Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області звернувся 14 лютого 2019 року в суд з цим позовом до відповідача, та уточнивши позовні вимоги просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на користь особи чи закладу, на вихованні яких буде знаходитись на утримання сина. Підставою цьому зазначав те, що [PERSON] є матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, зловживає алкогольними напоями та не має постійного заробітку. Рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради від 31 січня 2019 року №14 було вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері - [PERSON] , [INFO] та влаштовано дитину до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. Таким чином, малолітня дитина фактично залишилась без батьківського піклування та на даний час перебуває на повному державному забезпеченні. В ході розгляду справи в суді представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала уточнену позовну заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Судова повістка про виклик повернулась із зазначенням «За відмовою адресата». Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 23 січня 2019 року до служби у справах дітей Подільської міської ради надійло повідомлення від інспектора ювенальної превенції Брусенко К.О. про те, що до відділу поліції звернувся громадянин [PERSON] та повідомив, що за адресою [ADDRESS] проживає родина з малолітньою дитиною. Зі слів громадянина [PERSON] ( хлопчик приходить до магазину та просить продати йому алкогольні напої для батьків, також дитина часто виходить на вулицю в одежі, яка не відповідає сезону та погоднім умовам. З метою реагування на повідомлення гр-на [PERSON] та з`ясування ситуації 23 січня 2019 року було здійснено спільний виїзд працівників центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, відділу поліції та служби у справах дітей за вказаною адресою. Під час візиту було встановлено, що в помешканні знаходяться троє осіб: гр-ка [PERSON] , [INFO] - матір малолітнього, [PERSON] , [INFO] - співмешканець матері, [PERSON] , [INFO] - баба хлопчика. Хлопчик [PERSON] був відсутній. Всі особи, які перебували в помешканні поводилися неадекватно, від них відчувався стійкий запах алкоголю. [PERSON] ледве розмовляла і не могла адекватно оцінювати ситуацію, її співмешканець поводився агресивно. Літня жінка також знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Під час обстеження житло-побутових умов встановлено, що санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормі. На підлозі розкидане сміття (порожні пляшки від алкогольних напоїв, багато брудного посуду, цигарки та ін.). Запасів продуктів у будинку не було. Умови для проживання та виховання дитини не створені, про що було складено акт відвідування та акт обстеження умов проживання. Питання щодо відібрання дитини у матері 25 січня 2019 року розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Подільської міської ради. За результатами розгляду питання було прийнято рішення рекомендувати виконавчого комітету Подільської міської ради відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері - [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради від 31 січня 2019 року № 14, було вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері - [PERSON] , [INFO] та влаштувати до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. За час перебування дитини у дитячому притулку відповідачка фактично не цікавилась станом здоров`я та навчання сина, не телефонувала, на шлях виправлення не стала. Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області №2947 від 13 листопада 2019 року, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , що виразилась у її нехтуванні обов`язками батьків по забезпеченню сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі. При цьому судом враховується, що відповідача було попереджено органом опіки та піклування про необхідність вжити заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до чинного законодавства, однак на шлях виправлення не стала, своє відношення до виховання сином не змінила, незважаючи на рекомендації органу опіки та піклування. Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не створює належних умов для утримання сина, не піклуються про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дитини, та несе загрозу здоров`ю та життю дитини, а також враховуючи характер її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 14 лютого 2019 року та на період до його повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідачів слід покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. Роз`яснити відповідачам, що у відповідності до\~ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення, якщо зміниться поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав. \~

Outcome: approved