Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка у лютому 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач є батьком її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що діти живуть разом з нею, усі обов'язки щодо виховання дітей вона несе самостійно. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнанні неповажними суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Тридубською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 27 серпня 2000 року(а.с.7), доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Тридубівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 27 серпня 2000 року(а.с.7). Відповідно до даних довідки Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 20 січня 2014 року підтверджено, що діти - [PERSON], [PERSON] проживають разом з матір'ю - [PERSON] та перебувають на її утриманні(а.с.6). Положення ст.141 Сімейного кодексу України передбачають, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а також розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням наданих доказів, сімейного та матеріального становища сторін,

Outcome: approved