Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач КП «ХТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 15560,61 грн, інфляційні витрати в сумі 15949,27 грн та 3% річних в сумі 1948,04 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. За період з 01.01.2011 по 31.01.2015 відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг. Загальна сума заборгованості складає 15560,61 грн. Позивач вказує, що боржникам відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані 15949,27 грн інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1948,04 грн. 20.06.2017 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду (а.с. 12). 18.07.2017 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку (а.с. 20). 18.07.2017 заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2011 по 31.01.2015 в розмірі 15560 грн 61 коп. та інфляційні витрати за час прострочення у розмірі 15949 грн 27 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1948 грн 04 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі по 533 грн 33 коп. з кожного (а.с. 21-24). 10.06.2020 ухвалою суду залишено без руху заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 48-49). 23.06.2020 ухвалою суду задоволено клопотання [PERSON] про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі № 639/3665/17 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Призначено справу до розгляду в судове засідання (а.с. 58-59). 10.07.2020 ухвалою суду на підставі заяви представника позивача відкладено судове засідання (а.с. 74-75). 19.10.2020 ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.07.2017 у цивільній справі № 639/3665/17. Заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні, призначено судове засідання на 06.11.2020 (а.с. 101-103). 05.11.2020 представник відповідача [PERSON] - адвокат Бієнко С. М., яка діє на підставі ордеру, подала до суду заяву про відкладення слухання справи, яке призначено до розгляду 06.11.2020, у зв`язку із занятістю в іншому судовому засіданні (а.с. 111). 06.11.2020 у судовому засіданні судом , відповідно до ст. 223 ЦПК України, відкладено розгляд справи до 08.12.2020(а.с. 117-119). Представник позивача Гура Я. В., що діє на підставі довіреності, 08.12.2020 подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглядати без його участі, позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бієнко С. М., яка діє на підставі ордеру, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, 08.12.2020 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на запровадження на території України карантинних заходів. Проте, положеннями п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року (в редакції на час ухвалення рішення) на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04 травня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» було внесено зміни до вищевказаної постанови про встановлення карантинних заходів та відповідно до підпункту 8 пункту 2 даної постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Отже, суд вважає, що представник відповідача не з`явився у судове засідання без поважних причин. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні відповідача та його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 16.07.2020 по справі № 924/369/19. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З огляду на вищевикладене та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи 08.12.2020 за відсутності сторін та їх представників. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2015 у прийнятті заяви КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду відмовлено, оскільки із заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 1840 від 20.09.2016, виданої дільницею № 43 КП «Жилкомсервіс», відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10), що також не заперечувалось відповідачем [PERSON] в заяві від 04.06.2020. Вказана квартира не приватизована, особовий рахунок відкрито на ім`я відповідача по справі [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1840 від 20.09.2016, виданою дільницею № 43 КП «Жилкомсервіс» (а.с.10). Доказів, які б спростовували вказані обставини, відповідачами до суду не надано. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] , відкритим на[PERSON] , за яким закріплена адреса: [ADDRESS] , існує заборгованість за опалення та гарячу воду у період з 01.01.2011 по 30.04.2020 в розмірі 62531 грн 07 коп. (а.с. 3-4). Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують наймача оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, обов`язок відповідачів по оплаті послуг з теплопостачання випливає з наведених вище нормативних актів. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги теплопостачання вони отримували. Відповідачі частково сплачували за отримані послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим мають заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.01.2011 по 31.01.2015 у сумі 15560 грн 61 коп., що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію (а.с. 7-8, 9). Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до посвідчення, серії [NUMBER] , виданого 11 липня 2018 року [PERSON] , він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій(а.с. 84). При цьому суд зазначає, що прізвище, яке вказане у посвідченні, відрізняється від прізвища відповідача [PERSON] , вказаного у паспорті громадянина України (а.с. 33). Відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів про призначення в період позовних вимог пільги на оплату житлово-комунальних послуг , на яку має право споживач. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачами виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржникам нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 15949 грн 27 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1948 грн 04 коп. (а.с. 9). Проте, відповідач [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення заявив про застосування строків позовної давності. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Про порушення відповідачем вимог щодо сплати за отримані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання позивач дізнався ще в січні 2011 р., тому саме з цього моменту у КП «Харківські теплові мережі» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 19.06.2017, тобто зі спливом загального строку позовної давності. Статтею 266 ЦПК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивачем не зазначено жодних поважних причин пропущення позовної давності та не було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом. З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне застосувати загальну позовну давність тривалістю в три роки до позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та відмовити у задоволенні позову КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з січня 2011 року по травень 2014 року включно на суму 12168,83 грн, інфляційних витрат за період з січня 2011 року по травень 2014 року включно на суму 13507,79 грн та 3% річних за період з січня 2011 року по травень 2014 року включно на суму 1695,13 грн, оскільки позивачем пропущений загальний строк позовної давності. Отже, за період з червня 2014 року по січень 2015 року включно відповідачі не сплатили за послуги з теплопостачання 3391,78 грн, що підтверджено наданим розрахунком. За вказаний період боржникам також нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 2441 грн 48 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 252 грн 91 коп. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на загальну суму в розмірі 6086,17 грн, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в сумі 291,05 грн ((6086,17 х 1600) / 33457,92 = 291,05; де 33457,92 грн - сума загальної заборгованості, яку просив стягнути позивач; 1600 грн - загальна сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду з позовом та судовим наказом).

Outcome: partial