Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що з 20.08.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2020 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. На час подачі позову між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання їхньої спільної дитини, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із даним позовом та просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якому він визнає позов частково та просить суд стягувати аліменти у розмірі 1800 грн. також зазначено, що твердження Позивача про самоусунення від виховання, в тому числі від утримання є надуманими. Оскільки Відповідач дбайливо, люблячи та з розумінням відносить до своєї дитини, здійснює належне та достатнє піклування й надає необхідну фінансову допомогу, що зокрема підтверджується наданими до Відзиву копіями чеків та квитанції про закупівлі для дитини одягу та канцелярії. До того ж у відзиві зазначив, що після розлучення Відповідач вимушений був змінити уклад та спосіб життя, розлучення призвело до моральних страждань які слугували погіршенню фізичного стану й подальшого звільнення Відповідача з роботи, тому останній на даний час є безробітним та перебуває на обліку у центрі зайнятості. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити та додатково пояснила, що відповідач почав допомагати фінансово дитині та проводити з сином час, підтвердила, що відповідач купував деякий одяг дитині та канцелярські предмети, щодо квитанції в сумі 850 грн. за оплату абонементу заперечувала, та пояснила що саме вона сплачувала цю суму з власних коштів, однак відповідач був із нею в це час, та вона бачила, як відповідач після заняття підійшов до адміністратора та отримав наданий до суду товарний чек. Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просила суд задовольнити позов частково,стягувати аліменти в розмірі 1800 грн. щомісячно, щодо товарного чеку за оплату абонементу повідомила, що відповідач надав його їй та зазначив, що це він сплатив, іншої інформації у неї не має. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.08.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2020 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Позивач прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, його повноцінного розвитку, але матеріальний стан Позивача не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітньої дитини на її повноцінне харчування, навчання, купівлю необхідного одягу та взуття, лікування у разі хвороби, та на інші життєві потреби. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає,вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України) Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 25.11.2020 року мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривні. Приймаючи рішення по даній справі, суд враховує положення законодавства, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач має можливість сплачувати позивачці аліменти у розмірі 3000,00 грн., що перебільшує 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та є достатнім для задоволення потреб дитини виходячи з матеріальної можливості та реального доходу відповідача. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень 00 копійок щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 26.08.2020 року. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved