Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (надалі - ПАТ «Міський комерційний банк», Банк або Відповідач), в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти внесені нею як банківські вклади на загальну суму 226 824,05 грн. та проценти по вкладам з моменту укладення відповідних договорів до прийняття рішення судом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 08.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено наступні договори: 1) договір строкового банківського вкладу №2630/37/179899 Ваш стабільний із виплатою процентів щомісячно, за яким позивачка розмістила банківський вклад в сумі 195 000,00 грн.; 2) договір банківського вкладу на вимогу №2630/37/179901 із виплатою процентів щомісячно, за яким позивачка розмістила банківський вклад в сумі 34 324,05 грн. 12.06.2014 року частину вкладу за договором №2630/37/179901 в сумі 20 000,00 грн. позивачка перевела на інший банківський рахунок і оформила на цю суму договір строкового банківського вкладу №2630/37/190331 Ваш стабільний із виплатою процентів щомісячно. Відповідно банківський вклад за договором №2630/37/179901 зменшився до 11 824,05 грн. По закінченню строку дії договорів позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення вкладів та нарахованих процентів, однак відповідач ухиляється від повернення вкладів. З огляду на зазначене та посилаючись на вимоги ст.ст. 321, 526, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України позивачка проситьпозов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач заперечення на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягяє частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2014 року між позивачкою та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/37/179899 Ваш стабільний (з виплатою процентів щомісячно) (надалі - Договір №2630/37/179899), за умовами якого позивачка вносить банківський вклад в сумі 195 000,00 грн. строком на 31 день зі сплатою банком щомісячно процентів у розмірі 20,1 % річних (а.с.8,9). Внесення позивачкою суми вкладу підтверджується меморіальним ордером від 08.05.2014 року №3643 (а.с.7). 08.05.2014 року між позивачкою та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу №2630/37/179901 (з виплатою процентів щомісячно) (надалі - Договір №2630/37/179901), за умовами якого позивачка вносить банківський вклад в сумі 34 324,05 грн. зі сплатою банком щомісячно процентів у розмірі 5 % річних та поверненням вкладу на вимогу вкладника (а.с.11-13). Внесення позивачкою суми вкладу підтверджується меморіальним ордером від 08.05.2014 року №3718 (а.с.10). 12.06.2014 року між позивачкою та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/37/190331 Ваш стабільний (з виплатою процентів щомісячно) (надалі - Договір №2630/37/190331), за умовами якого позивачка вносить банківський вклад в сумі 20 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою банком щомісячно процентів у розмірі 13,7 % річних (а.с.15,16). Внесення позивачкою суми вкладу підтверджується меморіальним ордером від 12.06.2014 року №5019 (а.с.14). З матеріалів справи суд вбачає, що позивачка заявами від 10.10.2014 року звернулась до відповідача з вимогою про повернення їй всіх вкладів 24.10.2014 року (а.с.17-19). Вказані заяви були направлені на адресу відповідача, зазначену у вищезазначений договорах банківського вкладу, 10.10.2014 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією поштового відділення (а.с.20). При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивачки про її неодноразові попередні звернення з цього приводу до відповідача, оскільки позивачкою не надано доказів таких звернень. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до умов п. 1.4 частини № 1 Договорів строкового банківського вкладу №2630/37/179899, №2630/37/190331, передбачено автоматичну пролонгацію (продовження) строку дії договорів на той же строк у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад в день закінчення строку дії договорів. Тобто за відсутності такої заяви вкладника строк дії договорів продовжується кожного разу відповідно на 31 і 30 днів. Згідно умов п.п. 2.6.3, 4.1.3 частини № 2 Договорів строкового банківського вкладу №2630/37/179899, №2630/37/190331, про дострокове розірвання договору та повернення вкладу вкладник повинен письмово повідомити банк не пізніше ніж за 5 банківських днів до бажаної дати отримання вкладу. Матеріали справи містять лише звернення позивачки про повернення вкладів від 10.10.2014 року з проханням видати вклади 24.10.2014 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачкою дотримано умови вказаних договорів щодо строку направлення банку відповідної заяви. Що ж стосується повернення вкладу за договором №2630/37/179901, то ні законодавство, ні цей договір не містять вимог до дій вкладника з цього приводу, оскільки сам вид договору свідчить про обов'язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника. Таким чином, оскільки доводи позивачки щодо неповернення вкладів не спростовані відповідачем та матеріалами справи, суд вважає, що вимоги про стягнення сум вкладів за трьома вищезазначеними договорами банківських вкладів підлягають задоволенню і з відповідача належить стягнути суму у розмірі 226 824,05 грн. При цьому, суд приймає до уваги твердження позивачки про те, що банківський вклад в сумі 20 000,00 грн. за договором №2630/37/190331 вона внесла за рахунок зняття частини вкладу за договором №2630/37/179901, оскільки це не призводить до порушення прав та інтересів відповідачау порівнянні із ситуацією, коли б вклад за договором №2630/37/179901 стягувався у первісному розмірі - 34 324,05 грн. У той же час, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення процентів по вкладам з моменту укладення відповідних договорів до прийняття рішення судом слід відмовити з огляду на таке. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачкою не надано розрахунки та/або інші докази щодо сум процентів за вкладами, які позивачка просить стягнути з відповідача, тобто не доведені позовні вимоги в цій частині. Крім того, суд позбавлений права з власної ініціативи проводити подібні розрахунки, крім випадків їх перевірки, оскільки, на думку суду, це суперечить принципу диспозитивності цивільного процесу. Тому у позові в цій частині слід відмовити. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачці її право звернутися до суду з окремим позовом про стягнення з відповідача процентів за вкладами з наданням відповідних доказів (розрахунків тощо). Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивачки понесені нею судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 268,24 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial