Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.03.2020 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів), актовий запис №459. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 17.03.2020 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Проте шлюб виявився невдалим, у зв?язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства виникали сварки, що призвело до припинення між ними подружніх відносин та ведення спільного господарства. Від шлюбу дітей не мають, проте відповідач в позасудовому порядку розірвати шлюб не бажає. Зазначила, що подальше спільне життя і примирення неможливе, а перебування у шлюбі суперечить її інтересам та носить виключно формальний характер. За наведеного, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у такому та додатково пояснила, що не проживає із відповідачем із серпня 2021 року, з цього часу вони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Через постійні конфлікти у сім`ї вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.51\~Конституції України та ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 17.03.2020 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів), актовий запис №459 /а.с. 4/. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, з серпня 2021 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Позивач збереження шлюбу та примирення не бажає, а відтак суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265, 280-287, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved