Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визнати її спадкоємицею 6/12 часток будинку [ADDRESS] після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] В подальшому позов неодноразово уточнено, в якості відповідачів залучено [PERSON], та [PERSON], що діє в інтересах малолітньої [PERSON], а в якості 3-ї особи 2 ХДНК. При цьому позивачка остаточно просила визнати факт, що вона [PERSON], є донькою [PERSON] і [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 6/12 часток будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], оскільки нотаріусом за наявності помилок у вирахуванні часток будинку та граматичних помилок в прізвищах іменах та по батькові спадкодавців і спадкоємців відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнений позов підтримали. Позивачка пояснила, що постійно мешкала за зазначеною адресою, є єдиною донькою батьків, яких доглядала та поховала і фактично прийняла спадщину, а саме 6/12 часток будинку, шляхом користування майном спадкодавців. На відшкодуванні судових витрат з відповідачів не наполягає. Представник позивача пояснила, що є єдиноим спадкоємцем після смерті батьків. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності, однак отримала відмову у зв'язку з невизначенням часток та помилок в прізвищах іменах та по батькові спадкодавців. Різне написання в прізвищах іменах та по батькові виникло у зв'язку з перекладом на українську мову. Після смерті батьків, які не залишили заповіт, позивачка прийняла спадщину, а саме 6/12 часток будинку фактично, оскільки постійно мешкала та користувалася спадковим майном. Відповідачі в судове засідання не з'явилися надали заяви про слухання справи у їх відсутність при цьому зазначили, що проти задоволення позову не заперечують. Представник 3-ї особи 2-ї ХДНК в судове засідання не з'явився, був попереджений належним чином про дату та час слухання справи, просив розглядати справу у його відсутності. Суд вислухавши думку позивача та його представника, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4, ч.1- 3 ст.10, ч.1 ст.14, ст.57, ч.1,2 ст.61 ЦПК України: Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових і службових осібта громадян і підлягають виконанню на всій території України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтями 524,525 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1216, 1218, ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1226 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За ч.1 ст.1258, ст.1261, ч.1 ст.1267, ч.3,5 ст.1268, ст.1278 ЦК України: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини [PERSON] був власником 6/12 частин будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю ХДНК 09.08.1950р., р.№16287/2, договору дарування посвідченого 2-ю ХДНК 23.11.1960р. у р.№3-1955, свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю ХДНК 06.10.1983р., р.№3-3990. [PERSON] помер [INFO]. у віці 72 років, про що здійснено запис за №829 (а.с.10) і відкрилася спадщина на вказану частку будинку, яку прийняли в рівних частках його дружина [PERSON] та донька [PERSON], згідно з вимогами ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном. Вимоги щодо обов'язкового звернення спадкоємця до органів нотаріату ЦК 1963р. не містив, тому позивачі самі мали право визначити спосіб реалізації права у вигляді звернення до нотаріальної контори чи фактичного прийняття спадщини. Тому постійне проживання [PERSON], яка від спадщини не відмовилась, до та на час смерті мешкала з [PERSON], а також після смерті останнього за вказаною адресою підтверджується довідкою адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 01.08.2016р. про склад сім'ї і свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після батька, що узгоджується з вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР, які регулюють спірні правовідносини. Позивачкою надані квитанції про сплату комунальних послуг після смерті батька. (а.с.64-70) [PERSON] померла [INFO]. у віці 77 років, про що здійснено відповідний запис за №7301. (а.с.9) Після її смерті спадщину прийняла її донька, позивач по справі, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, на що отримала відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з граматичними помилками у прізвищах іменах та по батькові спадкодавців та невизначенням часток у праві власності на будинок. Факт та ступінь родинних відносин, а саме, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження позивачки від 17.05.1955р., витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.03.2010р., довідкою про склад сім'ї від 01.08.2016р., свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON] Різне написання імені по батькові [PERSON] та [PERSON] у документах пов'язане з неправильним перекладом з російської мови на українську. Вказані обставини підтверджується належними та допустимими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. Так згідно свідоцтва свідоцтва про право на спадщину від 09.08.1950р., р.№16287/2, договору дарування від 23.11.1960р. у р.№3-1955, свідоцтва про право на спадщину від 06.10.1983р., р.№3-3990 був власником 6/12 частин будинку [ADDRESS], вказане стверджується довідкою ХМБТІ від 28.03.2016р. (а.с.13,14,22,23,25) [PERSON] (по російськи) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.08.1954р., про що зроблено відповідний запис за №920. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) Згідно свідоцтва про народження від 17.05.1955р. батьками [PERSON] [INFO]н. є [PERSON] (по російськи) [PERSON] та [PERSON] про що є відповідний запис за №711. (а.с.21) Як вбачається з витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.03.2010р. після укладення шлюбу 22.12.1979р. з [PERSON] прізвище [PERSON] змінене на [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.04.1983р. [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], про що зроблено запис за № 240. Прізвище жінки після розірвання шлюбу [PERSON]. (а.с.17) Згідно даних будинкової книги виданої Ленінським РВВС м.Харкова 02.02.1954р. та довідки Холодногірського району ХМР про склад сім'ї від 01.06.2016р. [PERSON] була зареєстрована з обома спадкодавцями з 1972р. по дати смерті батьків та зареєстрована там по теперішній час. В довідці зазначена нова назва вулиці, а саме [ADDRESS]. (а.с.18,116-127) Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 01.08.2016р. адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради за адресою [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON], який на момент видачі довідки помер, [PERSON] - донька, [PERSON] - онук.(а.с.18) Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2014р. власником спільної часткової власності - житлового будинку [ADDRESS] на 1/6 частини є [PERSON] на підставі рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 16.09.2014р. (а.с.59) Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2013р. за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. та батька [PERSON], померлого [INFO] Згідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2015р. власником спільної часткової власності - житлового будинку [ADDRESS] на 1/6 частини є: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 2-ї ХДНК 23.01.2015р. в р.№2-25, [PERSON] на підставі рішенням Ленінського районого суду м.Харкова від 22.01.2013р.(а.с.53,54) Як вбачається з договору купівлі продажу від 23.04.2016р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діяла від імені [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON], як законний представник малолітньої доньки [PERSON] купили 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель що знаходиться в [ADDRESS], а саме: 2/6 частки житлового будинку для [PERSON],1/6 частку для [PERSON]. Цей дерев'яний, обкладений цеглою житловий будинок з прибудовами літ.А-1, житловою площею 73,9 кв.м., загальною площею108,1 кв.м., та надвірні будівлі: кухня літ.Б з прибудовою літ.б, літня кухня літ.Е, сараї літ.В,Г,Д,И, льохи літ.Ж.З,вбиральні літ К,Л,літній душ літ.М, огорожа №1,2,3,6, труб. колодязь №4,7, замощення І, розташовані на земельній ділянці. Вищевказана частка житлового будинку належить 1/6 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 2-ю ХДНК 23.01.2015р., 1/6 частка - [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 16.09.2014р., 1/6 частка - [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 22.01.2013р. (а.с.97,98) Як вбачається з копії паспорту [PERSON] [INFO] уроженці с.Борисовка, Борисовського району Белгородської області остання була зареєстрована в [ADDRESS] та знаходилася у шлюбі з [PERSON], який укладено 14.08.1954р. (а.с.110) Оскільки частка спадкового майна [PERSON] і [PERSON] складали 3/12 частини в рівних долях, то [PERSON] успадкувала 6/12 часток будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та матері [PERSON], яка померла [INFO] Таким чином, враховуючи, що не отримання свідоцтва про право на спадщину не є підставою для втратиправа на спадщину, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Позивачем сплачено 948,25 грн. та 551,21 грн. і яка не наполягає на їх відшкодуванні з відповідачів, у зв'язку з чим суд вказані витрати з відповідачів не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved