Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач КС «Злагода» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 4334к від 3 жовтня 2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 4500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 3 жовтня 2008 року. В порушення зобов'язань та норм закону, відповідач зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконала в зв'язку з чим має заборгованість на час звернення до суду із позовом, в розмірі 29615,33 грн., яка складається з наступного: 3709,81 грн. - основна сума боргу; 11251,78 грн. - заборгованість по відсоткам; 13540,80 грн. - пеня; 1112,94 грн. - штраф. В зв'язку з цим просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29615,33 грн. В судовому засіданні представник позивача, Дремлюга Д.В., який діє за довіреністю, позовні вимоги кредитної спілки підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, заперечивши вимоги відповідача щодо застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача заперечила в повному обсязі, вказавши про те, що фактично ніяких коштів вона не отримувала, а договір підписала на вимогу спілки для пролонгації договору попереднього кредитування. Також подала суду заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив: 3 жовтня 2007 року між КС «Злагода» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 4334к, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 4500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 3 жовтня 2008 року (а.с. 9-10). Належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором повинно було здійснюватись в порядку і терміни згідно графіку погашення кредиту та відсотків, який оформляється у вигляді додатку до даного договору і є його невід'ємною частиною. (п. 3.3 Договору, а.с.9). П. п. 6.4 та 6.5 цього ж Договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, останній зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді сплати пені та штрафу. Станом на 9.10.2013 року, загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором становить 29615,33 грн., з яких: 3709,81 грн. - основна сума боргу; 11251,78 грн. - заборгованість по відсоткам; 13540,80 грн. - пеня; 1112,94 грн. - штраф (а.с. 3). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачці кредит в сумі 4500 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 4670 від 3.10.2007 року (а.с. 12). Відповідач не виконала свої зобов'язання по кредитному договору та плати за користування кредитом, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість за кредитом, про що свідчить графік розрахунків (а.с.5-6) та розрахунок заборгованості. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. На підставі 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Відповідачем не було виконано зобов'язання, які він своїм волевиявленням взяв на себе, у відповідності до умов договору кредиту № 4334 від 3 жовтня 2007 року. Крім того, договором був встановлений строк виконання зобов'язання, який відповідачем не дотримано. Ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись в строк. В порушення строку виконання, п. п. 6.4 та 6.5 кредитного договору (а.с. 9) передбачена сплата штрафних санкцій. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником позивача вимоги викладенні в позовній заяві доведенні в повному обсязі, які знайшли своє об'єктивне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. Разом з тим, відповідач не довела своєї позиції щодо не отримання коштів від позикодавця, вказані доводи не підтвердженні належними доказами. Вирішуючи вимоги відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд враховує вимоги ст. 256 ЦК України, якою визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.9.5 умов договору кредиту, передбачено, що до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 5 років. Отже, позивач має право звернутись до суду з такими вимогами протягом 5 років, починаючи від дня, коли банк дізнався про порушення свого права. Як вбачається з договору, дію його встановлено строком на 12 місяців, до 03.10.2008 року включно, отже з цього часу банк дізнався про порушення свого права. Тому строк позовної давності мав би спливати 03.10.2013 року. Позов же було пред'явлено до суду 7.10.2013 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті про направлення позову до суду (а.с. 16). Поряд з цим, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідача 3.08.2010 року. 5.08.2013 року Тульчинським районним судом було видано судовий наказ, який в послідуючому скасовано ухвалою суду від 13.08.2010 року. Статтею 264 ч. 2 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, строк позовної давності було перервано, внаслідок подання вимоги про стягнення коштів в наказному провадженню, тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Разом з тим,суд вважає, що до вимог про застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, збільшений строк позовної давності в п'ять років не може бути застосований так, як зі змісту ч.2 ст. 258 ,ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України вбачається, що неустойка(штраф, пеня) є способом забезпечення виконання зобов'язання, тобто санкцією за неналежне його виконання, щодо застосування якої законом встановлена спеціальна позовна давність в один рік. П.п.6.4 та 6.5 вказаного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту та при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань нараховується пеня та штраф. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець нараховував неустойку з 03.10.2012 року по 03.10.2013 року. Однак, з вимогою про її стягнення позивач звернувся до суду поза межами спеціального скороченого строку позовної давності в один рік, який має обраховуватись з 03.10.2008 року, з часу коли позивач порушив зобов'язання. За таких умов, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення на користь позивача боргу зі сплати кредиту та процентів за його використання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме 229,40 грн., як оплата судового збору.

Outcome: approved