Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачки звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкові частки у земельній ділянці, посилаючись на те, що 25 вересня 2005 року померла [PERSON], яка їм доводилась рідною бабкою. При житті [PERSON] заповіла позивачкам все її майно, де б воно не було і з чого би воно не складалося, і взагалі все що належало їй на день смерть і все на що вона мала би право, позивачі успадкували в рівних частках. Після настання смерті заповідачки, в установлений спадковим законодавством термін, позивачки звернулися до Новоархангельської державної нотаріальної контори та подали заяви про прийняття спадщини згідно бабиного заповіту. Коли вони звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частки, які їм заповідано у земельній ділянці товарного сільськогосподарського виробництва, то нотаріусом було виявлено наступне, що в обсяг спадкового майна спадкодавиці входить земельна ділянка № 487, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом серія ІV-КР № 025514, даний документ спадкодавиця втратила за невідомих обставин. Нотаріус відмовила позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкові частки у земельній ділянці № 487. Зокрема нотаріус зазначила, що згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 за змінами від 26.12.2012 року за № 1951/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Позивачки вважали, що вичерпали всі можливості розшуку втраченого документа. Цікавились місцем знаходження документа в [PERSON] сільській раді, розпитували сусідів та спільних знайомих, з якими спілкувалася померла, виясняли про долю державного акта у орендаря землі, опублікували оголошення про недійсність втраченого акта. Навіть після оголошення в газеті «Колос» про місцезнаходження документа ніхто не заявляв і державний акт, про належність бабусі земельної ділянки не знайшовся. Вдалося тільки отримати його ксерокопію у орендаря, з яким бабка при житті укладала договір оренди землі. З приводу відновлення документа позивачі цікавилися у відділі Держгеокадастру у Новоархангельському районі, але їм повідомили, що для поновлення документа потрібна заява самого власника. Власниця землі вже багато років як померла і відповідно не може подати будь-якої заяви. Таким чином неможливо поновити державний акт померлої. Позивачі вважають, що мають право на спадкові частки описаної земельної ділянки на підставі закону, але зміни та прогалини в земельному законодавстві перешкоджають в адміністративному порядку отримати документи про наші права. Просили суд визнати за кожною право власності на ? частки спадкової земельної ділянки № 487 площею 2,59 га за правом спадкування за заповітом. Позивачки в судове засідання не зявились, але надали суду заяви в яких просили справу слухати у їй відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградській області в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 007710 від 26.09.2005 року [PERSON] померла 25.09.2005 року в с. Копенкувате Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.8/. При житті 17.05.2005 року [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] був посвідчений заповіт за № 30, в якому остання все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачам /а.с.8/. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове нерухоме майно у вигляді земельної ділянки відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 025514 виданого Новоархангельською райдержадміністрацією від 14.06.2002 року, розміром 2,59 га /а.с.9 /. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] [INFO], проживала і була зареєстрована до дня смерті 25.09.2005 року по вул. У. Громової, 50 в с. Копенкувате Новоархангельського району Кіровоградської області. В даному домоволодінні проживала сама. Виписана в звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] посвідчувався заповіт від 17.05.2002 року за реєстраційним № 30 /а.с.10/. Через оголошення в пресі, а саме в місцевій газеті «Колос» №93 (10886) від 24.11.2016 року позивачі наголошували на тому, що втрачений вищезазначений державний акт на імя померлої вважати недійсним /а.с.11/. Державний нотаріус відмовив позивачкам в оформленні спадщини посилаючись на відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа, що не дає змоги оформити свідоцтво про право на спадщину /а.с.5/. Відмова державного нотаріуса є підставою для звернення до суду з даним позовом. Задовольняючи цивільний позов суд виходить із наступних норм матеріального права. Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України наголошує на тому, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Поняття заповіту дано у ч. 1 ст. 1233 ЦК України, відповідно до якої заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч. 1 ст. 1274 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. У відповідності до ст. ст. 80, 81 ЗК України позивачі є громадянками України, проживають на її території та мають право набути право власності на частки у земельній ділянці в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до вищеперелічених статей позивачі є спадкоємицями майна, що залишилось після смерті заповідачки і мають право успадкувати рівні частки у земельній ділянці, що залишилась після смерті останньої за заповітом і не можуть бути позбавлені даного права. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного та земельного законодавства, визнати за позивачками право власності на частки у земельній ділянці, що залишилась після смерті [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved