Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 його частину та стягнення грошової компенсації. Свої вимоги мотивує тим, що з 30 травня 2000 року перебуває в юридичному шлюбі із [PERSON] За час перебування ними за спільні сумісні кошти було придбано транспортний засіб - автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.р.з. СВ0960ВН, який було зареєстровано на ім»я [PERSON], що підтверджується обліковою карткою № 76781245 від 19.11.2015 року. Під час спільного їх проживання [PERSON] без відома та згоди позивачки перереєстрував транспортний засіб - автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.р.з. СВ0960ВН, 1999 року випуску, на нового власника [PERSON] по договору укладеному в ТСЦ, в зв»язку з чим позивачка і звернулася до суду з зазначеним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. В судове засідання [PERSON] також не з»явилася, хоча про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивачка та її представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про шлюб серія 1-ЕЛ № 041305, копії облікових карток № 76781245 від 19.11.2015 року та №104102548 від 18.10.2016 року) суд вважає позовні вимоги доведеними та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, 30.05.2009 року між сторонами було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти було придбано транспортний засіб - автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.р.з. СВ0960ВН, що за законом являється їхньою спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є транспортні засоби. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Враховуючи вище викладене транспортний засіб - автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.р.з. СВ0960ВН належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Домовленості про добровільний поділ автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати, а саме сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки На підставі викладеного та ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. 355, 368 ЦК України,

Outcome: approved