Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи це тим, що 20.02.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 11120120000. Згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, із розрахунком 12,3 % річних на строк з 20.02.2007 р. по 19.02.2018 р. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за вищевказаним кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 20.02.2007 р., згідно з яким, останній поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 11120120000 від 20.02.2007 р. Також, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] іпотечного договору від 20.02.2007 р., згідно з яким, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира № 24, загальною площею 62,7 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 779 971,64 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] в свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 779 971,64 грн. та судові витрати, а також, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки з відповідача [PERSON], а саме: трикімнатну квартиру № 24, загальною площею 62,7 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]., що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог позивача, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності/незалежним експертом на стадій оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20.02.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 11120120000, надалі - договір. Згідно умов даного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, із розрахунком 12,3 % річних на строк з 20.02.2007 р. по 19.02.2018 р. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за вищевказаним кредитним договором. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Пунктом 4.1 договору вбачається, що позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі та здійснювати повернення отриманого кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та інших платежів у порядку та терміни, встановлені Договором. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 779 971,64 грн., яка складається з: 446 994,02 грн. - тіло кредиту; 332 977,62 грн. - відсотки. Таким чином, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за договором, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 779 971,64 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 20.02.2007 р. Стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пунктом 1.1, 1.3, 1.4 договору поруки № 1 від 20.02.2007 р. вбачається, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником всіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають із кредитного договору № 11120120000 від 20.02.2007 р. Поручитель відповідає перед кредитором в тому є обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, за плату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у кредитному договорі. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарні. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] іпотечний договір від 20.02.2007 р. Згідно п.1.1 іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, предметом якого є трикімнатна квартира № 24, загальною площею 62,7 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або позичальником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення іпотекодавцем та/або позичальником обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки,основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки щляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу. За змістом ч.ч.1, 2 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст.25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, за якою одним із способів звернення стягнення є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Судом встановлено, що трикімнатна квартира № 24, загальною площею 62,7 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була передана у іпотеку [PERSON], який являється громадянином України, на забезпечення споживчого кредиту в іноземній валюті, згідно кредитного договору № 11120120000 від 20 лютого 2007 року. Вказану квартиру він використовує як місце постійного проживання, загальна площа вказаної квартири не перевищує 140 кв. м., докази наявності у іпотекодавців іншого житлового майна відсутні та в судовому засіданні їх не здобуто, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2014 р. Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено тимчасову заборону на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, а закон, який врегульовуватиме питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості, не прийнятий, що унеможливлює визначення суми, на яку слід звернути стягнення, підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині звернення стягнення немає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, загальна площа якої (квартири) не перевищує 140 кв. м., яка є власністю відповідача [PERSON], за умови відсутності в нього іншого житлового нерухомого майна, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення частково, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 11120120000 від 20.02.2007 р. у розмірі 779 971,64 грн., а у задоволенні позивних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: partial