Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №1122-007/ФКП-08 від 19 вересня 2008 року укладеного між ПАТ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 25860,34 доларів США, що в національній валюті складає 120600,00 грн., зі сплатою 11,3% річних за весь час фактичного користування кредитними коштами. В якості забезпечення кредиту 19 вересня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки №1122-007/Zфпор-08/2 і №1122-007/Zфпор-08/1 відповідно. Згідно до яких [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року. Однак відповідачі належним чином не виконали передбачені договором зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків. Станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в загальному розмірі 124657,75 грн. Тому позивач просив солідарно стягнути на його користь з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124657,75 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. Із вказаним рішенням не погодився позивач - ПАТ «Дельта Банк» та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Селидівського міського суду Донецької області скасувати, цивільну справу розглянути по суті, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача 124657,75 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. Доводами апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» наведено, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що витяг з договору купівлі-продажу прав вимоги та письмове повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов'язаннях є важливими документами, що підтверджують купівлю-продаж прав вимоги, але їх відсутність не може стати фактом що приведе до негативного рішення та відмови у задоволенні позову, додавши при цьому письмове повідомлення боржників про передачу ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» відповідних прав вимоги, тобто заміни кредитора з 01.07.2010 року у зобов'язаннях, що діють на підставі кредитного договору №1122-007/ФКВ-08. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] та його представник апеляційну скаргу не визнали, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 141, 142). Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому, апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 19 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1122-007/ФКВ-08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 24860,34 доларів США з розрахунку 11,3% річних за весь час фактичного користування кредитом, строком на 84 місяці до 18.09.2015 року. (а.с. 7-10). Додатком №1 від 19 вересня 2008 року до кредитного договору №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року, укладеного між сторонами, було узгоджено графік платежів за кредитним договором (а.с. 11). Згідно заяви на видачу готівки №3000/168 від 19 вересня 2008 року [PERSON] отримав від банку кредитні кошти в розмірі 120600,00 гривень, що складає 24860 доларів США 34 цента (а.с. 12). Відповідно до договору поруки від 19 вересня 2008 року №1122-007/Zфпор-08/2, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року (а.с. 13). Відповідно до договору поруки від 19 вересня 2008 року № 1122-007/Zфпор-08/1, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] зобов'язалася відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року (а.с. 14). Згідно з договором про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» передав свої активи та кредитні зобов'язання на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 21-24). Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з необґрунтованості позовних вимог, а саме: позивачем ПАТ «Дельта Банк» не надано жодного належного та допустимого доказу щодо переходу права вимоги за кредитним договором №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], оскільки даний договір відсутній в договорі про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року. Але з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи. На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду, ч. 3 - з метою врегулювання спору до судового розгляду суди мають з'ясовувати: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Зазначені процесуальні дії можуть бути вчинені лише в позовному провадженні та повинні здійснюватися не формально; суди мають вживати дієві заходи для примирення сторін та врегулювання спору до судового розгляду, зберігаючи при цьому об'єктивність і неупередженість. Зокрема, вони мають роз'яснювати сторонам можливості розгляду справи у третейському суді та порядок виконання його рішення, суть та процедуру здійснення кожної дії та їх наслідки, п. 13 - при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. Суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, постановивши ухвалу від 8 грудня 2015 року про витребування доказів (а.с. 62), не з'ясував причину невиконання цієї ухвали, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Позивач не приймав участь у справі в суді першої інстанції, надав додаткові докази на підтвердження позовних вимог та апеляційної скарги, тому суд вважає, що неподання цих доказів зумовлено поважними причинами, що є підставою для дослідження апеляційним судом нових доказів. Як видно з матеріалів справи, 19 вересня 2008 року між ПАТ «Український промисловий Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1122-007/ФКВ-08, за яким Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 24860,34 доларів США, а позичальник зобов'язався, укласти договір повернути кредит в повному обсязі до 18 вересня 2015 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,3% річних за весь час фактичного користування кредитом (а.с. 7-10). 19 вересня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки №1122-007/Zфпор-08/2 і №1122-007/Zфпор-08/1 відповідно, відповідно до якихо [PERSON] і [PERSON] зобов'язалися відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року (а.с. 13, 14). Факт отримання грошей відповідачем, передбачені кредитним договором №1122-007/ФКВ-08, підтверджується його особистим підписом на заяві на видачу готівки №3000/168 від 13 вересня 2008 року (а.с. 12). З розрахунку заборгованості по кредитному договору №1122-007/ФКВ-08 станом на 31.05.2015 року, вбачається, що загальна заборгованість у національній валюті становить 124657,75 гривень, а саме: тіло кредиту - 89539,10 грн., заборгованість за відсотками - 988,15 грн., комісія за відсотками - 11754,60 грн.(а.с. 6). Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні, однією з яких згідно з пунктом першим частини першої є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань на користь Дельта Банку. (а.с. 21-24). Відповідно до п. 4.2. вказаного договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань на користь Дельта Банку, внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходять (відступаються) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за Кредитними договорами та Забезпечувальними Договорами. З акту приймання - передачі кредитних договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 8 липня 2010 року та Додатку №2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року вбачається, що ПАТ «Укрпромбанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв кредитні договори, договори поруки, договори застави, кредитні справи тощо укладені з [PERSON] (а.с. 91, 92, 5). Згідно з п.п. 4.8.1. п. 4.8 зазначеного договору Дельта Банк та Укрпромбанк зобов'язані письмово повідомити боржників про передачу Укрпромбанком Дельта Банку відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах. З наданих документів вбачається, що таке повідомлення було направлено боржникові з зазначенням відомостей про укладення договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань на користь Дельта Банку», тобто заміни кредитора з 01.07.2010 року у зобов'язаннях, що діють на підставі кредитного договору №1122-007/ФКВ-08 (а.с. 89, 90). За таких обставин, довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про ненадання жодного належного та допустимого доказу щодо переходу права вимоги за кредитним договором №1122-007/ФКВ-08 від 19 вересня 2008 року та відсутність письмового повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов'язаннях, апеляційним судом приймається до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] підтвердив отримання ним кредиту та про наявність заборгованості по ньому, але суму заборгованості вказати не зміг. Виходячи з встановлених вище обставин справи, доказів по справі та відповідно до зазначених норм матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем. На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, позивач на час звернення до суду звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів в дохід держави має бути стягнутий судовий збір у сумі 1246,58 грн., тобто у рівних частках по 415,52 грн. з кожного.

Outcome: approved