Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 1993 року вона, [PERSON] (прізвище до шлюбу «Думич»), [INFO], уклала шлюб з громадянином [PERSON], [INFO], який був зареєстрований Грибовицькою сільською радою Жовківського району Львівської області 09 жовтня 1993 року актовий запис № 15. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON]. [INFO]. Син [PERSON] повнолітній, одружений. А неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на життя, виховання дітей, зловживання відповідачем алкогольних напоїв, вчинення ним постійних сварок та бійок (бив позивачку та неповнолітнього сина), незабезпечення сімї матеріально. Позивачка є інвалідом 1 групи загального захворювання: вона не ходить. Внаслідок чого, 17.09.2012 року вона вимушена звернутись до Жовківського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2012 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем.Однак, на підставі апеляційної скарги відповідача, який оскаржив рішення суду та просив його скасувати з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, мотивував тим, що суд першої інстанції в основу свого рішення поклав тільки пояснення позивачки, не врахував, що стосунки налагодилися ще до винесення рішення судом першої інстанції, що він є опікуном позивачки як інваліда І групи та на його утриманні двоє дітей; враховуючи те, що позивачка у вирішенні справи поклалась на суд, Львівський апеляційний суд своїм рішенням від 04 червня 2013 року рішення Жовківського районного суду від 18 жовтня 2012 року скасував, у задоволенні позову позивачки до відповідача про розірвання шлюбу відмовив.Позивачка мала надію, що відповідач зміниться і їм вдасться зберегти сімю. Але вона помилялась.Спільне сімейне життя з відповідачем не змінилось, а стало ще гіршим, відповідач не змінився: постійно зловживав алкогольними напоями, вчиняв сварки, матеріально сімю не забезпечував. Внаслідок чого позивачка вимушена була просити органи опіки звільнити відповідача від опікунства над позивачкою. З 16 червня 2014 року опіку над позивачкою здійснює її повнолітній син [PERSON], який надає їй та її неповнолітній дочці також і матеріальну допомогу. В даний час відповідач продовжує зловживати алкогольними напоями, вчиняє постійно сварки та бійки, сімю матеріально не забезпечує, вихованням неповнолітньої дочки та її життям не цікавиться. Відповідач зневажає позивачку як жінку, постійно ображає. Внаслідок чого позивачка з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і їх шлюб носить формальний характер. Вважає, що їхня з відповідачем сімя розпалася остаточно, її вже не зберегти, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її неповнолітньої дочки, а тому просить суд термін для примирення не надавати. Питання стягнення аліментів на дочку в даний час не ставиться. Питання поділу спільного майна не ставиться. Шлюб розривають вперше. У зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності. Проти позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.10.1993 року в Грибовицькій сільській раді Жовківського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 475098 (актовий запис № 15). У зв»язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище «Думич» на «Цюпка». Із копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 152341 вбачається, що [PERSON] народилася 14.04.2008 року і її батьками є позивачка та відповідач. Із копії посвідчення серії АБ № 123179, виданого Жовківським пенсійним фондом та копії довідки серії ЛВА 1 № 332711 Міністерства охорони здоров»я України вбачається, що [PERSON] є інвалідом першої групи. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З заяви відповідача від 19.12.2017 року, вбачається, що він позов визнає, просить шлюб розірвати. А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивачки від 14.12.2017 року, яка міститься в матеріалах справи та позовної заяви від 25.10.2017 року, вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають. Позивачка свого відношення до того, чи бажає вона відновити своє дошлюбне прізвище не висловила. А тому, суд прийшов до переконання, що їй після розірвання шлюбу слід залишити прізвище змінене нею у зв'язку з реєстрацією шлюбу Цюпка. Крім цього, згідно ст. 5 Закону України „ Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди 1 групи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в користь держави. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved