Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який дставник позивача уточнив у судовому засіданні 26.01.2015 року , подавши відповідну заяву та просив суд, посилаючись на часткову сплату в ході судового розгляду відповідачами заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 3 867 гривень 55 коп., а саме за період з 01.01.1999 року по 31.10.2014 року у розмірі 2301 грн. 80 коп. за надані послуги централізованого водопостачання, за період з 01.08.2010 року по 31.10.2014 року у сумі 1037 грн.37 коп. за надані послуги централізованого водовідведення, три проценти річних від простроченої суми -113 грн. 98 коп., інфляційні витрати - 414 грн.40 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп. покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.04.2014 року було винесено судовий наказ про солідарне стягнення з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, але ухвалою суду від 30.09.2014 року його було скасовано та стягувачу було роз'яснено, що ці вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Позивач зазначає, що за адресою: [ADDRESS] мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON],які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER] та, що за відповідачами утворилася вказана вище заборгованість . Несплата ними боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. 10.09.2013 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін. Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулось до суду. Представник позивача Михайленко Т.М., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому зазначила, посилаючись на ст. 264 ЦК України , що позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогою про сплату відповідачами вказаної у позові заборгованості з наданих послуг з січня 2009 року. Відповідачі подали до суду письмові заперечення проти позовних вимог КП «Харківводоканал», посилаючись на їх необґрунтованість, та просили розглядати справу за їх відсутності. Окрім того, відповідачами подано заяву про застосування строків позовної давності ( а.с.65-68,71). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 22.01.2015 року, в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, посилючись на його недоведеність. При цьому зазначив, що його довіритель є співвласником квартири [ADDRESS]. Однак, жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2014 року , що міститься в матеріалах справи, за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON] було скасовано у зв'язку з наявністю спора про право, судовий наказ, виданий 08.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 р. по 28.02.2014 року та за надані послуги централізованого водовідведення за період з 01.08.2010 року по 28.02.2014 року та суми інфляційних нарахувань, 3% річних. Стягувачу було роз'яснено його право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Так, позивач звернувся до суду з вказаними вище вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження. Право позивача на звернення до суду з позовом підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.09.2009 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за цією ж адресою з 05.04.1997 року, відповідач [PERSON] взагалі не зареєстрован за адресою, зазначеною позивачем у позові, та за якою було відкрито абонентський особовий рахунок [NUMBER], на якому рахується вказана позивачем сума заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, яку КП «Харківводоканал» просить стягнути солідарно з відповідачів. [PERSON] з грудня 1958 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській області від 20.11.2014 року та від 21.11.2014 року ( а.с.37-39). З доданої до позову представником позивача копії довідки, яка не містить печатки та штампу комунального підприємства, що видало вказану довідку, відсутня повна дата її складання , вбачається , що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але не зазначено з якого часу, [PERSON],1957 р.н, [PERSON], [PERSON], [PERSON],2009 р.н. ( а.с.7). У судовому засіданні представник позивача зазначив суду про відсутність у неї на час розгляду справи по суті оригіналу вказаної довідки. З клопотанням про витребування або забезпечення будь-яких доказів у порядку, передбаченому ст.ст. 133, 134,137 ЦПК України представник позивача до суду не звертався. З огляду на вищевказане , суд відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 57,58,59 ЦПК України не бере до уваги вказану не належним чином оформлену копію довідки у якості доказу. У зведеній картки абонента В, на яку представник позивача посилається як на доказ, що підтверджує наявність, період та суму заборгованості відповідачів за отримані послуги з централізованого водопостачання , що підлягає стягненню з відповідачів, взагалі відсутні відомості за період з квітня 2003 року до листопада 2005 року щодо кількості осіб, яким відповідно до встановленого тарифу була розрахована сума , що підлягає оплаті за надані послуги. Надати пояснення суду щодо вказаних обставин представник позивача зазначила, що вона не має можливості, посилаючись на те, що вони стали їй відомі лише у судовому засіданні 19.02.2014 року. Суд вважає безпідставними ці посилання представника позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме представником позивача Михайленко Т.М. був підписаний позов з обґрунтуванням позовних вимог цими доказами , доданими нею до позовної заяви. Окрім того, 02.02.2015 року представник позивача Михайленко Т.М. ознайомилась з матеріалами справи у повному обсязі, що підтверджується її розпискою ( а.с.110). Таким чином, представнику позивача було відомо ще до початку розгляду справи по суті ( до 19.02.2015 року ), про відсутність реєстрації за адресою: [ADDRESS] відповідача [PERSON], та про реєстрацію відповідача [PERSON] за вказаною у позові адресою лише з 22.09.2009 року ( а.с.37-39). Однак , не зважаючи на вказані обставини , представник позивача не скористався своїм правом щодо подання відповідного клопотання до початку розгляду справи по суті про забезпечення необхідних доказів для обґрунтування позовних вимог, та наполягав у судовому засіданні на задоволенні позову у повному обсязі та стягнення з відповідачів солідарно вказаної вище заборгованості , в тому числі з січня 1999 року. Окрім того, зі зведеної картки абонента вбачається наявність пільги, що враховувалась при розрахунку нарахувань споживачам за надані позивачем послуги. Матеріали справи не містять відомостей кому з споживачей була надана така пільга, та хто відповідно до вимог закону з членів його сім'ї мав таку пільгу. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 156 ЖК УРСР встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку(квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. З розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, вбачається наявність на деякий час в період позовних вимог пільги, однак встановити які саме особи були звільнені від сплати послуги, які особи мали пільги, а які особи мають сплачувати послуги в стовідсотковому розмірі, з даного розрахунку встановити неможливо. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, наданий позивачем розрахунок не може бути визнаний судом належним доказом. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру заборгованості кожного з відповідачів перед КП «Харківводоканал» матеріали справи не містять. Позивачем не доведено у судовому засіданні отримання вказаних у позові послуг відповідачем [PERSON], який зареєстрований за іншою адресою, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 38). Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав для звільнення від доказування в даному випадку судом не вбачається. Крім того, представник позивача наполягає на солідарній відповідальності відповідачів перед КП «Харківводоканал», що , виходячи з вищевказаних обставин , які підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, є порушенням вимог чинного законодавства України. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківводоканал» задоволенню не підлягає за її недоведеністю.

Outcome: dismissed