Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач ОМР [ADDRESS].05.2013 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про зобов'язання приведення квартири [ADDRESS] у попередній стан відповідно до технічної документації та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що розглянувши надані ПРА ОМР документи, встановив, що квартиру [ADDRESS] громадянка [PERSON] самовільно реконструювала, змінила її цільове призначення та улаштувала до неї фасадний вхід, чим значно погіршила житлово-побутові умови мешканців прилеглих квартир та технічний стан будинку. [PERSON] реконструювала вказану квартиру без затвердженої у встановленому законом порядку, проектної документації. У зв'язку з цим, начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Порто-Франківський» відповідачці був винесений припис з вимогою зупинити реконструкційні роботи та надати проектно-дозвільну документацію щодо здійснення реконструкції, однак вказані вимоги виконані не були. У зв'язку з цим, ПРА ОМР було прийнято розпорядження № 655 від 23.10.2012 року «Про приведення самовільно реконструйованої квартири [ADDRESS] в первинний стан», яке відповідачкою також не виконано. Такими діями, відповідачка порушила вимоги чинного законодавства України. В судове засідання 25.03.2014 року з'явився представник позивача ОМР - Артемчук П.А. (діє на підставі довіреності від 14.11.13), який просив задовольнити позовні вимоги зазначивши, що у відповідачки є дозвіл на виконання робіт з реконструкції квартири з влаштуванням фасадного входу, однак в ньому також містяться вимоги, які відповідачкою не виконані. Крім того, у відповідачки немає ані проекту ані декларації ДАБК в Одеській області на проведення робіт з реконструкції вказаної квартири. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином у встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України) про час та місце судового засідання. При цьому, в минулих судових засіданнях відповідачка зазначила, що у неї є виданий Міністерством Культури України дозвіл на виконання робіт з реставрації фасаду в частині вказаної квартири під магазин з влаштуванням фасадного виходу, узгоджений проект та охоронний договір на пам'ятку культурної спадщини, так як вказана квартира розташована в будинку, який належить до пам'ятки архітектури. Документи на отримання декларації щодо проведення будівельних робіт вона подала у вересні 2013 року, але на даний час декларацію ще не отримала. В судове засідання не з'явився представник третьої особи: ПРА ОМР, хоча про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавили суд можливості вислухати його думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування від 26.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-791 та витягом КП «ОМБТІ та РОН» про державну реєстрацію прав № 34160361 від 17.05.2012 року (а.с.14-16). Згідно наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту на вказану квартиру вбачається, що квартира розташована на першому поверсі трьох поверхового будинку, складається з трьох житлових кімнат, має загальну площу 107,4 кв.м., житлову 67,8 кв.м.. Паспорт виготовлено станом на 20.04.2012 року (а.с.23-25). Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки (виписка з домової книги про склад родини та реєстрацію) Вих. № 60 вбачається, що [PERSON] є власником вказаної квартири, особовий рахунок відкрито на її ім'я та мешкає в ній без реєстрації (а.с.19). З позову та наявних в матеріалах справи документів, фотоматеріалів (а.с.[ADDRESS]) вбачається, що [PERSON] самовільно реконструювала зазначену квартиру шляхом улаштування до неї фасадного входу за рахунок розширення віконного отвору, без затвердженої у встановленому законом порядку проектної та дозвільної документації, чим значно погіршила житлово-побутові умови мешканців прилеглих квартир та технічний стан будинку. Крім того, [PERSON] перевела вказану квартиру з житлового фонду до нежитлового. Судом встановлено, що у зв'язку з виконанням відповідачкою реконструкції вказаної квартири, 14.11.2012 року майстрами дільниці № 5 КП ЖКС «Порто-Франковський» було складено акт обстеження, щодо виходу за адресою: [ADDRESS], яким було встановлено, що відповідачка на фасадній стіні вказаного будинку виконала розширення віконного отвору вказаної квартири для встановлення вхідних дверей (а.с.13). На підставі вищевказаного акту 14.11.2012 року начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Порто-Франковський» - Асаулою Ю.Н. було винесено припис адресований [PERSON], про припинення будівельних робіт з розширення віконного отвору на фасаді будівлі та наданням проектно-дозвільної документації. У разі невиконання припису, це питання буде вирішуватись в адміністративному порядку за ст. 152 КпАП України (а.с.11). Вказаний припис співробітниками КП ЖКС «Порто-Франковський» під особистий розпис вручався [PERSON], однак вона відмовилася отримувати цей припис, про що було складено відповідний акт, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.12). Вказані акти та припис затверджені та підписані начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Порто-Франковський» та завірені відповідним штампом. В минулих судових засіданнях відповідачка не заперечувала факт щодо вручення їй припису. У зв'язку з тим, що відповідачкою не виконані вимоги вказаного вище припису, директором ЖКС «Порто-Франковський» - Чхартішвілі М.Н. за Вих. № 3450/11, було направлено керівнику ПРА ОМР Пастушку І.М. доповідну, в якій зазначено, що власник квартири [ADDRESS], а саме: громадянка [PERSON] самовільно, без пред'явлення проектно-дозвільної документації, здійснила реконструкцію квартири шляхом улаштування на фасадній стіні вказаного будинку виконала вхідних дверей, за рахунок розширення віконного отвору вказаної квартири. На приписи ні яким чином не відреагувала. Також, просив прийняти розпорядження щодо приведення вказаної квартири у первинний стан (а.с.9). У зв'язку з зазначеним вище, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано та затверджено розпорядження № 655 від 23.10.2012 року, яким [PERSON] було зобов'язано до 05.11.2012 року, привести в первинний стан самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Вказаним розпорядженням відповідачку також було попереджено, що у разі його невиконання, ПРА ОМР бути звертатися до суду з відповідним позовом. Проте, відповідачка вимоги розпорядження не виконала та реконструйовану квартиру не привела до стану згідно технічної документації на підставі чого позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до п. 2.9. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 1308 від 25.12.2009 року «Про затвердження порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом у місті Одесі»: «Районні адміністрації Одеської міської ради та управління архітектури та містобудування Одеської міської ради звертаються з відповідними позовами до суду при: проведенні внутрішньої реконструкції квартир та нежилих приміщень у багатоквартирних будинках, реконструкції приміщень з прибудовою балконів від другого поверху та вище, облаштування огорож, встановлення металевих гаражів без відповідних дозвільних документів, при проведенні будівництва або реконструкції будівель (жилих або нежилих), що здійснюється на земельних ділянках, наданих (переданих) юридичним або фізичним особам у встановленому законом порядку». Приписи та розпорядження щодо приведення самовільно реконструйованої квартири в попередній, згідно технічної документації стан, відповідачкою були проігноровані. Згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання усіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, реконструюються або будуються без належного дозволу або належно затвердженого проекту, або зі значними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Частиною 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язанні: отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних з реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури. Згідно ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Відповідно до п. 4 Положення «Про виконавчий комітет Одеської міської ради» від 10.03.1999 року № 94-XXIII до його компетенції відноситься здійснення у встановленому порядку державного контролю за дотриманням вимог законодавства, містобудівної документації при плануванні та забудові міста у випадках, передбачених законодавством, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів. Відповідно до «Положення про надання дозволу на виконання і будівельних робіт», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 273 від 05.12.2000 року, відповідч повинен перед початком проведення реконструкції та будівельних робіт, одержати дозвіл на їх виконання, чого ним зроблено не було. Вказаним положенням проведення будь-яких будівельних робіт до отримання дозволу забороняється та вважається самовільним із подальшим застосуванням цивільно-правових санкцій. Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. З матеріалів справи вбачається, що реконструкція квартири у 2012 році, відповідачкою проводились без належної дозвільної документації та без відповідного затвердженого проекту на здійснення такої реконструкції. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідачки з реконструкції своєї квартири, проведені з порушенням норм, встановлених «Положенням про порядок реконструкції збудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі», затвердженого рішенням Одеської міської ради ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001 року. Відповідно до п.п. 5.5.-5.6. зазначеного вище положення, реконструкція приміщень, що була розпочата або проводиться без реєстрації в інспекції ДАБК і без дозволу на виконання будівельних робіт, вважається самочинною і не допускається всіма суб'єктами містобудування, органами державного управління, а також організаціями і підприємствами, що забезпечують фінансування. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування та будівництва об'єктів. З боку відповідачки, під час розгляду справи, не було надано суду передбачених законодавством дозвільних документів на здійснення реконструкції вказаної квартири, яка проводилася у 2012 році. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при плануванні та забудові територій здійснення містобудівної діяльності повинно бути забезпечено з урахуванням державних та громадських інтересів а також з урахуванням законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Частиною 1 статті 376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визначаються самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд, за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, може постановити рішення, яким зобов'язати особу, що здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які дозвільні документи, які були надані відповідачці на право здійснення у 2012 році реконструкції квартири а також те, що житловий будинок [ADDRESS], тобто в якому розташована реконструйована квартира, є пам'ятником архітектури та відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 року № 970 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території Української РСР», знаходиться під охороною держави. В процесі розгляду справи, відповідачкою були надані суду наступні документи: - Дозвіл Міністерства Культури України від 28.05.2013 року № 1405/10/61-13 на виконання робіт з реставрації фасаду в частині квартири [ADDRESS] під магазин з влаштуванням фасадного виходу пам'ятки архітектури та містобудування національного значення «Житловий будинок». Висновком визначені основні вимоги до проведення робіт, а саме: 1.) роботи виконувати відповідно до затвердженої проектної документації та вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а також згідно з ДБН А.2.2-6-2008 та ДБН В.3.2-1-04; 2.) після завершення реставраційних робіт передати до Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей науково-реставраційний звіт. Дозвіл дійсний до 31.12.2013 року (а.с.47); - Технічний паспорт на нежитлове приміщення магазину [ADDRESS], який був виготовлений КП «БТІ» ОМР 25.07.2013 року та з якого вбачається що, вказане приміщення має більшу площу ніж мала квартира [ADDRESS] (приміщення 114,5 кв.м. / квартира 107,4 к.в.м.) та переведено у нежитловий фонд; - Охоронний договір на пам'ятку культурної спадщини № 04-02/4672 від 21.12.2012 року, який був укладений між Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини обласної державної адміністрації та [PERSON] (надалі власник), згідно п. 1 та 5 якого власник бере на себе зобов'язання щодо охорони частини пам'ятки архітектури національного значення (колишній будинок [PERSON], побудований у 1849 році за проектом архітектора [PERSON])[ADDRESS] та використовувати цю квартиру виключно під житло. Згідно п. 13 договору у разі самовільного проведення власником робіт, пов'язаних з перебудовою чи переобладнанням, які призвели до спотворення пам'ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунуті за рахунок власника в терміни, визначені письмовим розпорядженням відповідного органу охорони культурної спадщини. Суд, аналізуючи вищезазначені документи, прийшов до висновку, що відповідачка здійснивши реконструкцію та перевівши квартиру [ADDRESS] в нежитловий фонд, істотно порушила умови Охоронного договору. Крім того, відповідачкою не представлено за весь час розгляду справи жодного документа, який дозволяв їй проводити будівельні/реконструкційні роботи до початку реконструкції квартири у 2012 році. На підставі вищевикладеного суд вважає, що відповідачкою було самовільно, без відповідного дозволу проведено реконструкцію зазначеної квартири, чим було значно погіршено побутові умови, вигляд та користування прибудинкової території, у зв'язку з чим, відповідачка має за свій власний рахунок привести свою квартиру у первинний стан згідно технічної документації. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачкою приписів та розпорядження щодо припинення реконструкції її квартири, Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору на суму 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 22 від 11.02.2013 року (а.с.1). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved