Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що на прохання відповідачки [PERSON] вона передала останній у борг кошти в с умі 1400 доларів США, про що остання написала відповідні боргові розписки від 18 жовтня 2004 року на суму 400 доларів США та від 28 жовтня 2006 року на суму 1000 доларів США, без зазначення дати повернення боргу. У зв,язку з неповерненням кошт, 15 грудня 2015 року, позивачка на ім,я відповідачки, поштою направила вимогу про повернення коштів, яку остання отримати не забажала, як не бажає повернути і боргові кошти. Тому просила суд, постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь суму боргу в розмірі 1400 доларів США та судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, мотивуючи тими ж обставинами. Відповідачка про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином ( а. с. 16, 21 ), але в судове засідання не зявилася, про причину своєї неявки не повідомила і клопотань, про розгляд справи у її відсутність не надіслала, тому зі згоди позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та докази дійшов, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено і ніким не заперечувалось, що відповідно оглянутих в судовому засіданні боргових розписок відповідачки від 18.10.2004 року та 28.10.2006 року, [PERSON] взяла в борг у позивачки 400 доларів США та 1000 доларів США відповідно. Термін повернення боргу в розписках не оговорювався ( а. с. 4, 5 ). 15 грудня 2015 року, позивачкою, на ім,я відповідачки, рекомендованим листом була направлена вимога, щодо повернення боргу, яка залишилася поза увагою відповідачки ( а. с. 7 ). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із визначених ч. 2 статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред,явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, наведені обставини справи, з урахуванням приписів діючого законодавства, дають суду підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованим і такими, що не підлягають задоволенню. Судовий збір вирішити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved