Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири № 53 в буд. № 61 «Б» по вул. Сергія Ядова в м. Одесі в порядку спадкування після смерті [PERSON]. При зверненні, у встановлений законом строк, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності. Відсутність реєстрації права власності унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Свідоцтво про народження, видане 02.08.1974 року Київським РАГС м. Одеси, актовий запис №2001. 06.08.1993 року одружилася з [PERSON], та її прізвище було змінене з «Кузнецова» на «Замороцька», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, витягом з державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.04.2015 року. 21 січня 2004 року шлюб розірвано, після розірвання шлюбу залишено прізвище [PERSON]. [PERSON], є матірю [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], її матір - [PERSON], бабка - [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] були співвласницями квартири №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61-«Б» в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478. 16.07.1994 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ЗАГСу Суворовського РІК м. Одеси, 18.07.1994 року, актовий запис №881. 05.02.1995 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ЗАГСу Суворовського РІК м. Одеси, 06.02.1995 року, актовий запис №319. 10.03.2015 року померла матір позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, від 10.03.2015року, актовий запис №2736. Після смерті [PERSON]М згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], як дочка та [PERSON], як син. Інших спадкоємців немає. Позивачка звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності в спадкування за законом, позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Те, що [PERSON], що померла 16.07.1994 року приходиться [PERSON], що померла 10.03.2015 року - матірю; [PERSON], що померла 05.02.1995 року приходиться [PERSON], що померла 16.07.1994 року - рідною сестрою встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2016 року. На теперішній час [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] є власницею 3/4 частин квартири №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б» в м. Одесі загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., на підставі: свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478; Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.02.2016 року; Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2016 року. Відомості про належність їй 3/4 часток на праві спільної часткової власності 08.06.2016 року внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша 1/4 частина квартири належить [PERSON], померлій 05.02.1995 року. [PERSON] була рідною сестрою моєї бабки з боку матері, що встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.04.2016 року. Ордером №1168 Серії ИР, що виданий виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси, на підставі рішення №1378 від 16.12.1983 року надано право заняття квартири №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б» в м. Одесі [PERSON], сімя якої, складається з пяти людей, де в склад сімї входить: - її дочка російською мовою [PERSON], - внучка російською мовою [PERSON], - внук російською мовою [PERSON], - сестра російською мовою [PERSON] З часу отримання ордеру по день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою №53 по вул. Сергія Ядова, 61 «Б» в м. Одесі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 1789 від 05.10.2015 року, та довідкою №1786 від 05.10.2015 року. На день її смерть також були зареєстровані у якості члена сім'ї [PERSON], [PERSON]. ЦК України в редакції 1963 року, встановлювалось, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (п.2 ст. 538). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526). Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549). Відповідно до ст. 530 ЦК України в редакції 1963 року до другої черги спадкоємців за законом при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, спадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлим батькам. За змістом ст. ст. 548,549,553 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та якщо він подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; спадкоємець вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, у відповідності до норм ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління, володіння спадковим майном після смерті [PERSON], проживала та була зареєстрована в зазначеній квартирі, від спадщини не відмовлялась, користувалась спадковим майном на законних підставах, сплачувала комунальні платежі, робила поточний ремонт, що підтверджується довідками з місця проживання. Вона була єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Також встановлено, що співвласники, не здійснили державної реєстрації належного їм нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478. На теперішній на 1/4 частину належну [PERSON], що померла 05.02.1995 року відсутня державна реєстрація. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності нерухоме майно, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 5 прикінцевих положень вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Частиною п'ятою ст. З вказаного Закону передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкова справа до майна померлої не відкривалась. За життя [PERSON], що померла 05.02.1995 року набула права власності по 1/4 частину квартири в порядку її приватизації, в установленому законом порядку. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві та відповідної реєстрації права власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця за законом у нотаріальному порядку. На підставі ст. ст. 328, 392, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved