Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права на проживання та користування житлом. У своєму позові позивач посилався на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] тимчасово перебуває у комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра». Відповідач [PERSON] продала 19.06.2017 року квартиру за адресою: [ADDRESS] та знялась з реєстраційного обліку, та 20.06.2017 року придбала житло в [ADDRESS] , переїхали до квартири з дитиною, але в квартирі не зареєструвалась. Також службою у справах дітей адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , у дитини є окреме ліжко, постільна білизна, одяг, іграшки. Відповідач надала письмові пояснення, пообіцявши зареєструватись ат зареєструвати свою дитину за адресою нового житла, але це не зробила. Тому просять суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право на проживання та користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини зазначені в позові. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 03 червня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справ та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03 червня 2019 року на квартиру [ADDRESS] накладений арешт. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, матір?ю дитини [PERSON] є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.9-13). Згідно до довідки № 266 від 31.01.2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстрованими були за адресою: [ADDRESS] (а.с.15), але на липень місяць 2018 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими значаться [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 20 червня 2017 року власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, службою у справах дітей адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , у дитини є окреме ліжко, постільна білизна, одяг, іграшки (а.с.24). Як вбачається з відповіді Начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради О.Ю. Волощук за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] не зареєстрована (а.с.25). Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 ст. 248 СК України встановлено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] , [INFO] , з урахуванням положень п.2 ч.1 ст. 248 СК України, має законне право на користування квартирою [ADDRESS] , дії відповідача щодо перешкоджання користуватися вказаним житлом є неправомірними. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved