Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане майно. Обгрунтувала свої вимоги наступним. Стверджує, що 8 червня 2005 року вона та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована на території Студенянської с ільської ради Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передав їй земельну ділянку та технічну документацію із державним актом, а вона, прийнявши її, передала продавцю гроші в сумі 3000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не можуть, оскільки відповідач виїхав за межі України і в даний час прибути для вчинення нотаріальних дій не взмозі. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просила про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Відповідач про свою думку повідомив суд телеграмою. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є належним власником земельної ділянки. Він проживає в Росії, не є резидентом України і отримав у спадок зазначену земельну ділянку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЗК України, він як нерезидент зобов»язаний протягом року розпорядитись належним йому майном на території України (земельною ділянкою). Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в розмірі 3000 гривнів. Таким чином 08.06.2005 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу земельної ділянки, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане майно за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку майно, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved