Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачка звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до [PERSON] , а саме: - стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмір 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; - позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - витрати, пов`язані з розглядом справи у суді у сумі 5768,40 грн. стягнути з відповідача. В мотивуванні заявленого змісту позовних вимог позивачка вказала, Позивач, є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 08 листопада 2007 року. Шлюб із батьком дитини, [PERSON] , було розірвано у 2010 році, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. З 2010 року позивач з відповідачем не проживають разом, саме з цього часу батько не приймає участі ані у вихованні сина, ані в його утриманні. Тому позивачка, заявляє позовні вимоги, щодо позбавлення батьківських прав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. На підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та обставини: Позивач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 08 листопада 2007 року. Шлюб із батьком дитини, [PERSON] , було розірвано у 2010 році, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. З 2010 року позивач з відповідачем не проживають разом, саме з цього часу батько не приймає участі ані у вихованні сина, ані в його утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2017 року до його повноліття. Відповідач не сплатив жодного разу встановлені судом аліменти на утримання дитини, жодним іншим чином не допомагає позивачеві виховувати та утримувати дитину. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли, оскільки хлопчик відвідує спортивні секції, кружки. Крім цього, в країні змінилася соціально-економічна ситуація, зросли ціни на продукти харчування, одяг та взуття. Враховуючи викладене, встановлений розмір аліментів на сьогодні є недостатнім для повноцінного утримання дитини, забезпечення її мінімальних потреб та сприяння повноцінному розвитку. На думку позивачки, відповідач повинно бути позбавлено батьківських прав та змінено розмір аліментів на дитину. Дослідив та оцінив у сукупності докази матеріалів справа, суд вважає: Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має-право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Частиною 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України \надалі - СК України), розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. П.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ! 5 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За вимогами статті 164 ч.2 п. 2 СК України якими визначено право одного із батьків або інших осіб особу позбавити батьківських прав якщо: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, на підставі наданих доказів, з 2015 року дитина разом з матір`ю постійно проживає в квартирі, яка на праві приватної власності належить позивачеві і яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створено всі зручності для розвитку дитини. Дитині потрібен батько в прийнятті участі в його життя, але відповідач не виявляв цікавості до таких зустрічей. На даний час батько взагалі не приймає жодної участі у житті сина, він не бачив його вже багато років. Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР повідомляє, що батько [PERSON] , [PERSON] , станом здоров`я дитини не цікавиться, на прийом до лікаря з хлопчиком не звертався. Дитиною опікується мати [PERSON] (відповідь додається). Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже позивні вимоги щодо позбавлення батьківських прав суд вважає обгрунтованими. Щодо вимог про зміну розміру стягнення аліментів та судовиз витрат суд вважає їх безпідставними, т.я. позивачкою суду недоведено, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача та в інших випадках. Крім того, вимоги позивача неогрунтовані в повном у обстязі щодо стягнення судових витрат, т.я. доказв з цих вимог суду не надано. Отже, матеріалами справи суду доведено, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, шляхом ухилення. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про позбавлення батьківських прав відповідача, стосовно малолітньої дитини, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Харківської міської ради. Комісією ухвалено рішення, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Таким чином, вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial