Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» ПМР звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами підприємства по утриманню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту будинку, споруд та прибудинкових територій згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом, а тому зобов`язаний оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань за період з 01.12.2014 року по 31.10.2017 року утворилась заборгованість у сумі 1765,63 грн. Також позивачем нараховано за період з 01.12.2014 року по 30.11.2019 року 3% річних у сумі 156,16 грн. та інфляційних витрат - 654,46 грн., а всього 2576,25 грн., та 1921 грн. сплаченого при подачі позову судового збору, які позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що в договорі не вказану дату укладення договору, він не проживав у квартирі та не користувався послугами позивача. Ухвалою суду від 11.01.2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи,заслухавши сторони, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 16.03.2012 року визначено КП «ЖЕО № 2» балансоутримувачем житлових будинків і споруд і прибудинкових територій, які належать територіальній громаді міста. Згідно довідки №3977 від 16.12.2019 року станом на 01.12.2019 року заборгованість за адресою [ADDRESS] за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 1765,63 грн. В зв`язку з тим, що відповідач не оплачує послуги з житлово-комунальних послуг, утворилась заборгованість за період з 01.12.2014 року по 31.10.2017 року у розмірі 1765,63 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Послуги надавались відповідачу згідно договору №126299 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідач вказує на те, що будинок [ADDRESS] було передано на баланс ОСББ «Курчатова 3А», але згідно листа Управління капітального будівництва Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 26.11.2018 року житловий будинок по [ADDRESS] знято з балансу КП «ЖЕО №2» та передано на утримання ОСББ «Курчатова 3А» 31.10.2017 року. В той час як заборгованість нарахована позивачем за період з 01.12.2014 року по 31.10.2017 року, тобто до зняття будинку з балансу. Посилання відповідача на той факт, що він не проживав за вказаною адресою до 04.10.2019 року не заслуговує на увагу, оскільки [PERSON] є власником квартири. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції в сумі 654,46 гривень та 3% річних в сумі 156,16 гривень. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved