Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожитвого мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що розмір аліментів, який просить стягнути позивачка є надто великий, [PERSON] не має змоги платити їх в такому розмірі, оскільки не працює, перебуває на лікуванні в КНП «Бучацька міська лікарня». Суд, вислухавши сторонни, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Строни перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2014 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Новопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Новопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області). Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою №12 від 21.01.2021 року, виданною Новопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд, бере до уваги твердження представника відповідача, що його довіритель на даний час хворіє, що підтверджується довідкою № 1 від 03.03.2021, виданою КНП «Бучацька міська лікарня»,та враховує прожитковий мінімуму для дітей відповідного віку, визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». Також, суд враховує, що хвороба відповідача має тимчасовий характер, інвалідність відповідачу не призначалась. Крім того, із пояснень представника відповідача вбачається, що останній на обліку як безробітний не числиться. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ч.7 ст.8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що діти проживають з матір`ю, а відповідач не виконує обов`язки по їх утриманню, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial