Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 08 листопада 2003 року шлюб з [PERSON] , посилаючись на те, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , а подальше спільне життя з відповідачем неможливе через відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, в ході яких вони ображають один одного. Спільного господарства вони не ведуть, втратили почуття взаємоповаги. Сім`я їх розпалася і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 липня 2020 року ухвалою суду сторонам надано строк для примирення за клопотанням відповідача, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено. По спливу строку для примирення позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності і підтримку позову, оскільки примирення між ними з відповідачем не відбулося. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 листопада 2003 року виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області за актовим записом №15. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з якої вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, наданий судом строк для примирення результатів не дав. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved