Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.11.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №711. В обґрунтування позову зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям почало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти проблеми сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в родині, піклуватися про побудову сімейних стосунків, заснованих на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На сьогодні, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Представник позивача до судового засідання надав заву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, підтвердженням чого в матеріалах справи є телеграма та відомості про її вручення. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22 листопада 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 711. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 25.02.2009 року від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що відносини подружжя почали погіршуватися з 2010 року, а з 2013 року шлюбно-сімейні стосунки сторін припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина розпалася остаточно та не може бути поновлена. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки та дитини сторін. За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати з позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved