Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.02.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 26.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 30527,57 грн., а саме: 5659,36 грн. - заборгованість за кредитом, 20688,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 142,88 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» заборгованість у розмірі 30527,57 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що останній просив проводити розгляд справи за його відсутності в разі неявки відповідача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.02.2014 року між позивачем ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, який складається із анкети - заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредитних коштів, що підтверджується його підписом в анкеті - заяві. Відповідач неналежно виконував умови договору. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 30527,57 грн., а саме: 5659,36 грн. - заборгованість за кредитом, 20688,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 142,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення боргу за кредитним договором. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднані до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 28597,69 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 1378,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: partial