Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» 06.07.2020 року звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 вересня 2020 року позовні вимоги позивача Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на р/ [NUMBER] в філії Чернівецького облуправління АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 14392,94 (чотирнадцять тисяч триста дев`яносто дві) гривні (дев`яносто чотири) копійки; стягнуто з [PERSON] на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на р/ [NUMBER] в філії Чернівецького облуправління АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280 втрати від інфляційних процесів в розмірі 689,86 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень (вісімдесят шість) копійок та три відсотки річних в розмірі 338,58 (триста тридцять вісім) гривень (п`ятдесят вісім) копійок; стягнуто з [PERSON] на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на р/ [NUMBER] в філії Чернівецького облуправління АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві) гривні. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2021 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 17 вересня 2020 року; заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - було скасовано. 25.05.2021 року від Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до суду надійшла позовна заява в новій редакції до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Зазначають, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] опалювальною площею 30,00 кв.м., особовий рахунок [NUMBER] . Послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідачі оплачують послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, №146 від 17.10.2014 року, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року, №969 від 09.06.2016 року, №1536 від 28.12.2017 року. Величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. Посилаються на те, що у відповідності до ст.19 Закону Україну «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року - споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію та згідно ст.ст.64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок заявника оплату за теплопостачання його квартири. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п.18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Зазначають, що у відповідачів, за період з 01.10.2015 року по 29.02.2020 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у сумі 14392,94 грн. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію відповідачі не відреагували, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. Також вказують, що у відповідності до вимог ст.625 ЦК України відповідачі також зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 689,86 грн. та три відсотки річних, що становить 338,58 грн. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надану теплову енергію в розмірі 14392,94 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 689,86 грн., три відсотки річних - 338,58 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, однак спрямували до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути у відсутність відповідачки; вимоги позову не визнають, просять відмовити в задоволенні позову до [PERSON] . Також, згідно поданої до суду заяви про перегляд заочного рішення суду, відповідач [PERSON] посилається на те, що в квартирі [ADDRESS] , фактично проживають інші особи, яких позивач не зазначив в справі відповідачами. Так, її колишній чоловік [PERSON] та його мати [PERSON] є співвласниками зазначеної квартири та проживають там без реєстрації. Сама відповідач по справі [PERSON] фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Таким чином, вважає, що споживачами послуг з постачання теплової енергії в квартирі [ADDRESS] фактично є [PERSON] та [PERSON] , які й повинні виступати відповідачами по даній справі. З цих підстав просить суд відмовити в задоволенні позову до неї. Також, згідно поданої до суду заяви, відповідач [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності до вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №248062531 від 13.03.2021 року (а.с.50-51). Також, факт проживання [PERSON] у зазначеній квартирі підтверджується актом КЖРЕП-14 за №81 від 22.03.2021 року (а.с.52). Разом з тим, як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.10.2018 року (а.с.49), 24.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - було розірвано. При цьому, зазначеним рішенням суду був встановлений факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] з 2016 року. Зазначене рішення сторонами по справі не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім цього, як вбачається з копії акту перевірки житлових умов від 22.03.2021 року (а.с.53), відповідач [PERSON] фактично проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2016 року, не є власником даної квартири, а тому не повинна сплачувати за комунальні послуги, нараховані позивачем за період часу з 01.01.2016 року по даний час. При цьому, будь-якого окремого договору з відповідачкою [PERSON] позивачем також не укладалось. Разом з тим, стосовно вимог про стягнення з [PERSON] , заборгованості за період часу з 01.10.2015 року по 01.01.2016 року, то суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст.256 ЦК України та згідно ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно частини 3 та 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також, аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Таким чином, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.07.2020 року), стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача може підлягати лише сума заборгованості за період часу з липня 2017 року по липень 2020 року, а тому сума заборгованості за період часу з 01.10.2015 року по 01.01.2016 року з відповідача [PERSON] стягненню на користь позивача не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалюваною площею 30,00 кв.м. Також МКП «Чернівцітеплокомуненерго» було відкрито відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків (а.с.8). Так, правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до ст.9 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, споживач теплової енергії - фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV - споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як вбачається з матеріалів справи, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. При цьому, Верховним Судом України у Постанові від 27 лютого 2019 року, у справі №334/2789/15-ц - зазначено, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. З огляду на наведене, суд вважає, що між [PERSON] та [PERSON] , як власниками спірної квартири, з однієї сторони та МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з іншої сторони, виникли та існують фактичні договірні відносини надання послуг з теплопостачання. Теплова енергія надавалась до помешкання відповідачів протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, №146 від 17.10.2014 року, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року, №969 від 09.06.2016 року, №1536 від 28.12.2017 року. Величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. За період часу з 01.10.2015 року по 29.02.2020 року відповідачі користувались послугами наданими позивачем з централізованого опалення, однак своєчасно не здійснювали оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого у них утворилася заборгованість перед МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в розмірі 14392,94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9). Відповідно до ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Окрім того, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України, відповідно до яких за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України Наведене узгоджується з викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, де вказано, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст.625 ЦК України, за період з 01.03.2017 року по 29.02.2020 року, втрати від інфляційних процесів становлять 689,86 грн., три відсотки річних складають суму 338,58 грн. (а.с.10). Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію в розмірі 14392,94 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 689,86 грн., три відсотки річних в сумі 338,58 грн. В задоволенні позову до [PERSON] - слід відмовити. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial