Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON], та просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014р., по квітень 2016р., в розмірі 7\~703,08 грн. В обгругнтування вимог посилалася на те, що рішенням суду на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 643,00 грн., та на утримання повнолітньої дитини в розмірі 643,00 грн. З часу ухвалення рішення відповідач жодного разу не платив аліменти. Посилаючись на розрахунок боргу державного виконавця розмір неустойки (пені) станом на 30.04.2016 року складає 7\~703,08., а саме по 3\~851,54 грн., на утримання кожної дитини, яку позивачка просить стягнути з відповідача. Відповідач вимоги позову не визнав. Представник відповідача пояснла, що заочне рішення суду відповідач отримав 02.12.2014р., також відповідачу не було відомо про наявність виконавчого провадження, а отже не має його вини з винекнення заборгованості. Крім того,зазначила, що відповідач проживає разом із дітьми та надає їм налдежне утримання, а тому взагалі не повинен платити аліменти. Судом вставновлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] в розмірі 643,00 грн., починаючи з 10.09.2014 року (а.с. 74), та тим же рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 643,00 грн., починаючи з 10.09.2014 року. Відповідач заочне рішення суду отримав 02.12.2014р., що підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. Ухвалою суду в перегляді заочного рішення було відмовлено. Відповідно до розрахунку боргу по сплаті аліментів, здійсненого державним виконавцем, борг [PERSON], за складає 14 403 грн 20 коп. Розрахунок боргу, складений державним виконавцем, боржником [PERSON], не оскаржувався. Також встановлено, що з часу отримання рішення суду про стягнення аліментів [PERSON], не є непрацездатним, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, разом із тим не здійснив жодної виплати по аліментним зобовязанням. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд приходить до висновку про те, що стягнення неустойки підлягає задоволеннню частково, а саме з 02.12.2014р., тобто з часу отримання рішення суду про стягнення аліментів, не з вересня 2014р., оскільки саме 02.12.2014р., відповідачу стало відомо про наявність аліментних зобовязань, отже відсутня його вина щодо несплати аліментів з вересня по 02.12.2014р. Суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок неустойки (а.с. 14-15), оскільки такий розрахунок відповідає вимогам закону та узгоджується із правовим висновком зробленим ВСУ у Постанові у справі № 6 - 1554цс16. Згідно до зазначеного позивачкою розрахунку обчислення пені здійснюється за наступні місяці протягом всього часу несплати аліментів, а саме з 02.12.2014 року по 30.04.2016 року наступним чином: грудень 2014р.,на повнолітню дитину (643,00 грн х1 % х 29 днів = 199,33 грн.) + грудень 2014р., на неповнолітню дитину - (643,00 грн х1 % х 29 днів = 199,33 грн.) = на двох дітей загальна сума пені за грудень 2014р., становить - 398,66 грн. Аналогічний розрахунок здійснюється за наступні місяці прострочення. На підставі встановленого в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів з 02.12.2014р., виникла з вини платника аліментів [PERSON], а тому він має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення з нього неустойки (пені) в розмірі визначеному судом, а саме по 6 648 гривень 69 коп., за кожним аліментним зобовязанням. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про те, що [PERSON], не знав про наявність виконавчого провадження, оскільки обовязок по сплаті аліментів виникає не з часу відкриття виконавчого провадження, а з часу винекнення боргового зобовязання яке виникло на підставі рішення суду, а у виниклих правовідносинах з часу звернення позивачки до суду тобто з 10.09.2014 року. Також, судом не прийнято до уваги посилання представника відповідача на те, що [PERSON], не повинен платити аліменти, оскільки діти проживають із ним і він їх матеріально забезпечує, за тих підстав, що [PERSON], зобовязаний виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення аліментів на утримання дітей, також цим рішенням суду встановлено, що [PERSON], не надає добровільно допомоги на утримання дітей. Обставини встановлені судовим рішенням в цивільній справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини ч. 3 ст. 61 ЦПК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial