Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про повернення незаконно отриманих грошових коштів. В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що в [INFO] помер їх батько - [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку (пай) у Гуляйпільському районі Запорізької області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона, її матір - [PERSON] та її сестра - [PERSON], як спадкоємці першої черги домовились в усній формі, що земельна ділянка (пай) батька перейде у спадок саме сестрі [PERSON], а домоволодіння [ADDRESS] у подальшому перейде позивачці, після смерті матері, але даний договір сторонами ніде не посвідчувався. Таким чином, у 2008 році позивачка та її мати - [PERSON] написали в нотаріальній конторі заяви про відмову від спадщини після, яка відкрилася після смерті [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно померлого [PERSON] Далі в позові зазначено, що в [INFO] померла мати сторін - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. Після поховання матері між сестрами виникла сварка, після чого склалися неприязні відносини і вони довгий час не спілкувалися. За вказаною усною угодою відповідачка написала в нотаріальній конторі заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] В кінці березня 2011 року відповідачка [PERSON] прийшла до будинку позивачки з пропозицією змінити попередню усну домовленість і поділити спадщину батьків по 1/2 частині кожній із сестер. При цьому відповідачка залякувала позивачку тим, що, якщо вона не сплатить їй 44 000 грн. за 1/2 частину будинку, то вона анулює відмову від спадщини після смерті матері і продасть житловий будинок. Також, відповідачка завірили позивачку в тім, що коли остання виплатить всю суму за половину будинку, тоді [PERSON] переоформить на [PERSON] 1/2 земельної ділянки (паю) отриманого нею після смерті їхнього батька [PERSON]. Таким чином, відповідачка самостійно змінила умови їхньої попередньої усної домовленості щодо розподілу спадкового майна. На виконання нової угоди позивачка 25.08.2011 року передала відповідачці 24 000 грн. за 1/2 будинку батьків. 13.09.2011 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] В 2011 році відповідачка отримала орендну плату за земельний пай і поділила кошти між сестрами порівну, так позивачка отримала 1200 грн. і повірила відповідачці, що остання переоформить на неї частину паю. В листопаді 2011 року позивачка передала відповідачці ще 10 000 грн. за частину будинку. 26.12.2012 року позивачка передала відповідачці 2900 грн. Таким чином, всього позивачка передала відповідачці за 1/2 частину будинку 36 900 грн. і якщо відрахувати від цієї суми 1200 грн. за пай, то загалом відповідачка отримала 35 700 грн. 12.01.2013 року між сторонами виникла сварка в магазині, який належить відповідачці, оскільки остання отримавши від позивачки всі кошти за 1/2 будинку відмовилась від переоформлення на неї 1/2 земельного паю. Вважає, що відповідачка отримала від неї грошові кошти без достатньої правової підстави і повинна їх повернути. 05.02.2013 року позивачка звернулася до прокуратури Гуляйпільського району Запорізької області з заявою про злочин. 26.02.2013 року вона отримала від слідчого СВ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області постанову про закриття кримінального провадження. Позивачка вважає, що з огляду на положення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та ст.ст. 1212, 1214 ЦК України відповідачка повинна їй повернути 35 700 грн., як такі, що набуті останньою без достатньої правової підстави. Просить суд стягнути з відповідачки на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 35 700 грн. за 1/2 домоволодіння [ADDRESS]. В своїх письмових запереченнях на позов відповідачка позов не визнала та вважає його таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 25-27). В обґрунтування своєї позиції вона зазначила, що 04.03.1998 року при життя її нині покійна мати [PERSON] склала заповіт, про те, що все її майно буде належати [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Про цей заповіт достовірно знали всі, в тому числі і позивачка. В [INFO] помер їх батько - [PERSON], і за волевиявленням її матері та сестри вони написали заяви про відмову від спадщини, яка відкрилася після його смерті. Власником земельної ділянки (паю), що належав померлому батькові стала відповідачка. При цьому була так закріплена воля їх батька. Жодних договорів з приводу майбутнього розподілу спадщини батьків з сестрою у неї не було. Відповідачка категорично не погоджується з твердженнями своєї сестри про нібито наявну домовленість про перехід права власності на будинок до позивачки після смерті їх матері. Про відсутність такої домовленості свідчить наявний заповіт [PERSON] від 1998 року, так як в іншому б випадку цей заповіт був би матір'ю змінений. Далі в запереченні вказує, що половину орендної плати за земельний пай вона віддавала своїй сестрі тільки задля батьківської пам'яті, погоджується з тим, що після смерті їх матері [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. При цьому позивачка просила її не продавати будинок, а хотіла залишити його собі. Позивачка попросила відповідачку, щоб та відмовилася від спадку, бо так було б дешевше оформлювати спадщину відразу на неї одну. Позивачка пообіцяла сплатити відповідачці грошові кошти за належну їй 1/2 частину домоволодіння в сумі 44 000 грн. Така сума була визначена сторонами спільно. Але домовленості щодо переоформлення на позивачку 1/2 частини земельного паю між сестрами не було. І лише за таких обставин відповідачка погодилася подати до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті їх матері. Вважає, що отримані нею кошти від позивачки сплачені їй на законних підставах в рахунок 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі та наполягала на його задоволенні, додатково суду пояснила, що відповідачка пропонувала продати спадковий будинок, гроші в сумі 36900 грн. вона сплатила за ? частину спадкового житлового будинку. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію позивачки [PERSON], вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, додатково суду пояснила, що будь-якої усної домовленості про розподіл спадкового майна померлих батьків між сторонами не було. При вирішенні питання при оформленні спадщини за заповітом після смерті матері на житловий будинок подала заяву про відмову від прийняття спадщини за пропозицією позивачки та сплати їй останньою 44 000 грн. за ? його частину, з яких отримала 36900 грн., недоотримала 7100 грн. Про передачу ? частини земельної ділянки, отриманої у спадок після смерті батька, домовленості не було, добровільно до 2012 року половину орендної плати віддавала позивачці. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню, в підтвердження своєї позиції посилався на письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, поскільки судом встановлено: [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Рівнопільською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області 11.07.1966 року ( а.с.9). [INFO] помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 08.11.2007 року зроблено актовий запис № 229, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 08.11.2007 року ( а. с. 10). 28.05.2008 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON], яке складається з земельної ділянки площею 5,98 га, розташованої на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Оцінка спадкового майна складає 57100,09 грн., видане нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області за реєстром № 2363 (а.с. 23 оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження № 12013080220000086). 18.05.2009 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 074024 та є власником земельної ділянки площею 5,9864 га, розташованої ДП 5, п. 63 Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 26 кримінального провадження № 12013080220000086). [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 11.01.2011 року зроблений актовий запис за № 11, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 11.01.2011 року ( а. с. 11). 04.03.1998 року, за свого життя, гр. [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області по реєстру № 433, згідно якого все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, все те, що на день її смерті буде належати їй за законом та на що вона матиме право заповідає - [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожній ( а. с. 30). 30.09.2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] матері [PERSON], яке складається з: житлового будинку [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 5200 кв. м.. На зазначеній земельній ділянці розташовано: А - житловий будинок, шлакоблок, житловою площею 43,6 кв.м., загальною площею 59,5 кв.м., а - прибудова, шлакоблок; Б - сарай, цегла; під Б - погріб; В - літня кухня; шлакоблок; В - прибудова, шлакоблок; Ж - гараж шифер; И - сарай. Цегла; Г - вбиральня-душ; К - навіс; Л - навіс; Д - басейна; Е - басейна; Н - колодязь; 1 - паркан; 2 - ворота; І - замощення. Вартість спадкового майна складає - 112 003,00 грн., видане державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області по реєстру № 3858 ( а.с. 12). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 31542749 від 05.11.2011 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 13), що також підтверджується і технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 19.07.2011 рік ( а.с.14-16). [PERSON] з 17.11.2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7-8). [PERSON] з 11.07.2000 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 28-29). 26.02.2013 року постановою слідчого СВ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013080220000086 від 07.02.2013 року, за фактом обману гр. [PERSON] та заволодіння її грошима у сумі 35700 грн. її сестрою [PERSON], закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 190 КК України (а.с. 17). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини, відповідно до ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники відносин ( стаття 2 цього Кодексу). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Ст 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З систематичного аналізу норми закону (стаття 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна) можна дійти висновку, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. В даному випадку - спадкове право. Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачки та її пояснень щодо правовідносин сторін, обґрунтовуючи свої вимоги вона зазначила, що з відповідачкою є спадкоємцями як за законом, так і за заповітом на майно померлих в різний час їх батьків. Посилання позивачки та її представника в обґрунтування позовних вимог на вищезазначені норми Закону, а саме: набуття відповідачкою спірних коштів без достатньої правової підстави, суд оцінює критично, оскільки в судовому засіданні ні позивачкою, а ні її представником всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу, також вони відсутні в матеріалах справи, в підтвердження укладення сторонами договору про зміну порядку спадкування, розподілу спадкового майна померлих батьків, договору відчуження частини земельної ділянки, а грошові кошти в сумі 35700 грн. були передані позивачкою відповідачці добровільно за ? частину спадкового житлового будинку вже після спливу 6 місяців з дня відкриття спадщини та відмови від спадщини відповідачкою. Суд критично відноситься до розрахунку (на а.с. 15 кримінального провадження № 12013080220000086), поскільки з нього не випливає і він не підтверджує, що це є письмова домовленість між сторонами про розподіл спадкового майна батьків та переоформлення частини земельної ділянки на позивачку, поскільки згідно діючого законодавства на відчуження землі встановлено мораторій і вказаний документ не свідчить про умови, права та обов'язки сторін, загальні поняття, які притаманні правочину, та не містить підпису ні позивача, ні відповідача, поскільки відповідно до ч. 1 ст 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог з підстав передбачених статтями 1212 та 1213 ЦК України та вважає позов необґрунтованим та таким, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими доказами.

Outcome: dismissed