Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Автокразбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд в рахунок погашення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 0332 від 19.03.2008 року зі змінами та доповненнями в сумі 264191,50 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий у заставу згідно Іпотечного договору від 20.03.2008 року: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка також належить [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, шляхом надання ПАТ «АКБ Банк» права продажу предмета іпотеки за договором купівлі-продажу іншій особі-покупцю за початковою ціною 300000 грн. або на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Також просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 264191, 50 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 209180,50 грн., тіло кредиту - 200000 грн., поточні відсотки - 1918,03 грн.; прострочені відсотки - 7262,54 грн.; пеня -14794,50 грн.; штраф - 40000 грн.; коригування суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 200 грн.; 3% річних від простроченої суми - 16 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання на з'явився, про причини не явки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому справу розглянуто без його участі, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та пояснив у судовому засіданні, що позивачем невірно та неправомірно нарахована заборгованість в сумі 264191,50 грн., а саме нарахований штраф в сумі 40000,00 грн. та пеня в сумі 14794,50 грн. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що позивач пропустив річний строк звернення до суду з вимогами про стягнення пені та штрафу, тому просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в стягненні штрафу та пені. Крім цього представник зазначив, що позивач просить суд одночасно стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом та в рахунок погашення заборгованості за кредитом просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, відбувається подвійне стягнення заборгованості за кредитом, що є не припустимим. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 0332 від 19.03.2008 р. кінцевим терміном повернення кредиту є 17.03.2011 року. Позивач на протязі пів року, тобто до 17.09.2011 року не пред'явив вимогу до відповідача [PERSON] у зв'язку з цим дія поруки є припиненою і відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, надані суду письмові докази, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що фактично не заперечується сторонами у справі, 19.03.2008 року між ВАТ «Автокразбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Автокразбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №0332. Згідно п. 1.1 Кредитного договору та Додаткових угод до нього, Банк надав Позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 200000,00 грн., на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і своєчасно, і в повному обсязі повернути Банку кредит та сплатити проценти, комісію, а у випадках, визначених цим Договором - також штраф, неустойку та виконати інші грошові, майнові та немайнові зобов'язання, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 1.4. Договору Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 27% річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється Банком щомісячно, станом на 25 число кожного місяця, у відповідності до залишку заборгованості на позичковому рахунку. Відповідно до п. 1.5. Договору проценти за кредит, нараховані за поточний місяць, Позичальник повинен сплачувати щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця. Для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 20.03.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської обл. [PERSON] за № реєстру 1359. Згідно Іпотечного договору предметом іпотеки є: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами (загальна площа 84,9 кв. м, житлова площа - 53,4 кв. м), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 03.06.2004 року за реєстром № 1835, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі 2, номер запису 348, реєстраційний № за №3229117; земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 03.06.2004 р. за реєстром №1837. Заставна вартість Предмета іпотеки визначено у розмірі 300000,00 грн. По справі також встановлено, що позивач свої зобов'язання за вказаним Кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на претензії та повідомлення позивача про необхідність виконати зобовязання не реагували, заборгованість не сплатили. Пункт 5.2. Кредитного договору передбачає, що за порушення строків погашення процентів за кредит сплачувати Банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу. Згідно п. 3.1.2. Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання умов цього договору в частині своєчасного погашення процентів та/або кредиту, або виявлення факту нецільового використання кредитних коштів, або погіршення фінансового стану Позичальника та ухилення його від банківського контролю, або у випадку, коли виданий кредит виявився з різних причин незабезпеченим, вимагати дострокового погашення кредиту та нарахованих процентів із застосуванням штрафу в розмірі 20 % від суми кредиту. У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 264191,50 грн., яка складається зокрема: основна сума боргу - 209180,57 грн.; тіло кредиту - 200000,00грн.; поточні відсотки - 1918,03 грн.; прострочені відсотки - 7262,54 грн.; пеня -14794,50 грн.; штраф - 40000 грн.; коригування суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 200,00 грн.; 3 % річних від простроченої суми -16,43 грн. Вищезазначені обставини повністю підтверджені матеріалами цивільної справи, а саме копією вищезазначеного договору про надання споживчого Кредиту та додатковими угодами (а.с.9-15), копією іпотечного договору із договором про його зміну ( а.с. 16-22). Сума заборгованості підтверджується наданим суду обґрунтуванням ціни позову ( а.с.35-36). При цьому суд не приймає до уваги заперечення на позов представника відповідача [PERSON], що сума пені і штрафу нарахована неправомірно. Суд вважає, що зазначені нарахування здійснені у відповідності до умов Кредитного договору з дотриманням строків звернення до суду. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів., неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем надані суду копії листів-претензій про усунення порушення, направлених відповідачам у справі рекомендованими поштовими повідомленнями ( а.с. 23-34). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним ( а.с.16-20). При вирішені справи по суті позовних вимог суд не погоджується із доводами представника відповідача [PERSON], викладеними у письмових запереченнях, і не приймає їх до уваги виходячи з наступного. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Виходячи із зазначених роз'яснень позовні вимоги позивача відповідають вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У різі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Відповідач [PERSON] являється майновим поручителем боржника [PERSON], відповідає предметом іпотеки згідно укладеного зазначеного договору Іпотеки від 20.03.2008 року, який діє до повного виконання зобов'язань боржника у відповідності до п.1.1 договору. Вищезазначений договір про надання споживчого Кредиту № 0332 від 19.03.2008 року, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], у відповідності до п.6.1 діє до повного погашення кредиту. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути у солідарному порядку документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved