Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи його тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2001 року, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори в Херсонській області, вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] В належному їй житлому будинку з 20 березня 2012 року зареєстрований [PERSON] (бувший чоловік її доньки ), який після припинення шлюбних відносин з її донькою, а саме з осені 2014 року в спірному будинку не проживає, участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, комунальні послуги не сплачує, а отже є таким, що втратив право користування ним, оскільки вибув до іншого місця проживання. Шлюб між відповідачем [PERSON] та її донькою [PERSON] був розірваний 29.12.2014 року. Той факт, що відповідач не проживає понад рік за місцем реєстрації, підтверджується актом Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 18.11.2015 року. Реєстрація відповідача за належним їй житловим будинком, суттєво впливає на можливість отримання нею субсидії. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивачка не прибула, однак її представник надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду був належним чином повідомлений, а саме через засоби масової інформації. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2001 року, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори в Херсонській області, [PERSON] має право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1042 від 07.09.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 18.12.2014 року шлюб між [PERSON] (донькою позивачки) та [PERSON] (відповідачем по справі) було розірвано. Згідно акту, складеного депутатом сільської ради [PERSON] та затвердженого сільським головою Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 18.11.2015 року, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2014 року та по теперішній час не проживає. Відповідно до ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, відповідач, який на даний час не є членом сім`ї позивачки в спірному будинку не проживає понад строк, протягом якого, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України за ними зберігається право на житло, тому згідно до приписів ст. 72 ЖК України, останній втратив право користування спірним будинком Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України, при вибутті наймача та членів його сім`ї на постійне місце проживання в інший населений пункт або інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті, вони втрачають право на користування житловим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 316 ЦК Україн, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач .втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачці, внаслідок відсутності його за місцем реєстрації понад встановлені строки, передбачені ст. 71 ЖК України.

Outcome: approved