Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: визнати, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві ѕ часток спільної сумісної власності з [PERSON] на житловий будинок з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд [ADDRESS] становила по 37,5 % або [PERSON] 38/100 часток та відповідно [PERSON] 37/100 часток; визнати за [PERSON] право власності на 38/100 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності ѕ частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 05.05.1998. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ з ѕ часток вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона, яка фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та фактично проживала разом зі спадкодавицею та мати спадкодавці [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. В технічному паспорті БТІ наразі зазначено, що загальна площа об`єкту складає 121,7 кв. м., житлову площу збільшено на 34,8 кв. м.. Збільшення житлової площі відбулося за рахунок внутрішнього перепланування, без збільшення загальної площі об`єкту, що не є самовільною забудовою. 20 лютого 2020 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки за спадкодавицею зареєстровано право власності на спірний будинок без визначення частки в спільному майні. Ухвалою суду від 17.05.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.05.2021, витребувано докази. Ухвалою суду від 04.06.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності та відсутності позивача у справі. На позовних вимогах наполягає. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує, визнає позовні вимоги. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. З Договору дарування від 05.05.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар ѕ частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд [ADDRESS] . Згідно довідки з КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 24.05.2021 за вих. № 1237, станом на 28.12.2012, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] та [PERSON] ѕ частки на підставі Договору дарування від 05.05.1998; [PERSON] ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1998. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.06.2021, вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності ј частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2020, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ з ѕ частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 04.02.2019, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з паспорта позивачки серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08 серпня 2003 року, що підтверджується випискою з домової книги. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] та мати [PERSON] . 29 листопада 2007 року [PERSON] звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 20 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Авраменко С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2020, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки за спадкодавицею зареєстровано право власності на спірний будинок без визначення частки в спільному майні. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 1081/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до\~ст.41Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами\~ст.321ЦК України\~право власності є непорушним. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2\~ст.16ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1\~ст. 58 Конституції України), яке знайшло своє вираження у\~ст. 5 ЦК України, його норми застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. Положеннями чинних на час виникнення цивільних відносин щодо права власності на квартиру\~ЦК Української РСР\~(1963\~р.)та Закону України «Провласність»\~передбачалось, як і на даний час передбачається, два різновиди спільної власності, яка виникає в тих випадках, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам одночасно. Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР\~та ст. 17\~Закону України «Про власність»\~спільна власність існує у формах спільної сумісної та спільної часткової власності, тобто такої власності, коли її учасники мають наперед визначені частки. 16.01.2003 року Верховна Рада України прийняла\~Цивільний кодекс України\~(ЦК України), у зв`язку з чим\~Цивільний кодекс Української РСР\~та\~Закон України «Про власність»\~втратили чинність з 01.01.2004 року. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах,що незаборонені законом,зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У\~ст. 355 ЦК України\~визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зважаючи на ч. ч. 1, 3\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Крім того,ч.ч.1-2ст. 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності,може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Оскільки [PERSON] та [PERSON] належить ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , тобто у процентному співвідношенні по 37,5 % за кожним, або 38/100 та 37/100 за кожним. Позивачка просить визначити частки у спільному майні на вищевказаний житловий будинок за [PERSON] -38/100 частки за [PERSON] 37/100 частки. Відповідачкою не заперечується такий поділ майна. Згідно з\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. У\~ст. 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини третьої\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України\~встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220\~цього Кодексу є день смерті особи. Відповідно до частини першої\~статті 1277 ЦК України\~у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на абзац 2 пункту 2Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995\~будинок, який є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника (учасників) цієї власності, підлягає поділу у натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можна використати як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщення квартири, якщо про це заявлено позов. Наведена правова позиція міститься й у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 200/21326/16. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Як визначено ч. 1\~ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. З усього вищезазначеного вбачається, що позивач не може оформити право власності на спірне майно в позасудовому порядку, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом, щоб визнати за собою на нього право власності в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] . При цьому суд не бере до уваги , те що в позовній заяві при викладенні змісту позовних вимог зазначено [PERSON] замість [PERSON] , оскільки це вочевидь технічна помилка яка виникла під час складання позовної заяви, яка не змінює фактів та обставин встановлених судом. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved