Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 10.11.2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №655. Свою заяву мотивує тим, що від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] ,який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спільне господарство не ведеться з лютого 2016 року. Фактичні шлюбні відносини припиненні з березня 2016 року. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, через представника надав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №655. Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], є неможливим, оскільки сторони тривалий час не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 10 листопада 2012 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №655. На підставі викладеного та

Outcome: approved