Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Шанс 2010», від імені якої діє представник за довіреністю, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.10.2013 року між Кредитною спілкою «Шанс 2010» та [PERSON] був укладений кредитний договір №197, за умовами якого позичальник отримала кредит готівкою у розмірі 6 000,00 грн строком на 12 місяців до 15.10.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45% річних. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 01.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 18 175,78 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 4499,98 грн, заборгованості по відсотках - 4978,08 грн, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання - 747,08 грн; інфляційних нарахувань за прострочення грошового зобов'язання - 7950,64 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на неї судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 15 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Шанс 2010» та [PERSON] був укладений кредитний договір №197, за умовами якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 6 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Кредит надавався строком на 12 місяців по 15 жовтня 2014 року, а договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань (а.с.4). З графіку розрахунків вбачається,що ним була встановлена періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.7). Згідно видаткового касового ордера від 15 жовтня 2013 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 6 000,00 грн (а.с.8). У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2013 року, в розмірі 18 175,78 грн, в яку входить заборгованість за кредитом - 4499,98 грн, сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 4978,08 грн; 3% річних за прострочення грошового зобов'язання - 747,08 грн; інфляційні нарахування за прострочення грошового зобов'язання - 7950,64 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку зі скрутним становищем позивача під час відкриття провадження було задоволене клопотання про відстрочення сплати судового збору. Згідно з п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу становить 1600 гривні. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1600, 00 грн. На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1055 ЦК України,

Outcome: approved