Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач КП «ЦОС Шевченківського району» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому позивач просив суд: стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги в сумі - 4494,70 грн.; втрати від інфляції в розмірі - 3734,78 грн.; 3,0 % річних в сумі - 809,71 грн., а також понесені позивачем судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі не в повному обсязі сплатили за період з 01.04.2007 року по 01.05.2013 року заборгованість по квартирній платі та платі за комунальні послуги. Так, за час проживання у вказаній квартирі відповідачам надавались комунальні послуги, а саме холодне водопостачання, гаряче водопостачання, користування тепловою енергією, вивезення побутових відходів, водовідведення, газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж, відповідачі щомісяця отримувала від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювалися не регулярно, внаслідок чого утворився борг, який станом на 01 травня 2013р. складає - 4494,70 грн., оскільки відповідачі у добровільному порядку борг не погашають, тому позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати та 3,0 % річних. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки сума боргу є необґрунтованою та не могла виникнути взагалі, оскільки вони вчасно та постійно згідно тарифів і квитанцій оплачували за надані послуги за квартирну плату і за утримання будинку. Вказана сума заборгованості не виникла за період, зазначений у позові, а врахована з минулих періодів, нарахування інфляції та 3% річних на цю суму не відповідає законодавству. Просив застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити повністю з врахуванням наданих ним доказів про списання боргів минулих років з відповідачів за 2005 рік, надавши суду квитанцій по оплаті коштів за житлово-комунальні послуги. Інший відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3, складеної працівниками КП «ЖЕК «Татарка», де вказано, що у вказаній квартирі проживають і зареєстровані відповідачі (а.с.7). Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З досліджених в суді доказів вбачається, що вказані вимоги законодавства відповідачами було дотримано. Так, згідно із позовною заявою та розрахунку боргу по квартирній платі та платі за комунальні послуги, проведеним працівниками бухгалтерії позивача, заборгованість відповідачів станом на 01.05.2013 року становить - 4494,7 грн. і як зазначено у позовній заяві вказана заборгованість утворилася за період з 01.04.2007 року по 01.05.2013 року, внаслідок не сплати в повному обсязі відповідачами нарахувань за цей період, але вказані висновки позивача не відповідають наявним матеріалами справи, не обгрунтовані належними та допустимими доказами. Так, згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідачів за квартирою [ADDRESS] вже на початок розрахункового періоду станом на 01.04.2007 року за відповідачами рахувалась заборгованість в розмірі - 3074,16 грн., вказана сума заборгованості продовжувала переходити в подальшому в наступні звітні періоди. (а.с.8) Між тим, ніяких доказів наявності вказаної суми і порядок її нарахування на початок періоду на 01.04.2007 року позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України суду подано не було. Крім того, згідно вказаного розрахунку заборгованості і досліджених в судовому засіданні оригіналів квитанцій про сплату комунальних послуг по вказаній квартирі було встановлено, що відповідачі сплачували за вказані послуги щомісячно протягом зазначеного позивачем у позові періоду з 01.04.2007 року по 01.04.2013 року (а.с.8, 63-93), а згідно квитанцій про списання коштів з компенсаційного рахунка для погашення заборгованості кошти в сумі - 615,4 грн. та 4817,80 грн. були списані з особового рахунку відповідача [PERSON] (а.с.58). В судовому засіданні представником Відповідача було підтримане заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, яке з врахуванням вимог ст.ст.260,261 ЦК України, підлягає задоволенню за період з 01.04.2007 року по 01.03.2008 року. Більше того, станом на 01.03.2008 року у відповідачів по даним позивача раху3влась заборгованість в розмірі - 4728 грн., а станом на кінець розрахункового періоду станом на 01.05.2013 року - становила - 4494,7 грн., тобто зменшилась. З чого вбачається, що відповідачі вчасно та справно сплачували кожного місяця поточну, нараховану заборгованість і тому станом на 01.05.2013 року взагалі сплатили понад нараховану щомісяця суму. За таких обставин вбачається, що позивач необгрунтовано зазначив про те, що основний борг в розмірі - 4494,7 грн. виник в розрахунковий період з 01.04.2007 року по 01.05.2013 року. З огляду на наведене вище, враховуючи, що судом не встановлено наявність заборгованості у Відповідачів за оплату житлово-комунальних послуг в межах строків позовної давності, а Позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог щодо наявності суми основного боргу за період до 01.04.2007 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. За відсутністю простроченої заборгованості відсутні підстави для нарахування і стягнення коштів інфляційних витрат та 3% річних, тому в цій частині в задоволенні позову також слід відмовити. На підставі ст.ст. 256. 257, 261. 267ЦК України, ст.ст. І. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66. 67 Житлового кодексу України,

Outcome: dismissed