Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка у серпні 2015 р. звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.05.2000 р. є власником кімнати [ADDRESS]. Далі позивачка зазначає, що з 1997 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, після чого останній був зареєстрований у вказаному вище житловому приміщенні. Проте, 04.05.2000 р. позивачка розірвала шлюб з відповідачем, який з 2010 р. у спірній квартирі не проживає та наміру проживати у цьому приміщенні в подальшому не виявляв. Позивачка вказує, що відповідач добровільно виїхавши з спірної квартири, вказаним житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим позивачка просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 16, 25, 26, 34), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Святошинський районний відділ ГУ Державної міграційної служби у м. Києві свого представника в судове засідання не направив, в своєму листі направленого на адресу суду, просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 14). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04.05.2000 р. був розірваний (а.с. 37). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 30.06.2004 р. позивачка змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу частини квартири від 13.05.2000 р. позивачка [PERSON] є власником кімнати [ADDRESS] (а.с. 4). Судом встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстровано дві особи: позивачка - [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 5). Встановлено, що відповідач [PERSON] у 2010 р. добровільно залишив спірне житлове приміщення, добровільно виїхавши на інше місце проживання, що підтверджується Актами ЖЕД № 6 від 11.03.2015 р. та 31.07.2015 р. (а.с. 6, 7). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснили, що є дочкою позивачки, при цьому, відповідач являється їй вітчимом. Свідок зазначила, що спірна квартира була придбана позивачкою після розірвання шлюбу з відповідачем, який ще у 2010 р. залишив спірну квартиру, особисті речі відповідача у спірному житловому приміщенні відсутні, витрати по утриманню квартири відповідач не несе. Також, встановлено, що відповідно до Висновку дільничного інспектора Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 09.12.2015 р. [PERSON] з будь-якими заявами до управління поліції не звертався (а.с. 35, 36). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами суд приходить до висновку, що відповідач - [PERSON] понад встановленого законом строку без поважним причин не проживає на спірній житловій площі, а тому, на думку суду, втратив право користування нею, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, які відповідно до ст. 60 ЦПК України знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування.

Outcome: approved