Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в серпні 2015 року звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 03 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою резидентом України, якою є [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00058689. Згідно пунктів 1.1. 1.8.4. Договору, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17\~000 грн., термін повернення Кредиту 03 серпня 2014 року. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього Договору. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15 % річних. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11 серпня 2015 року становить 33\~935 грн. 38 коп., з них: прострочена до повернення сума Кредиту 5\~937,45 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 838,92 грн.; комісія за РО 2\~204,36 грн.; плата за пропуск платежів 24\~954,65 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором в сумі 33\~935,38 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до частково задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 03 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою резидентом України, якою є [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00058689. Згідно пунктів 1.1. 1.8.4. Договору, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17\~000 грн., термін повернення Кредиту 03 серпня 2014 року. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього Договору. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15 % річних. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 11 серпня 2015 року становить 33\~935 грн. 38 коп., з них: прострочена до повернення сума Кредиту 5\~937,45 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 838,92 грн.; комісія за РО 2\~204,36 грн.; плата за пропуск платежів 24\~954,65 грн. Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі викладено, суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконувала передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ПАТ «ВіЕйБі Банк», а отже позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача простроченої до повернення суми кредиту в розмірі 5\~937,45 грн., прострочених процентів за користування кредитом 838,92 грн. та комісії в розмірі 2\~204,36 грн. підлягаю до задоволення. Проте, із заявленим розміром пені, що позивач просить стягнути з відповідача, суд не може погодитись з наступного. В судовому засіданні представником позивача був наданий розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого розмір неустойки за останній рік становить 16\~115,57 грн. Однак, суд не може погодитись з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача пені в зазначеній сумі, оскільки вона нараховувалась в порушення річного строку позовної давності, а також даний розмір пені перевищує саму заборгованість по сумі простроченого кредиту, тим самим значно перевищує розмір збитків, і є неспівмірною із розміром основного боргу. Отже, суд, знаходить за доцільне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до 5\~937,45 грн., а всього стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15\~232,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 256-258, 525, 526, 530, 549, 551, 553, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved