Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування завданої моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №196621, 16.08.2020 року громадянка України [PERSON] по вул. Головній по місцю проживання вчинила конфлікт із сином [PERSON] , в ході якого ображала, принижувала, погрожувала позбавленням волі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України. Зазначає, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.09.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України відносно [PERSON] , закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що в результаті незаконних дій працівників Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних та фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, втрати сну та спокою, повній невизначеності щодо майбутнього. Вважає, що в наслідок бездіяльності органів поліції їй спричинена моральна шкода, яку оцінює в розмірі 35 000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ 37567646) шляхом зобов`язання списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду на користь [PERSON] , моральну шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. Від представників відповідачів ГУНП в Чернівецькій області та Державної Казначейської служби України надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони заперечили проти позовних вимог за безпідставністю, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка не змогла сформулювати в зв`язку з чим звернулася до суду та в чому полягають її позовні вимоги. Крім того, позивачка не змогла пояснити суду в чому полягають її моральні страждання, внаслідок чого клопотала про оголошення перерви по справі В наступне судове засідання позивачка не з`явилася. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача ЧВП ГУНП в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Представники відповідачів ГУНП в Чернівецькій області та Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилались на доводи, викладені у відзивах на позов. Просили суд в задоволенні позову відмовити, з причин безпідставності та необґрунтованості. Заслухавши думку представників відповідачів ГУНП в Чернівецькій області та Державної казначейської служби України, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступного: Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне порушення серії ВАБ №196621 від 01.09.2020 року, згідно якого, 16.08.2020 року близько 16 год. 00 хв. гр. [PERSON] вчинила конфлікт з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході якого ображала, принижувала, погрожувала позбавленням волі, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру та завдала шкоди психологічного характеру, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України. /а.с. 8/. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.09.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КпАП України відносно [PERSON] , [INFO] , закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. /а.с.7/. Постанова судді Першотравневого районного суду м. Чернівці мотивована тим, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України. При цьому у матеріалах справи які надійшли на адресу суду окрім протоколу, заяв та пояснень [PERSON] та [PERSON] які між іншим суперечать одне одному, відсутні будь-які інші належні та допустимі докази вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Суд виходить з того, що складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. Встановивши, що при складанні протоколу у відношенні позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статті 255 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності. Посилання позивачки на те, що протиправність та неправомірність дій працівників поліції щодо складання у відношенні неї протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП є необґрунтованими, оскільки вказаною постановою неправомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено. Рішення про встановлення факту неправомірності вищевказаних дій працівників поліції відсутнє. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2018 у справі № 640/17380/16-ц. Суд не погоджується з доводами позивачки [PERSON] про наявність підстав для відшкодування їй моральної шкоди в зв`язку із складанням відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції та перебування під судом, виходячи з наступного. Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; здійснює супроводження транспортних засобів у випадках, визначених законом; видає відповідно до закону дозволи на рух окремих категорій транспортних засобів; у випадках, визначених законом, видає та погоджує дозвільні документи у сфері безпеки дорожнього руху; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я; вживає заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе; встановлює особу за невпізнаним трупом; забезпечує безпеку взятих під захист осіб на підставах та в порядку, визначених законом; у межах своєї компетенції, визначеної законом, здійснює контроль за дотриманням вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, вживає заходів щодо запобігання дитячій бездоглядності, правопорушенням серед дітей, а також соціального патронажу щодо дітей, які відбували покарання у виді позбавлення волі; вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі; здійснює охорону об`єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також бере участь у здійсненні державної охорони; здійснює на договірних засадах охорону фізичних осіб та об`єктів права приватної і комунальної власності; здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ; здійснює у визначеному законом порядку приймання, зберігання та знищення вилученої, добровільно зданої або знайденої вогнепальної, газової, холодної та іншої зброї, боєприпасів, набоїв, вибухових речовин та пристроїв, наркотичних засобів або психотропних речовин; здійснює контроль у межах своєї компетенції, визначеної законом, за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення; сприяє забезпеченню відповідно до закону правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості; виконує в межах компетенції запити органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону та міжнародних договорів України; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), здійснює привід осіб за рішенням тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України, а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. Відмова у залученні поліції для проведення виконавчих дій допускається лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій; забезпечує інформування Комісії з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, про хід досудового розслідування, вжиття заходів для розшуку осіб, зниклих безвісти, у тому числі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, для внесення даних до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; виявляє транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб та не зареєстровані в Україні у встановлені законодавством строки; вживає заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортні засоби використовуються для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортні засоби передано у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили їх на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також заходів для виявлення неправомірного розкомплектування таких транспортних засобів. Згідно ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Про вчинення адміністративного правопорушення згідно ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Статтею 255 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). Таким чином, працівник поліції мав право складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивачки. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. Позивачкою [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих неправомірність дій працівника поліції при складанні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Сам лише факт хвилювання позивачки в очікуванні постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці щодо розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків. Позивачка не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди. На підставі наведеного, ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 16, 19, 170, 1166, 1167, 1173,1174, 1176 ч.6 ЦК України,

Outcome: dismissed