Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах . Від спільного проживання із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів призвело те, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню , не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивачка просить стягувати з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав , надав суду для огляду довідку про доходи та також пояснив суду що він сплачує аліменти на іншу дитину та надав копію виконавчого листа. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачкою по справі поставлена вимога про стягнення аліментів у частці від заробітку щомісячно на кожну дитину . Відповідач не заперечував проти вимог, та погодився з позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державою закріплено , що батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини , пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача бере до уваги той факт , що відповідач є працездатною особою, надав довідку про доходи , з якої вбачається що середній заробіток відповідача складає 2000 гривень щомісяця, підтверджено також відповідачем , що він сплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 400 гривень, щомісяця . Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно Ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що максимальний розмір аліментів , які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи , тому суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial