overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] (до шлюбу Кейван) [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано 03.09.1992 р. виконкомом Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №18, від якого у них є двоє дітей, які вже є повнолітніми. Подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кіцул». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд, вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Кіцул». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] (до шлюбу Литвинюк) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 12.07.2002 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №722, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає біля матері та перебуває на її утриманні. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, сина залишити проживати із нею. Представник позивачк адвокат [PERSON] подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у відсутності позивачки та її представника. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що сина [PERSON] слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд, вважає, що позивачці слід залишити прізвище «Щербанюк». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] (до шлюбу Якубяк) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 27.08.1998 р. Виконавчим комітетом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від цього шлюбу у них є троє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на даний час проживають біля матері та перебувають на її утриманні. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, дітей залишити проживати із нею, та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Чорнокоза». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей немає, тому суд, враховуючи, що діти постійно проживають біля матері та знаходяться на її утриманні, вважає, що дітей слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд, вважає, що позивачці слід залишити прізвище «Чорнокоза». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 24.01.2009 р. виконавчим комітетом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1, від якого у них є дочка [PERSON] [INFO], яка проживає із матірю. Подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, дочку залишити проживати із нею та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Ганчук». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи судом був повідомлений належним чином, а тому, враховуючи, що представлені у справі докази є достатніми для ухвалення рішення, суд вважає за можливе провести заочне судове засідання у відсутності відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, спору між батьками про місце проживання дитини немає, суд вважає, що дочку [PERSON] слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити прізвище «Ганчук». На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано 29.10.1988 р. Заболотівською селищною радою Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №23, від якого у них є двоє дітей, які на даний час уже повнолітні. Подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи судом був повідомлений належним чином, а тому, враховуючи, що представлені у справі докази є достатніми для ухвалення рішення, суд вважає за можливе провести заочне судове засідання у відсутності відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею Петрук (до шлюбу Антонюк) [PERSON] [INFO] та відповідачем [PERSON] [INFO] було зареєстровано 14.07.2007 р. Виконкомом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №14, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] [INFO], який проживає із матірю. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, сина залишити проживати із нею та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Петрук». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, спору між батьками про місце проживання дитини немає, суд вважає, що сина [PERSON] слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити прізвище «Петрук». На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 від його доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк) до досягнення двадцяти трьох років; [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк) до досягнення повноліття; [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк) до досягнення повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення аліментів у пред'явленому розмірі. Згідно з п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року якщо сторона (її представник, повноваження якого не обмежені) визнавала обставини, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин (частина перша статті 61 ЦПК). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, судом встановлено, що задоволення позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Як встановлено сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.1994 року. Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк); [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк); [PERSON] (дата народження: [INFO], місце народження: м. Донецьк), які знаходиться на утриманні у позивачки. Відповідно довідки Державного вищого навчального закладу Донецького Національного технічного університету №02/04 від 16.09.2013 року, [PERSON] є студентом першого курсу факультету економіки, денного відділення з 01.09.2013 року, закінчення навчання 30.06.2017 р. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає ст. 181 ч. 2 СК України. Згідно до ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стяганню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила стягувати із відповідача аліменти на утримання їх дітей, мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, зареєстрованому 17.12.2010 р. відділом ДРАЦС Снятинського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №96, який було розірвано згідно рішення Снятинського районного суду від 27.03.2015 р. Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які після розірвання шлюбу проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріально сім'ю не підтримує, не дає коштів на утримання дітей. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тому просить стягувати із відповідача аліменти на утримання їх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивачка у судовому засіданні вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні вказав, що позов визнає частково, згідний на стягнення із нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Суд заслухавши думку сторін, дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали та повно і всебічно оцінивши зібрані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставини, що мають істотне значення суд прийшов до висновку, що із [PERSON] слід стягувати у користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved