Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що 12.09.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з лютого 2016 року, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несхожістю характерів. З того часу сторони мешкають окремо. Просить розірвати шлюб. На примирення не згодна. Спора про розподіл майна та місце проживання дитини не мають. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки, [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дитини. Дитина проживає з нею. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує та матеріальної допомоги не надає. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява в якій вона просила розглядати справу у її відсутності, але за участю її представника. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволені позовних вимог з підстав, викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2016 року, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несхожістю характерів. З того часу сторони мешкають окремо. Згідно статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, за думкою суду вищезазначені обставини свідчать про розпад сімейних зв'язків, спір про розподіл майна та місце проживання дитини відсутній, тому шлюб між сторонами слід розірвати. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.2011 року вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь держави за подання позову майнового характеру (про стягнення аліментів) у розмірі 640,00 гривень та на користь позивачки за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved