Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач - неповнолітня [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] (до зміни прізвища та імені - [PERSON]), треті особи - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, [PERSON], про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не бере жодної участі у її вихованні, не отримує подарунків на день народження, аліменти на підставі рішення суду вчасно не платить, у зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 6698,43 грн., а також 17032,00 грн. пеня за прострочення сплати аліментів. Також відповідач змінив прізвище та ім'я, що завдало позивачу, як дочці, моральну шкоду, адже вона носить прізвище та по батькові людини, якої не існує. Позивача утримує лише мама, яка забезпечує їй гідні умови проживання та оточення. В судовому засіданні позивач та її законний представник (мама [PERSON]) підтримали позов з підстав наведених у позові та наданих суду усних поясненнях. Вказали, що наданих ними доказів достатньо для позбавлення відповідача батьківських прав. Просили задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, надали суду усні та письмові пояснення, суть яких зводиться до наступного. Мати позивача - [PERSON] впродовж багатьох років чинила перешкоди і не дозволяла бачитись із дитиною, налаштовувала дочку проти нього. Проте, відповідач, по мірі можливості, брав участь у вихованні дочки, сплачував та на даний час сплачує аліменти на утримання дочки. Прізвище та ім'я змінив із особистих міркувань без наміру нашкодити дитині. Рішення опікунської ради щодо позбавлення його батьківських прав просять не враховувати, так як воно прийняте без з'ясування усіх обставин справи. Просять відмовити у задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених позивачем та нею самою, як законним представником позивача. Третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради явку уповноваженого представника в судове засідання 01.03.2016р. не забезпечила, попередньо подала суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Підтримують свій висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки. [PERSON]. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Позивач - неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] і є дочкою [PERSON] і [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 13.06.2007р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ, актовий запис №1083. 06.09.2012р. [PERSON], [INFO], змінив прізвище та ім'я на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданим 06.09.2012р. відділом ДРАЦС Тернопільського МУЮ, актовий запис №139. Шлюб між [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON] розірвано 03.10.2001р. (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане повторно 13.06.2007р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ). Рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №42 від 23.11.2001р. встановлено [PERSON] побачення з донькою [PERSON] кожен 1 вівторок з 10.00 до 12.00 год. Зобов'язано [PERSON] виконувати свої батьківські обов'язки, приділяти увагу і турботу, виховувати її і матеріально утримувати. Зобовязано [PERSON] поважати батьківські права [PERSON], оскільки за ним зберігається право на особисте виховання дитини відповідно до ст. 59 КпШС України. Згідно витягу з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №20 від 26.12.2003р., встановлено дні побачень батька з дитиною: 1 і 3 неділя місяця з 10.00 до 12.00 год. Відповідно до постанови суду м. Тернополя від 21.09.2003р. по справі №2-2392/2003р., стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 13.03.2003р. до повноліття. Окрім того, 17.01.2014р. Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист по справі №607/11940/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 17032,32 грн. пені, як відповідальність за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], а також 293,76 грн. витрат, пов'язаних із проведенням експертного дослідження. Як вбачається із фотокарток, які містяться в матеріалах справи, батько ([PERSON]) та мати ([PERSON]) проводили час разом із дочкою [PERSON], коли їй було близько шести років. Справжність фотографій сторонами під сумнів не ставиться. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. по справі №2-6052/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та встановити йому графік побачень із дитиною у такі дні: І-ІІІ субота з 11.00 до 18.00 год., ІІ-ІV неділя з 11.00 до 14.00 год., в присутності матері [PERSON], а у святкові дні - за попереднім узгодженням з матір'ю дитини. Листами від 22.05.2013р. і 25.02.2015р. Тернопільська загальноосвітня школа №20, у якій навчається позивач, повідомляє, що батько дитини [PERSON] за період з вересня 2011 року по травень 2012 року, протягом 2014 року та по 25.02.2015р. не цікавився навчанням дочки [PERSON], не відвідував школу, батьківські збори, культурно-масові заходи. Згідно розрахунку старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ від 01.10.2015р. та листа від 12.08.2015р., за [PERSON] ([PERSON]) числиться переплата у розмірі 33,97 грн., тобто заборгованості із сплати аліментів немає. Дана обставина також визнається усіма сторонами. Окрім того, визнається сторонами, що відповідачем сплачено заборгованість по пені в сумі 17032,32 грн. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №42 від 25.11.2015р. затверджено висновок органу опіки та піклування, який вважає за доцільне позбавити [PERSON] ([PERSON]) батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Повне, всебічне та об'єктивне з'ясування усіх обставин, на які посилались сторони по даній справі, вказує на те, що дійсно відповідач не достатньо цікавиться життям своєї дочки [PERSON]. Відповідач не виявляє тієї ініціативи, яку мав би виявляти, і на яку має законне право, стосовно виховання своєї дитини. Однак, зібрані по справі докази у їх сукупності не дають підстав стверджувати, що має місце ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, за яке слід застосувати крайній захід впливу - позбавлення батьківських прав. При цьому суд виходив з того, що відповідач виконує свій обов'язок по матеріальному утриманню дитини в розмірі визначеному судом, а саме немає заборгованості із сплати аліментів. Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. зобов'язано маму дитини не чинити відповідачу - батькові дитини перешкод у вихованні малолітньої дочки -[PERSON]. Судом критично сприймаються усі покази допитаних в судовому засіданні свідків, а саме матері третьої особи (бабусі позивача) - [PERSON], подруги третьої особи - [PERSON], сестри відповідача - [PERSON], як суб'єктивні та отримані від осіб, які зацікавлені в результаті розгляду справи. На переконання суду, на даних свідченнях не можна ґрунтувати рішення суду про позбавлення батьківських прав. Також судом відхиляється висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, як не обґрунтований. Відповідно до ч. 5, 6 статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування обґрунтований лише тим, що зі слів неповнолітньої дитини [PERSON], її батько [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, не виявляє до неї уваги та турботи, не бере участі у вихованні, матеріально не утримує, не цікавиться станом здоров'я. А також міститься посилання на інформацію школи №20 про те, що батько не виявляє інтересу до навчання та виховання доньки [PERSON]. Однак, мотивувати висновок лише на цій інформації є не достатньо, так як слова дитини, яка постійно проживає із мамою, слід оцінювати критично, а інформація із школи не може бути об'єктивним критерієм ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Згідно ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, а судом при розгляді даної справи не здобуто належних та допустимих доказів наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч. 1, 3 статті 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі відстрочено позивачу - неповнолітній [PERSON] сплату судового збору до ухвалення рішення. У зв'язку із тим, що рішення ухвалено не на користь позивача, однак зважаючи на те, що позивач є неповнолітньою, вчиться у школі, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 статті 82 ЦПК України та звільнити позивача від оплати судових витрат (судового збору).

Outcome: dismissed