Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 08 січня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11379887000, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 159600 доларів США з розрахунку 13,50 % річних на строк по 03 серпня 2035 року. Вказував, що 08 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним договором. Також позивач зазначав, що 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким [PERSON] поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Оскільки відповідачем [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувалися, станом на 06 грудня 2013 року наявна заборгованість в загальному розмірі 858990,77 грн., в поданій до суду позовній заяві ПАТ «Дельта банк» просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 858990,77 грн. та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2014 року до участі в справі як правонаступника [PERSON] залучено [PERSON], яка діє як законний представник малолітньої [PERSON], [INFO], яка є спадкоємцем [PERSON] за законом. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи. Представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в яких вважає, що позивачем пропущено терміни позовної давності. Вирішуючи питання про повідомлення [PERSON] про час та місце розгляду справи суд виходить з того, що відповідач в судові засідання неодноразово не з'явилася, хоча їй достовірно було відомо про знаходження в провадженні суду справи та вона особисто отримала матеріали позовної заяви (а.с. 108, 135, 141, 162). При цьому відповідач скористалася своїм правом на участь у справі не особисто, а через представника (а.с. 110,111). Представник відповідача [PERSON] в судові засідання 11 червня 2014 року та 19 червня 2014 року не з'явився, хоча кожного разу був повідомлений про розгляд (а.с. 161, 184), при цьому про причини своєї неявки в судове засідання 19 червня 2014 року не повідомив. А щодо своєї неявки в судове засідання 11 червня 2014 року посилався на перебування у відрядженні до м. Київ, але жодних доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/8537/13-ц, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11379887000, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 159600 доларів США з розрахунку 13,50 % річних на строк по 03 серпня 2035 року. Відповідач [PERSON] за умовами договору взяла на себе зобов'язання повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку до договору. Як встановлено судом, АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] порушувала свої договірні зобов'язання, в повному обсязі отримані кредитні кошти та нараховані відсотки згідно з погодженим графіком не сплатила. Також встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на умовах якого ПАТ «УкрСиббанк» продав позивачу права вимоги за кредитами та передав їх ПАТ «Дельта Банк». Згідно з п. 1 даного договору сторони визначили, що правом вимоги за кредитами є всі права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Відповідно до акту прийому-передачі та додатку № 1 до нього позивач прийняв вимоги за кредитним договором № 11379887000, який був укладений 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] При вирішенні справи судом враховується, що підстави заміни кредитора у зобов'язанні визначені ст. 512 ЦК України. Зокрема, згідно зазначеної норми, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як встановлено судом, таке відступлення права вимоги відбулося згідно з договором 08 грудня 2011 року. Також судом встановлено, що станом на 06 грудня 2013 року заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № 11379887000 складає 107467,88 доларів США, що за курсом 100 доларів США-799,3 грн. складає 858990,77 грн. В тому числі заборгованість складається з наступного: - тіло кредиту 69869,46 доларів США, еквівалент 558466,59 грн.; - відсотки 37598,42 долари США, еквівалент 300524,17 грн. При цьому прострочена заборгованість по тілу кредиту відсутня, а за відсотками - 36497,98 доларів США, або еквівалент 291728,35 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. При цьому суд враховує диспозитивне право позивача та вирішує справу в межах заявлених ПАТ «Дельта банк» позовних вимог, виходячи з зазначеного позивачем в позовній заяві курсу української гривні до долара США. Тому суд вважає повністю обґрунтованими вимоги позивача ПАТ «Дельта Банк» до відповідача [PERSON] щодо стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача [PERSON], як до позичальника за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 858990,77 грн. Твердження представника відповідача в поданій до суду 10 червня 2014 року заяві про те, що позивачем пропущено терміни позовної давності не заслуговує на увагу. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як встановлено судом, в укладеному кредитному договорі його сторони визначили, що кошти слід повернути не пізніше 03 серпня 2035 року. При цьому прострочена заборгованість по тілу кредиту у відповідача [PERSON] відсутня, заборгованість за відсотками - 36497,98 доларів США, або еквівалент 291728,35 грн. Тобто, вимоги пред'явлені в межах термінів позовної давності. Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» до [PERSON], яка діє як законним представник неповнолітньої [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Як встановлено судом, виконання зобов'язань за кредитним договором № 11379887000 від 04 серпня 2008 року було забезпечено в тому числі і договором поруки № 221615, укладеним між АКУБ «УкрСиббанк» і [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], який [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. За таких обставин, оскільки [PERSON], [INFO], є донькою померлого [PERSON], є спадкоємцем його майна першої черги, на час смерті [PERSON] була малолітньою особою, вона в силу вимог ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. З цих підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], тому діє як її законний представник. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У ч. 1 ст. 527 ЦК передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Припинення зобов'язання смертю боржника стосується зобов'язань особистого характеру. Певними статтями Цивільного кодексу України прямо передбачено припинення зобов'язання у зв'язку із смертю боржника. При цьому статтями Цивільного кодексу України, які регулюють питання припинення кредитного договору, а також договору поруки, не передбачено припинення кредитного договору та договору поруки у зв'язку із смертю боржника. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Таким чином, у разі смерті поручителя, враховуючи положення статті 607, ч. 1 статті 608 ЦК України, а також сутності поруки як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором. Дана правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами і доповненнями. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], яка діє як законний представник [PERSON], [INFO], що є спадкоємцем майна [PERSON], слід відмовити за безпідставністю. За нормами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи межі заявлених позовних вимог ставка судового збору за розгляд даної справи судом складає 3654 грн. В той же час, позивачем при значенні до суду було сплачено лише 3441 грн., недоплачена сума складає 213 грн. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 3441 грн. Також з відповідача [PERSON] на користь держави додатково підлягає стягненню судовий збір в сумі 213 грн.

Outcome: partial