Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачка просить вселити її у належну їй частину будинку за адресою с. Захарівка, вул. Радянська, №30, і усунути перешкоди з боку відповідачки у користуванні даною часткою будинку, мотивуючи тим, що вона є співвласницею даного будинку з відповідачкою, їй за судовим рішенням виділено в натурі частину будинку, але відповідачка як до розділу будинку так і після його розділу всіляко їй чинить перешкоди у користуванні будинком, не впускає в будинок, не визнає рішення суду, ображає, вважає себе повноправною хазяйкою, влаштовує сварки, випускає на подвір'я велику собаку, через що неможливо навіть зайти у двір і пройти до будинку, у виділеній їй частині будинку проживають сини відповідачки, які так само при намірі потрапити у будинок, влаштовують конфлікти і бійки, не пускають у будинок і на подвір'я. Зокрема, 7.02.2015р. та 5.06.2015р. відповідачка не впустила на подвір'я і до земельної ділянки, а також у будинок позивачку і спеціалістів для виміру ділянки, провокувала бійку, виштовхувала, конфлікти відбувались у присутності представників сільради; 22.03.2016р. так само не впустила у будинок, двері були зачинені, у дворі бігала не привязана собака бойової породи, відповідачка стояла у хвіртці і не впускала, влаштувала сварку. Через вказані дії і перешкоди з боку відповідачки вона, позивачка, позбавлена можливості користуватись своєю власністю, і зокрема ввійти до будинку і проживати в ньому. Відповідачка позов не визнала, у судовому засіданні пояснила, що є повноправною хазяйкою, не згодна з судовими рішеннями, якими за позивачкою визнані права на частину будинку і вважає їх несправедливими, вважає, що позивачка не має ніяких прав на будинок, що будинок повністю успадкувала вона, відповідачка, після батьків, за якими доглядала, що вона за частину будинку сплатила братові, і не буде сплачувати позивачці, і підтвердила, що не згодна пустити позивачку у будинок, в тому числі у виділену їй судом частину; підтвердила, що в тій частині будинку проживають її дорослі сини; підтвердила, що у дворі вільно бігає собака; не заперечувала, що дійсно було декілька конфліктів, коли вона не впустила у двір і у будинок позивачку, її представника, спеціалістів для замірів земельної ділянки, але вважає, що вона конфліктів не вчиняла, що конфлікти провокує позивачка і її син своїми приходами. Представник відповідачки, заперечуючи проти позову, пояснив, що відповідачка постійно мешкає у будинку зі своєю сім'єю і постійно користується земельною ділянкою, тому до врегулювання позивачкою питання про земельну ділянку вона має право не пускати на свою земельну ділянку позивачку, в тому числі у двір і відповідно у будинок; що позивачка ніколи не жила у даному будинку; крім того, позов вважає необґрунтованим, оскільки на його думку, позивачка не довела суду наявності перешкод з боку відповідачки, і тому нема підстав для винесення рішення про усунення перешкод і про вселення. З наданих доказів встановлено наступне: Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2012р. позов [PERSON] задоволено, встановлено факт прийняття нею спадщини на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, с.Захарівка, вул.. Радянська, 30 після смерті матері [PERSON], померлої 5.10.1982р., визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами; тим же рішенням задоволено частково зустрічний позов [PERSON], встановлено факт прийняття нею спадщини на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, с.Захарівка, вул.. Радянська, 30 після смерті матері [PERSON], і визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті матері. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.05.2012р. дане рішення першої інстанції залишено без змін. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2013р. за позовом [PERSON] було визнано нечинним і скасовано рішення Жердівської сільради від 18.02.1997р. про приватизацію присадибних земельних ділянок в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,250га для індивідуального будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд; визнано недійсним державний акт на прав власності на землю, виданий 10.04.1998р. на ім.,я [PERSON] на підставі вказаного рішення сільради на земельну ділянку площею 0,456га по вул.Радянській, 30 в селі Захарівка, з них 0,250га для обслуговування будинку і господарських споруд і 0,206га для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.10.2013р. дане рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 23.12.2013р. рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду залишено без змін. Згідно довідки №750 Жердівської сільради, згідно облікових документів з 2013 року [PERSON] має земельну ділянку площею 0.125га в селі Захарівка, вул.. Радянська, 30-а, площею 0.125га для будівництва та обслуговування будинку , та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Жердівської сільради від 5.09.2014р. №340-38-6 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0.125га для будівництва та обслуговування будинку, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Захарівка, по вул. Радянській, 30-а. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 10.12.2015р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було задоволено позов [PERSON], визнано за [PERSON] право особистої власності і користування на приміщення в житловому будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, а саме: вітальню 1-5, житлові кімнати 1-6, 1-7, коридор 1-8, веранду 1-1, сарай [PERSON] же рішенням за [PERSON] було визнано право особистої власності і користування на приміщення в житловому будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, а саме: котельню 1-1, кухню 1-2, санвузол 1-3, житлові кімнати 1-4, 1-9, частину житлової кімнати 1-5, погріб В , колонку К. Рішення набрало законної сили 22.12.2015р. Згідно висновку Броварського МВ ГУ МВС від 20.02.2015р. за зверненням [PERSON], - 9.02.2015р. до райвідділу міліції зверталась [PERSON] з приводу перешкод з боку сестри [PERSON] у користуванні будинком і присадибною ділянкою в с. Захарівка, по вул.. Радянській, 30. Опитана [PERSON] пояснила, що дійсно 7.02.2015р. приїздила [PERSON] з невідомими громадянами, які намагались провести заміри земельної ділянки, а вона не дала дозволу на проведення замірів, оскільки будинок і ділянка належать їй, а не сестрі [PERSON] Свідком даної події була депутат сільради [PERSON] Згідно акту, складеному депутатом Жердівської сільради [PERSON] 23.04.2015р., - у її присутності 7.04.2015р. в селі Захарівка по вул. Радянській, 30 при замірі та інструментальній зйомці спірної земельної ділянки [PERSON] хвіртку не відкрила, між нею та [PERSON] відбулась сварка, заміри проведені не були. 12.05.2015р. [PERSON] подавала заяву до міліції про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за злісне невиконання судового рішення (ухвали суд від 8.1.22014р.) Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду від 11.06.2015р. за скаргою [PERSON] на дії слідчого, було зобовязано службову особу Броварського МВ ГУМВС внести відомості до ЄРДР про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, та розпочати розслідування. 2 та 3 червня 2015р. [PERSON] подавала заяви до Броварського РВ ГУМВС і до Виконкому Жердівської сільради бути присутніми 5.06.2015р. при призначеному обстеженні житлового будинку і земельної ділянки експертами КНДІСЕ. Згідно даним з ЄРДР 19.07.2015р. в реєстр внесено відомості за ст.382 КК України фабула: [PERSON] протягом 2015 року умисно злісно ухиляється від виконання ухвали суду від 8.12.2014р. Згідно висновку Броварського МВ ГУ МВС від 26.03.2016р. за зверненням [PERSON], - 22.03.2016р. до райвідділу міліції зверталась [PERSON] з приводу перешкод з боку сестри [PERSON] у користуванні 1/2 частиною будинку в с. Захарівка, по вул. Радянській, 30. Опитана [PERSON] пояснила, що дійсно 22.03.2016р вона не впустила свою сестру [PERSON] на територію домоволодіння, оскільки остання не має ніякого відношення до вказаного будинку. Були опитані [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] не пустила на територію домоволодіння [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що неодноразово приходив з матір'ю [PERSON] до вказаного будинку, де матері належить половина, але відповідачка і її сини влаштовують сварки, бійки, кидались з вилами. Зокрема, в 2012році був конфлікт, коли він з матір'ю прийшли до будинку, а син відповідачки накинувся на нього, свідка, в бійку. Влітку 2015р. позивачка, він і землеміри приходили міряти землю, але відповідачка не пустила, влаштувала сварку. 22.03.2016р. вони прийшли до будинку, двері були зачинені, у дворі бігала собака бойової породи, відповідачка і її син, сказали їдьте звідси. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2012 року після рішення суду, існує конфлікт між сторонами з приводу даного будинку, тітка сказала, що не пустить [PERSON] у будинок. У лютому 2015р. приходили спеціалісти міряти землю, у присутності голови сільради, депутата, землемірів відповідачка не пустила на подвір'я. 22.03.2016р. відповідачка не пустила на територію, погрожувала, у дворі спустила собаку з прив'язі. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦКУ власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у цьому праві. Згідно ст.. 383 ЦКУ власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст..150 ЖК України власники будинку користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.358 ЦКУ право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю, а у разі спору даний спір вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Згідно ст..13 ЦК України при здійснені своїх прав особа повинна утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб , а у разі недодержання особою цих вимог, суд може зобовязати особу припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших осіб. Згідно ч.3 ст.319 ЦК- усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, що порушує право (п.3), та інші способи захисту. Згідно ст.3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України, - суд, приймаючи рішення, повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, і якщо були порушені, то ким. З наданих суду доказів у їх сукупності безспірно і безсумнівно встановлено, що позивачка як власник частини будинку, має всі права власника, в тому числі право користування, володіння, розпорядження своєю власністю. Проживання є видом користування жилим приміщенням, і таке право належить власнику цього житла. Тому позивачка має право вселятись у належну їй частину будинку і проживати в ній, а також користуватись ним у інший спосіб, який не заборонений законом. Також встановлено, що дійсно з боку відповідачки для позивачки є суттєві і протягом тривалого часу перешкоди у здійсненні позивачкою права власності, зокрема права володіння та користування належною їй частиною будинку, в тому числі перешкоди вселенню позивачки у цю частину будинку і проживанню в ньому. Надані докази свідчать про те, що відповідачка всіляко перешкоджає позивачці у потраплянні на подвір'я і до будинку, в тому числі в ту частину будинку, яка їй виділена за судовим рішенням і яка перебуває у її власності. Сам факт таких перешкод не заперечувала відповідачка у судовому засіданні, підтвердивши, що вважає себе повноправною власницею, не визнає будь - яких прав позивачки на частину будинку, що вона дійсно не пускала позивачку у будинок і не згодна пускати, що в тій частині будинку, яка за судовим рішенням виділена позивачці, проживають інші особи - її дорослі сини. Перешкоди з боку відповідачки існували і існують протягом тривалого часу, підкріплені її конкретними діями, явні. Посилання представника відповідачки, що в судовому засіданні позивачка не довела наявності перешкод з боку відповідачки, спростовані наданими доказами і поясненнями самої відповідачки, яка дані факти не заперечувала. Посилання представника відповідачки на те, що на даний час відповідачка єдина користується земельною ділянкою, і тому до вирішення позивачкою даного питання відповідачка вправі не пускати позивачку на земельну ділянку і відповідно у подвір'я є такими, що суперечать закону, і судом не беруться до уваги. Посилання відповідачки на те, що вона за вказану частину будинку сплатила братові, - не мають ніякого відношення до даної справи, до прав позивачки на дану частину будинку, визнаних судом. Судове рішення є законним, і встановлені даним рішенням факти і обставини є обовязковими для сторін, і з даного рішення для сторін виникли певні права і обовязки. У разі порушення прав відповідачки певними особам, вона не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Таким чином, встановлено, що відповідачка чинить позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права власності, і такі перешкоди підлягають усуненню. Також встановлено, що через наявні і суттєві перешкоди з боку відповідачки, позивачка не має іншого більш дійового способу захисту своїх прав власника як прийняття рішення про її вселення у належну їй на праві власності частину будинку. На

Outcome: approved