Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач КП «Красноармійськтепломережа» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення з [PERSON] майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28 січня 2015 року о 07 год. 45 хв. по вул. Артема в районі вул. Корольова м. Красноармійська Донецької області трапилась дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, [PERSON] керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, державний номер [NUMBER], не обрала безпечну швидкість руху та не впоралась з керуванням, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], який рухався у зустрічному напрямку. Позивач вказує, що автомобілем ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, керував працівник КП «Красноармійськтепломережа» [PERSON], під час виконання своїх трудових обовязків. Позивач зазначає, що згідно постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року, яка набрала законної чинності 21 грудня 2015 року, [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, однак у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, таку було звільнено від відповідальності. Позивач вказує, що при зіткненні автомобіль ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], який належить позивачу, отримав значні технічні ушкодження. А саме, згідно з висновком експертного дослідження № 47 від 30 грудня 2015 року, автомобілю позивача завдано аварійних пошкоджень на суму 14435,09 гривень. Також, позивач зазначає, що при огляді автомобіля була присутня [PERSON] З огляду на вищенаведене, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі, та ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача майнову шкоду у сумі 14435 гривень 09 копійок, вартість проведеної експертизи у сумі 900 гривень, та 1378 гривень сплаченого судового збору. Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд \~справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення рішення у її відсутність не заперечує. Відповідач [PERSON],належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її представника [PERSON] (а.с.47). Представник відповідача [PERSON], належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки 16 березня 2016 року він буде представляти інтереси свого клієнта в Апеляційному суді Донецької області в м. Артемівськ. Також, представник відповідача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути заявленої в позові КП «Красноармійськтепломережа» суми відшкодування завданих збитків з Української охоронної страхової компанії. Представник третьої особи зі сторони відповідача [PERSON] «Українська охоронна страхова компанія», належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 28 січня 2015 року о 07 годині 45 хвилин, відповідач [PERSON], керуючи технічно справним транспортним засобом CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Артема в районі вул. Корольова м. Красноармійська Донецької області, не вибрала безпечну швидкість руху та не впоралась з керування, скоїла зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], яким під час виконання своїх трудових обовязків, керував працівник КП «Красноармійськтепломережа» [PERSON] Згідно постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015, яка набрала законної сили 21 грудня 2015 року,[PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст124 КУпАП та ухвалено рішення про закриття провадження у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 4). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до полісу № АІ/3677077 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 вересня 2014 року [PERSON], власник автомобіля, уклав зі страховою компанією [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» договір страхування на один рік до 02 вересня 2015 року. Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль «CHEVROLET AVEO», державний номер «АН9015АК», яким керувала [PERSON] Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становила 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с.50). Позивач до страхової компанії третьої особи зі сторони відповідача не звертався та просив стягнути завдану шкоду саме з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи [PERSON] За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). За таких обставин, завдана позивачу майнова шкоди підлягає стягненню з відповідача. На підтвердження розміру завданої майнової шкоди, позивач надав суду висновок експертного дослідження автомобіля № 47 від 30 грудня 2015 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], становить 14435 гривні 09 копійок. (а.с. 3-20). Згідно фототаблиці до висновку експертного дослідження № 47 від 30 грудня 2015 року, автомобіль марки ЗАЗ-ТF698К, 2012 року випуску, який належить на праві власності КП «Красноармійськтепломережа» отримав механічні пошкодження (а.с.21-22). Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок експертного дослідження, оскільки експертиза проводилась судовим експертом, який має відповідну фахову підготовку, вказаний висновок кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. За надання висновку експертного дослідження № 47 від 30 грудня 2015 року про визначення вартості майнового збитку автомобіля, перед зверненням до суду з позовом, КП «Красноармійськтепломережа» сплатило 900 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Понесені витрати підтверджуються копією квитанції (а.с.9). Крім того, на підставі ст.ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1378 гривень.

Outcome: approved