Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

ПозивачПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 12.10.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №133/2010. Згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору банк надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля в сумі 273688 грн., з терміном повернення кредиту 12.10.2016 року. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 0,01% від суми кредиту. Відповідно до п.п.2.4.1, 2.4.2 кредитного договору, проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку рік рівний 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачуються згідно п.2.5 кредитного договору. Розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту, щомісячно в день сплати, який визначений у графіку, наведеному у додатку №1 до кредитного договору. Згідно п.2.5.1. кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених у графіку. Пунктом 2.7.1. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобовязань за кредитним договором. Позивач вказує, що зі своєї сторони ними було виконано договірні зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, однак відповідач своїх зобовязань не виконав. Відповідач постійно порушує свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. При цьому, пунктом 4.3. кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми невиконаних зобовязань, строк сплати яких настав. Таким чином, вказує позивач, станом на 18.08.2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 61458,59 грн., з яких: кредит 30360,00 грн., відсотки 1,60 грн., комісія за РО 23263,48 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 7833,51 грн. На основі викладеного, просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором №133/2010 від 12.10.2010 року у розмірі 61458,59 грн. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] було спрямовано до суду зустрічну позовну заяву про захист прав споживача шляхом стягнення надмірно сплачених грошових коштів до відповідача (він же позивач за первісним позовом) ПАТ «ВіЕйБі Банк». Згідно зустрічної позовної заяви відповідач за первісним позовом вказує, що 12.10.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №133/2010, згідно якого він отримав у ПАТ «ВіЕйБі Банк» у позику грошові кошти в сумі 273688,00 грн. та зобовязався повернути їх у строк до 12.10.2016 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за розрахункове обслуговування кредитних коштів у розмірі 1,00% річних. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що в період з дня отримання кредиту і до моменту звернення з зустрічним позовом до суду він вчасно виконував свої зобовязання. Проте звернувшись до спеціаліста з метою дослідження спірного договору та його виконання [PERSON], спеціалістом-фінансистом [PERSON] було зроблено висновок про те, що за весь цей час банк в порушення умов кредитного договору надмірно отримав від [PERSON] кредитні кошти в сумі 121455,94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, виходячи з умов договору, а саме: плата за користування кредитними коштами в сумі 0,01% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 1% річних від суми кредиту; одноразова комісія за надання кредиту в розмірі 2,5% річних від суми кредиту. На основі викладеного, просить суд ухвалити рішення про захист прав [PERSON], як споживача за кредитним договором №133/2010 від 12.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом стягнення з відповідача за первісним позовом надмірно сплачених [PERSON] грошових коштів у сумі 121455,94 грн. Представник позивача за первісним позовом в судові засідання, призначені на 26.09.2017 року та 18.10.2017 року не зявився, клопотань про їх відкладення від представника позивача за первісним позовом не надходило. Будучи присутнім в ході розгляду справи в режимі відеоконференції представник позивача за первісним позовом вимоги первісного позову підтримував, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Крім цього представником позивача було спрямовано до суду письмові заперечення на зустрічний позов, в якому просять не брати до уваги висновок спеціаліста-фінансиста [PERSON] Представник відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судове засідання 18.10.2017 року не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої просить суд розглянути справу у їх відсутність, вимоги первісного позову не визнає, зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Судовий експерт [PERSON] в судовому засіданні підтримала зроблений нею висновок судово-економічної експертизи. Вказала, що згідно п.1.1. кредитного договору, укладеного між сторонами, грошові кошти, які надаються позичальнику визначені як кредитні кошти. Пунктом 1.3.1. договору передбачено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна комісія в розмірі 1 процент річних від суми кредиту. Ствердила, що вона зверталась до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з приводу отримання всіх документів, в тому числі і кредитної справи, з приводу виконання кредитного договору №133/2010 від 12.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» та банком їй було надано все необхідне. При цьому, будь-яких змін до кредитного договору не вносилось, а тому експерт при проведенні судово-економічної експертизи виходила з фактично наданих документів та умов кредитного договору. Таким чином, ствердила суду, що наявна реальна переплата по кредиту з боку [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» у сумі 134806 грн. та відповідні відомості відображені у розрахунку експерта. Суд, заслухавши пояснення сторін, судового експерта, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги первісного позову до задоволення не підлягають, а вимоги зустрічного позову обґрунтовані та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.10.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №133/2010 (т.1 а.с.7-10). Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 273688,00 грн. в порядку і на умовах, визначених цим договором, на купівлю нового автомобіля. Кредитні кошти надаються строком по 12.10.2016 року включно, якщо тільки інший строк користування не буде встановлено домовленостями сторін чи умовами цього договору (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.3. договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 0,01% річних від суми кредиту. Відповідно до пункту 1.3.1. кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна комісія в розмірі 1% річних від суми кредиту. Також пункт 1.3.2. кредитного договору передбачає одноразову комісію за надання кредиту в розмірі 2,5% річних від суми кредиту. Відповідно до\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За вказаних обставин, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору №133/2010 від 12.10.2010 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк», як і те, що сторонами було узгоджено предмет договору та вартість користування кредитними коштами. Як вбачається з наявних в матеріалах справи копії договору №1010-06002 від 06.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ніко-Чернівці» (т.1 а.с.26-27), копії протоколу засідання кредитної комісії ПАТ «ВіЕйБі Банк» №80 К-29 від 01.10.2010 року (т.1 а.с.28), Заяви на перерахування коштів від 12.10.2010 року (т.1 а.с.29), відповідачем за первісним позовом [PERSON] були дійсно отримані вказані у п.1.1. кредитного договору грошові кошти на придбання автомобіля. Наведена обставина також відображена у Виписці по особовим рахункам [PERSON] (т.2 а.с.1). Відповідно до п.п.2.4.1, 2.4.2 кредитного договору, проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку рік рівний 360 дням, місяць рівний календарній кількості днів та сплачуються згідно п.2.5 кредитного договору. Розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту, щомісячно в день сплати, який визначений у графіку, наведеному у додатку №1 до кредитного договору (а.с.11). Згідно п.2.5.1. кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених у графіку. Пунктом 2.7.1. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобовязань за кредитним договором. Пунктом 4.3. кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми невиконаних зобовязань, строк сплати яких настав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості (т.1 а.с.5-6), станом на 18.08.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 61458,59 грн., з яких: кредит 30360,00 грн., відсотки 1,60 грн., комісія за РО 23263,48 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 7833,51 грн. Вказані суми нараховані банком відповідно до умов кредитного договору на підставі п.п.1.3., 1.3.1., 1.3.2., 4.3. договору. Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ч.1\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому, відповідно до Висновку №221 судово-економічної експертизи по цивільній справі №727/6606/16-ц (т.1 а.с.135-143), дослідженням поданих документів, експертом встановлено, сума заборгованості у [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» згідно Кредитного договору №133/2010 від 12 жовтня 2010 року станом на 10.10.2016 року відсутня. Також як вбачається з доданого до висновку експерта розрахунку, переплата [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» складає 134806,00 грн. (т.1 а.с.143). Судом встановлено, що розрахунок судового експерта здійснений у повній відповідності до умов кредитного договору, розрахунок містить усі складові заборгованості (відсоткову ставку, суму виданих кредитних коштів, нарахування відсотків за користування кредитними коштами на відповідну дату, зазначення основної заборгованості (тіла кредиту) на відповідну дату, погашення позичальником основної суми та відсотків на відповідну дату, загальну суму за кожною складовою нарахувань. Відповідно до ч.1\~ст.185 ЦПК України\~письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні та надаються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, а в необхідних випадках - також експертам, спеціалістам і свідкам. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони\~та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо\~подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює\~особам, які беруть участь у справі, їх\~права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог\~ст.10 ЦПК України\~ суд неодноразово розяснював позивачу за первісним позовом (йому ж відповідачу за зустрічним позовом) право на ознайомлення з висновком судової економічної експертизи для остаточного визначення розміру заборгованості [PERSON] і перевірки правильності розрахунків, наданих судовим експертом [PERSON], неодноразово відкладав розгляд справи з метою реалізації позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) своїх процесуальних прав, а також суд надсилав на адресу позивача (його ж відповідача за зустрічним позовом) вищевказаного висновку судово-економічної експертизи, проте останній своїми процесуальними правами не скористався. Таким чином, будь-яких спростувань чи доказів щодо невірного нарахування заборгованості або іншого розрахунку заборгованості, аніж розрахунок наданий судовим експертом [PERSON], позивачем за первісним позовом не надано. Подані ж письмові заперечення 19.12.2016 року на зустрічний позов стосувалися лише висновку спеціаліста [PERSON] Відповідно до\~ст.. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає доведеним факт переплати позивачем за зустрічним позовом [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» коштів у сумі 134806,00 грн. А тому, з огляду на наведене, вимоги первісного позову до задоволення не підлягають, вимоги зустрічного позову підлягають до задоволення (у розмірі, який просить позивач за зустрічним позовом). Частиною 1 статті 88 ЦПК передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~судові витрати. Якщо\~позов\~задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на наведене, з ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1214,56 грн.

Outcome: approved