Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач - КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва звернувся з позовом про солідарне стягнення з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 2 905,17 грн. Під час судового розгляду справи позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог з 2 905,17 грн. до 2 408,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER]. Від виконання своїх обов'язків по сплаті за житлово-комунальні послуги відповідачі, як споживачі житлово-комунальних послуг, всупереч діючому законодавству України, ухиляються, у зв'язку з чим станом на 25.04.2014 року перед виконавцями житлово-комунальних послуг у них виникла заборгованість у сумі 2 408 грн. 42 коп. Виконавцями житлово-комунальних послуг було вжито усіх залежних від них заходів для досудового врегулювання спору, а саме: направлялися квитанції з сумою боргу та вимогу щодо погашення заборгованості за спожиті послуги чи укладення договору реструктуризації відповідно до норм чинного законодавства. Оскільки заборгованість відповідачами сплачена не була, останні не виявили бажання укласти договір реструктуризації заборгованості, позивач звернувся до суду. 10.12.2013 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про скасування судового наказу від 13.11.2013 року про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території з відповідачів на користь на користь позивача у зв'язку зі спором щодо розміру нарахування, що і стало підставою для звернення до суду в порядку позовного провадження. Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, представник позивача просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що значна частина боргу, який просить стягнути позивач, складається з суми проведеного добору за спожиту його родиною електроенергію станом на 01.06.2013р., який проведений з розрахунку щомісячного використання відповідачами більшої кількості кВт, ніж фактично споживалося. Причиною цього була відсутність договору з ПАТ «Київенерго» та відсутність лічильників для обліку спожитої електроенергії, забезпечити які мав позивач. Інші відповідачі до суду не з'явилися, в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення їх про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позов, пояснивши, що відповідачі понад 10 років користувалися електроенергією, не маючи ні договору з постачальником електроенергії, ні лічильника; обов'язок укладення такого договору лежить на споживачеві. Як зазначив представник, відповідачі не надали жодного доказу того, що вони зверталися з заявою про укладення договору, про встановлення лічильника тощо, тому добір за спожиту електроенергію здійснений відповідно до Правил користування електричною енергією, було визначено середнє споживання відповідачами електроенергії за червень-жовтень 2013 року та здійснений розрахунок вартості донарахованої електроенергії. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва було створено та надавало житлово-комунальні послуги з 01.02.2002 року на підставі рішення Деснянської районної у м. Києві ради № 25 від 11.12.2001 року. З 01 жовтня 2009 року, відповідно до рішення № 28 від 10.09.2009 року прийнятого Деснянською районною у м. Києві радою, КП «Житлорембудсервіс» було визначено виконавцем комунальних послуг. Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» було створено 01.10.2009 року на підставі рішення Деснянської районної у м. Києві ради № 16 від 18.02.2009 року та № 28 від 10.09.2009 року. Відповідно до зазначених рішень КП «Дирекція» з 01.10.2009 року було визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових споруд. На підставі рішення Київської міської ради від 27.10.2011 року № 396/6612 змінено найменування КП «Дирекція» на Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 26.06.2013 року № 1041 затверджено статути КП «Житлорембудсервіс» та КП «Дирекція», що були передані до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до п. 1.1 додатку до Договору доручення № 1 від 01.08.2013 року КП «Дирекція» бере на себе обов'язок подавати до суду у наказному провадженні заяви про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 80 від 27.01.1997 року Комунальне підприємство Головний інформаційно-обчислювальний центр забезпечує розщеплення платежів за житлово-комунальні послуги від населення та перераховує розподілені суми на розрахункові рахунки підприємств - постачальників житлово-комунальних послуг. Свої обов'язки щодо надання житлово - комунальних послуг виконавці житлово- комунальних послуг виконали належним чином, що не заперечується відповідачами. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р., споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як убачається з наданого суду розрахунку (в т.ч. і детальному), відповідачі несвоєчасно здійснювали оплату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 2 408, 42 грн., яка складається з 213,49 грн. - недоплачена різниця за використану електроенергію за період з червня по жовтень 2013 року; 2 194,93 грн. - добір за спожиту електроенергію станом на 01.06.2013 року. Належних доказів на спростування вказаної заборгованості відповідачами не надано. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач мав забезпечити укладення мешканцями договорів та встановлення лічильників для обліку електроенергії, а також про невірний розрахунок за результатом добору за спожиту електроенергію суд оцінює критично з огляду на наступне. Згідно Акту про порушення № 22543 від 23.05.2013 року РЕМ СВГГ «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» встановлено порушення КП «Житлоремусервіс» на об'єктах 11 житлових будинків по [ADDRESS] Правил користування електричною енергією, а сааме - встановлено самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника, з метою безоблікового споживання електроенергії. За виявленими порушення споживачу було рекомендовано укласти договір з ПАТ «Київенерго» та оплатити нараховану за період з 24.05.2012 року по 28.05.2013 року заборгованість за спожиту необліковану електричну енергію, згідно наданого розрахунку від 23.05.2013 року на загальну суму 216 474,53 грн. 13.06.2013 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Житлорембудсервіс» укладено Угоду № 12813-е про реструктуризацію заборгованості за Актом порушення ПКЕЕ № 22543 від 23.05.2013 року на загальну суму 216 474,53 грн. На підставі складеного ПАТ «Київенерго» Акту про порушення № 22543 від 23.05.2013 року КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва та КП по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва складено розрахунок вартості донарахованої електричної енергії споживачами по [ADDRESS], відповідно до якого заборгованість споживачів електроенергії за адресою: [ADDRESS] становить - 2 408, 42 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Постачання електричної енергії споживачеві, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують наявність правовідносин між споживачем і енергопостачальною організацією. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем. Підтвердження дії усної угоди оформляється розрахунковим документом ( квитанцією), яка щомісячно надсилається споживачу для оплати за житлово-комунальні послуги. Отже, особа стає споживачем житлово - комунальних послуг з моменту, коли вона почала ними користуватися і з цього ж моменту у споживача виникає обов'язок оплачувати отримані послуги. Відповідачам надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги (в т.ч. електропостачання) від отримання яких вони не відмовлялися, а навпаки використовували для задоволення власних потреб. Згідно п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальпик має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N 28 або Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 N 1357, регулюється постановою Комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 N 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 р. за N 782/12656 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією». Вказана Методика, згідно п. 1.2., застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Надана позивачем постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012р. №497 встановлює тарифи на електроенергію. Застосування у розрахунках, наданих позивачем, інших тарифів, чи порушення Методики внаслідок споживання відповідачами електроенергії без приладів обліку та договору, відповідачами не доведено. Згідно із положенням п. 48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Отже, з відповідачів має бути стягнена наявна заборгованість. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках, оскільки солідарне стягнення судових витрат чинний ЦПК України не передбачає. На підставі викладеного та

Outcome: approved