Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з 25 листопада 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлябі з [PERSON]. За час шлюбу у них народилась донька- [PERSON], [INFO]. На даний час донька зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але мешкає разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що на сьогоднішній день їх сім'я фактично розпалась, сімейні стосунки з відповідачем припинені. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Після розірвання шлюб донька буде мешкати разом з нею. Спору про поділ майна немає. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини-[PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів до досягнення повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня пред'явлення позову. У судове засідання позивачка не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку розгляду справи надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила провести без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 25 листопада 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 378, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу сторони мають спільну дитину -[PERSON], [INFO] народження (а.с.5), відповідно до свідоцтва про народження, видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 239, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.5), яка мешкає разом з матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 ч. 2 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що відповідач не виконує покладений на нього законом обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, хоча являється працездатнім, відомостей про те, що з нього здійснюються стягнення по виконавчим листам, про наявність інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, відповідач не надав. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»- щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. №606-ХІV «Про виконавче провадження»він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки-[PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісяця, починаючи від дня подання позову, тобто 14 січня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved