Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася з цивільним позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на право на земельну частку (пай) яка перебуває у колективній власності ВАТ «Птахофабрика Пустомити» розміром 0,60 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території міста Пустомити. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її та відповідача [PERSON] батько, а відповідачки [PERSON] чоловік, [PERSON], який за життя своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування повинно проходити за законом між спадкоємцями почергово. До кола спадкоємців першої черги спадкування, окрім неї є її матір [PERSON], рідний брат [PERSON], які на спадкове майно після смерті батька не претендують та відмовляються на її користь. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло право на одержану на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія [NUMBER] земельну ділянку площею, 0,60 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території м. Пустомити. Позивачка вказує, що на момент смерті спадкодавця, хоча не була зареєстрована за місцем його проживання, однак фактично проживала там та постійно доглядала за ним та своєю матір'ю, [PERSON], яка також через похилий вік не могла самостійно доглядати за собою та батьком. Після смерті батька самостійно займалася його похоронами, що підтверджується довідкою №3172 від 13.10.2018 року виданою виконавчим комітетом Пустомитівської міської ради. Таким чином, вважає, що фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, однак від нього надійшла заява згідно якої позовні вимоги позивачки визнає та просить задоволити. На частку у спадковому майні батька не претендує, оскільки у встановленому законом порядку не прийняв її. Вважає, що спадщину прийняла його сестра, тобто позивачка, [PERSON] Просить суд справу слухати у його відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги позивачки визнає та просить задоволити. На частку у спадковому майні чоловіка не претендує, оскільки у встановленому законом порядку не прийняла її. Вважає, що спадщину прийняла її донька, тобто позивачка, [PERSON] Просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що [INFO] року помер позивачки, [PERSON] та відповідача [PERSON] батько, а відповідачки [PERSON] чоловік, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло право на одержану на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія [NUMBER] земельну ділянку площею, 0,60 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території м. Пустомити. За життя спадкодавець [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що окрім позивачки [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом майна померлої є відповідач [PERSON] та відповідачка [PERSON], проте, своє право на успадкування вони не реалізували і спадщину не прийняли, що підтверджується відповідними заявами останніх. Згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається з довідки довідкою №3172 від 13.10.2018 року виданою виконавчим комітетом Пустомитівської міської ради, позивачка на момент смерті спадкодавця, позивачка хоча не була зареєстрована за місцем його проживання, [ADDRESS], однак фактично проживала там та постійно доглядала за ним та своєю матір'ю, [PERSON], яка також через похилий вік не могла самостійно доглядати за собою та батьком. Після смерті батька самостійно займалася його похоронами, а тому в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. На даний час позивачка не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія [NUMBER] був втрачений. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено наступне: Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено,що право на земельну частку (пай) окрім інших мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку(пай), посвідченого сертифікатом. Судом встановлено, що з метою звернення до суду за захистом своїх майнових спадкових прав, а саме визначення вартості спірної земельної ділянки позивачкою [PERSON] було отримано сертифікат на земельну частку (пай) нового взірця серії [NUMBER] виданий 14.03.2018 року, однак у зв'язку з відсутністю реєстрації за однією адресою з спадкодавцем на момент його смерті, відсутні підстави для прийняття спадщини в поза судовому порядку. Про те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що незаборонені законом стверджується наявною в матеріалах справи копією сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія [NUMBER] та Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 827 від 12.12.2006 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Окрім цього, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи безумовне визнання позову відповідачем та те, що позивачка вважається, такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved