Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що рішенням Буринського районного суду від 15.04.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим на сьогоднішній час, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а витрати на дітей значно збільшилися через постійне зростання цін. Просила змінити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, стягнувши їх з відповідача у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що відповідач сплачує аліменти не регулярно, в середньому 1100-1300 гривень на місяць. Однак вказаних коштів не вистачає, не дивлячись на те, що вона також працює. Діти підросли, потребують додаткових грошових коштів на своє утримання, навчання та виховання, а тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що борг по аліментам перед позивачкою він повністю сплатив. Однак немає фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі позивачкою, оскільки він працює різноробочим на будівництві неофіційно. В місяць отримує заробітну плату в сумі пяти шести тисяч гривень. Вимушений знімати квартиру в м. Києві, так як за місцем постійного проживання роботи немає. Не заперечував про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.08.2016 року і в шлюбі у них народилися двоє дітей доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, батьком яких є відповідач, що вбачається з показів сторін, свідоцтв про народження дітей, довідок про склад сімї (а.с.3,4,9,10). Рішенням Буринського районного суду від 15.04.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання двох дітей (а.с.5). На виконання вказаного рішення Буринським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, який знаходиться на виконанні в Буринському РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області. (а.с.11). З довідки Буринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6386 грн. Між тим, як видно з показів сторін та банківських квитанцій №50 та №63, зазначений борг відповідачем було погашено. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст.181 цього ж Кодексу способи виконання обовязку утримання дитини визначаються домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~змінюється за\~рішенням суду\~за позовом\~одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в пунктах 17 та 23 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з моменту стягнення аліментів з [PERSON] на утримання його неповнолітніх дітей минув тривалий час. Діти підросли, навчаються в школі і потребують значно більших витрат на своє утримання та створення належних умов, достатніх для їх нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Однак незважаючи на те, що позивачка працює та отримує заробітну плату і аліменти від відповідача, вона не спроможна в повній мірі забезпечити потреби дітей, оскільки аліменти, які сплачує відповідач на утримання останніх, не відповідають вимогам ч.2 ст. 182 СК України та є недостатніми для належного виховання та утримання дітей. Між тим, позивачка не довела, що останній спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку оскільки нею, відповідно до вимог ст.ст.12,77-78,81ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. При цьому,\~суд враховує,\~що розмір прожиткового мінімуму на дитини\~віком\~від 6 до 18 років з 01.07.2018 року становив 1944 грн., 50 відсотків від яких на одну дитину становить 972 грн., що значно більше від того, скільки сплачує відповідач. Але стягнення аліментів у розмірі визначному позивачкою поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, що потягне не можливість належними чином виконувати свій обовязок по утриманню дітей. Надавши оцінку вищенаведеному в їх сукупності та відповідності нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей та сплачуються позивачці, підлягає зміні в частині їх збільшення до 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто позов підлягає частковому задоволенню. Приймаючи таке рішення суд, з врахуванням витрат по утриманню дітей, які несе і позивачка, вважає, що саме вказаний розмір стягнення з відповідача аліментів буде належним чином забезпечувати право дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивачка була звільнена в силу Закону при поданні позову. Таким чином,

Outcome: partial