Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із названим позовом, у якому просила виділити їй у власність 3/4 ідеальної частки квартири [ADDRESS]; виділити у власність відповідачу, [PERSON],1/4 ідеальної частки квартири [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила такі обставини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2003 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторонами було придбано трьохкімнатну квартиру, у [ADDRESS], загальною площею 58,25 кв. м. Частина коштів була сплачена через укладання Кредитного договору №804/6/112007/840к/97 від 27 листопада 2007 року. Зобов'язання за цим договором перед банком погашено у 2009 році. 26 жовтня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова між сторонами шлюб розірвано. Відповідач протягом останніх шести років, не проживає в України, і, на даний час, на законних підставах перебуває у Канаді. Не зважаючи на рішення суду, відповідач уникає сплати аліментів у відповідному розмірі на утримання дітей, що ставить позивачку і її дітей у скрутне матеріальне становище. Через матір відповідача сплачується мінімальний розмір аліментів, який передбачено чинним законодавством України. Спірна квартира у м. Херсоні здається в найм матір'ю відповідача, яка має довіреність від свого сина. Кожен місяць вона отримує грошові кошти, за здачу в найм їхнього помешкання та відмовляє позивачці в матеріальній допомозі на дітей, мотивуючи тим, що квартира є власністю її сина, і вона не має на квартиру жодних прав. Позивачка зазначила, що на даний час проживає разом із двома малолітніми дітьми у м.Львові. Враховуючи цю обставину, вона претендує на 3/4 майна (квартири), яке є спільною сумісною власністю. У судовому засіданні позивачка, її представник підтримали позов, просили суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив розглядати справу відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2003 року по 26.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Львова, актовий запис №175 (а.с.10), та рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2012 року (а.с.14). Під час перебування у шлюбі, на ім'я відповідача 27 листопада 2007 року за договором купівлі - продажу було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 27 листопада 2007року та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно. Статтею 60 СК України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Вимоги про виділення позивачці ? частин квартири обґрунтовуються тим, що на утриманні позивачки перебуває двоє малолітніх дітей, за рішенням суду з відповідача на утримання дітей стягуються аліменти у мінімальному розмірі - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки відповідач в Україні не проживає і доходів немає. Кошти в рахунок сплати аліментів перераховуються матір'ю відповідача. Вказаний розмір аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, за позивачкою має бути визнано право на 3/5 частин спірної квартири. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: dismissed