Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер ділянки 1210700000:01:055:038, площею 0,100 га та визнати право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Жовтоводської міської ради, Дніпропетровської області, кадастровий номер ділянки 1210700000:01:055:039, площею 0,06555га. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що на підставі договору дарування житлового будинку № 1392 від 12.06.2003 року їй належить житловий будинок та приватизована земельна ділянка площею 1655 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Подарована земельна ділянка належала дарувателю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП №483 виданого 19.08.1997 року на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів від 10.08.1995 року №424 та зареєстрованого в книгу за №483 від 03.09.1997 року. Після укладання договору дарування на державному акті виданому на ім'я попереднього власника, було проставлено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] Даній земельній ділянці було присвоєно два кадастрових номера. Кадастровий номер 1210700000:01:055:038 на земельну ділянку площею 0,1000га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та кадастровий номер 1210700000:01:055:039 на земельну ділянку площею 0,0655га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Після оформлення кадастрових номерів, в період оформлення договору купівлі-продажу належного їй на праві власності 29 липня 2013 року у неї було викрадено оригінали документів на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку, зокрема державний акт на землю серії ДП №483 виданий 19.08.1997 року на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів від 10.08.1995 року №424, що зумовило певні перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою і змусило звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у попереднє судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення заперечувала. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'вився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що за таких обставин можливо за відсутності сторін постановити рішення на підставі ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України, бо таке рішення не суперечитиме закону і не порушуватиме законні права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов належить задовільнити у повному обсязі, з наступних підстав. Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] прийняла у дар на підставі договору дарування житлового будинку від 20.06.2003 року житловий будинок та приватизовану земельна ділянку площею 1655 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. /а.с.7/. Подарована земельна ділянка належала дарувателю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП №483 виданого 19.08.1997 року на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів від 10.08.1995 року №424 та зареєстрованого в книгу за №483 від 03.09.1997 року /а.с.8/. Після укладання договору дарування на державному акті виданому на ім'я попереднього власника, було проставлено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] Даній земельній ділянці було присвоєно два кадастрових номера. Кадастровий номер 1210700000:01:055:038 на земельну ділянку площею 0,1000га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та кадастровий номер 1210700000:01:055:039 на земельну ділянку площею 0,0655га для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби /а.с.9-14/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, житловий будинок (з господарчими побудовами) [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]/а.с.15/. В період оформлення попереднього договору купівлі-продажу з [PERSON] належного їй на праві власності житлового будинку з господарчими побудовами та приватизованої земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] 29 липня 2013 року у неї було викрадено оригінали документів на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку, зокрема державний акт на землю серії ДП №483 виданий 19.08.1997 року на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів від 10.08.1995 року №424. За фактом викрадення документів гр. [PERSON] зверталась до Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про порушення кримінального провадження. Але до теперішнього часу документи так і не знайдено. Частину документів позивачкою було відновлено, зокрема отримано технічний паспорт на житловий будинок, витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та витяги Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Однак укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та приватизованої земельної ділянки позивачка не має можливості, оскільки витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не є правовстановлюючим документом на землю, а відсутність Державного акту на право приватної власності на землю унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. При зверненні по вирішенню даного питання до відділу Держземагенства у Дніпропетровській області, позивачці було роз`яснено, що у зв'язку із змінами в законодавстві видати дублікат державного акту на право власності на землю не мають можливості так як на теперішній час документом що посвідчує право власності є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видається територіальними органами Державної реєстраційної служби України. Звернувшись до реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) [PERSON] також було відмовлено, оскільки проведення реєстрації права власності не можливе в зв'язку із відсутністю документу, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, а само рішення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 10.08.1995 року №424, на підставі якого було видано державний акт, містить дозвільний характер на виготовлення документа та не підтверджує виникнення або перехід права на земельну ділянку. Згідно ч.2,3 ст.153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання прав. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що юридично позивачка - [PERSON] не позбавлена права власності, але фактично не в змозі ним скористатись, через відсутність правовстановлюючого документа, а саме через його втрату. Поновити державний акт також не має можливості через зміни в законодавстві. ІІ право, як власника земельної ділянки ніким не оспорюється. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, викладені позивачкою у позовній заяві фактичні обставини справи підтверджуються доданими до неї письмовими доказами і не оспорюються відповідачем. Суд вважає, що за таких обставин можливо за відсутності сторін постановити рішення про задоволення позову на підставі ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України, бо таке рішення не суперечитиме закону і не порушуватиме законні права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved