Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що 24 жовтня 2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка в обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем проживали однією сім'єю до квітня 2014 року, після чого їхні шлюбні відносини припинилися, оскільки вони стали чужими людьми, з різними характерами, різними поглядами на життя, між ними було втрачено почуття поваги та любові один до одного. З того самого часу між ними спільне господарство не ведеться не дивлячись на те, що вони проживають в одній квартирі. Позивачка вказує, що примирення між ними не можливе, а тому підтримувати сімейні відносини сенсу немає, оскільки збереження шлюбу в його нинішньому вигляді буде суперечити її особистим життєвим переконанням, що мають істотне значення. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, строк на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 жовтня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 229 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved