Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач надіслав до суду указаний позов, в якому послався на те, що 25.03.2011 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н. Банком на підставі виявленого бажання відкрито кредитний рахунок відповідачу із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2 000,00 грн. За словами представника позивача, [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зі змісту позову далі слідує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 25.03.2011 року становить 16 925,68 грн., з них: 1 933,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 384,64 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 11 607,17 грн. - нарахована пеня. Банком 07.04.2020 року направлено претензію кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори та 07.05.2020 року позивачем отримано відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Окремо позивач зазначив, що 03.07.2020 року до спадкоємців було направлено лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості, проте жодних дій вчинено не було. З огляду на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 07.04.2021 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Від відповідачів відзив на позовну заяву у визначений строк на адресу суду не надійшов. За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 04.11.2021 провадження у даній справі закрито в частині вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] у зв`язку зі смертю останньої. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що спадкова справа після смерті [PERSON] на підставі заяв спадкоємців не зводилась та будь-яке майно, власником якого є померлий, відсутнє. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25 березня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав у кредитодавця кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 48). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість позичальника перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 21.12.2020 року становить 16 925,68 грн., з них: 1 933,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 384,64 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 11 607,17 грн. - нарахована пеня (а.с. 9). 23.03.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори, на яку 07.05.2020 року позивачем отримано відповідь, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 50, 51, 94). В подальшому, 09.06.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, який було укладено із [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Так, згідно із ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи №522/407/15-ц зазначила, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Листом-відповіддю Житомирської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Житомирській області на запит АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 51), оскільки ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса не звертався, що не заперечується і представником відповідача у заяві від 04.11.2021 року та підтверджується матеріалами спадкової справи. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживали та були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі, до яких пред`явлено позов, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а не лише були зареєстрованими. Окрім того, позивачем не надано доказів щодо наявності спадкового майна, в межах якого можливо стягнути заборгованість. У свою чергу доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Також із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» направило претензію кредитора в Житомирську державну нотаріальну контору 23.03.2020 року, що свідчить про обізнаність банку про смерть боржника станом на вказану дату. Натомість, з листом-претензією позивач звернувся до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] 09.06.2020 року, а з позовом до суду лише 24.03.2021, тобто поза межами строку пред`явлення вимоги, визначеного положеннями ч. 2 ст. 1281 ЦК України ( чинній на час відкриття спадщини). Враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості у розмірі 16 925,68 грн. за кредитним договором №б/н від 25.03.2011 року. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed