Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачки звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визначення часток у спільному сумісному майні, визначення конкретного порядку користування житловим приміщенням, вселення, посилаючись на те, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS], але відповідач не впускає їх в цю квартиру, тому звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачок позовні вимоги збільшив, збільшені позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачки з відповідачем є співвласниками зазначеної квартири, але відповідач створює перешкоди їм у користуванні цією квартирою, тому позивачки звернулися з даним позовом до суду щоб визначити частки у спільному сумісному майні - квартирі, визначити конкретний порядок користування житловим приміщенням квартири та вселити їх в цю квартиру. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивачок, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 2000 року позивачка, відповідач та їх діти -дочка [PERSON] та син [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS], даний договір, укладений на Українській біржі «Десятинна» та зареєстрований в БТІ м. Києва ( а. с. 5 ). Згідно договору дарування 1 / 4 частки квартири від 18 лютого 2014 року [PERSON] подарував відповідачу 1 / 4 частину квартири [ADDRESS] ( а. с. 94 - 95 ). Таким чином відповідачу належить 1 / 2 частка квартири [ADDRESS], і відповідно кожній позивачці належить по 1 / 4 частки зазначеної квартири. Згідно копії технічного паспорту на цю квартиру, квартира є приватною та складається з трьох кімнат, які мають окремі входи та відповідною житловою площею 17,2 кв. м., 21,7 кв. м., 12,2 кв. м. та місць загального користування ( а. с. 6 - 7). Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Позивачки та відповідач не дійшли до згоди щодо порядку користування житловим приміщенням квартири, що стало підставою звернення позивачок до суду з даним позовом, тому суд вважає визначити конкретний порядок користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та виділити в користування : [PERSON] житлову кімнату жилою площею 17,2 кв. м., [PERSON] житлову кімнату жилою площею 21,7 кв. м., [PERSON] житлову кімнату жилою площею 12,2 кв. м., місця загального користування залишити в загальному користуванні. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачки та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS], позивачки зазначають, що вони не мають можливості користуватися зазначеною квартирою з причини того, що відповідач не надає їм такої можливості, тому суд вважає задовольнити ці позовні вимоги, оскільки власниці мають право вільно користуватися належним їм майном. При задоволенні позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 487 гривень 20 копійок сплаченого ним судового збору. ( а. с. 1).

Outcome: partial