Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.08.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від спільного життя вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, у зв'язку з чим виникали суперечки та сварки в сім'ї. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені. Позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позову та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача і до досягнення сином трьох років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як встановлено у судовому засіданні, 08.08.2014 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 382 та видане свідоцтво про шлюб. 25.11.2014 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON]. Спільне життя позивачки та відповідача не склалося з тих причин, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, у зв'язку з чим виникали суперечки та сварки в сім'ї. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені з серпня 2015 року, за таких обставин суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам подружжя, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Встановлено, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, син проживає разом із позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне положення. Відповідач не працює, інших осіб на утриманні не має. З урахуванням викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісячно до його повноліття та стягнути з відповідача аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років в розмірі 300,00 грн. щомісячно. Будь-яких доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial