Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи з самостійними вимогами: [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, в котрій зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвали 19.06.2001 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO], котра проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. До досягнення дочкою 18 років стягувалися аліменти на її утримання з відповідача. На даний час донька навчається на третьому курсі денної форми навчання КВНЗ «Чорнобильське медичне училище» та дане навчання є платним. Крім цього, повнолітня донька потребує коштів на проїзд до навчального закладу, на харчування, одяг, предметів для навчання та канцелярські вироби, стипендії не отримує. Позивачка працює посезонно на посаді машиніста котлів ІІ групи кваліфікації на ПАТ «Київенерго», та отримує заробітну плату в середньому розмірі 2880, 68 гривень, нерухомого та рухомого майна на праві власності не має. Проте, даних коштів недостатньо, для забезпечення необхідних умов проживання та навчання доньки, оскільки необхідно купувати продукти харчування, одяг, необхідні предмети для навчання з врахуванням специфіки навчання, канцелярські вироби, проїзду до навчального закладу. Відповідач працює водієм автотранспортних засобів в ПАТ «Яготинський маслозавод» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3948, 53 гривень, проте коштів на утримання доньки не надає. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23-річного віку. [PERSON] як третя особа з самостійними вимогами звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в котрій зазначено, що позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрували 6 липня 2002 році у Відділі реєстрації актів громадянського стану Яготинського районного управління юстиції Київської області. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], котрі проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні та перебувають на диспансерному обліку в Яготинській ЦРЛ. [PERSON] працює формувальником тіста хлібобулочних виробів в ТОВ «КОЛОС ЛТД» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 1594, 22 гривні. На утримання неповнолітніх дітей відповідач допомоги не надає, хоча працює водієм автотранспортних засобів в ПАТ «Яготинський маслозавод» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3948, 53 гривень. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] як третя особа з самостійними вимогами звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її особисте утримання, в котрій зазначено, що вона є матір'ю відповідача та інвалідом ІІ групи, має незадовільний стан здоров'я. Отримує пенсію в середньому розмірі 2419, 95 гривень. Батьківських прав не позбавлялася. Інших доходів не має. Потребує коштів на лікування. Відповідач допомоги не надає, хоча працює водієм автотранспортних засобів в ПАТ «Яготинський маслозавод» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3948, 53 гривень. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача аліменти щомісячно на її утримання в розмірі ? частини його доходу. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позову, зазначивши, що потрібні кошти: на оплату навчання, на харчування не лише вдома, а і під час навчання, на одяг, не лише повсякденний, а і спеціалізований, в зв'язку з навчанням, на канцелярські вироби, на відповідні предмети для навчання, з врахуванням відповідної спеціалізації, на проїзд до навчального закладу, і відповідно до дому. Крім цього, необхідні кошти для лікування та профілактики відповідних захворювань, предметів гігієни. За для забезпечення нормального розвитку та існування повнолітньої доньки вона змушена брати в кредит необхідні кошти. Донька доходів не має. Вона крім заробітної плати на посезонній роботі, інших доходів не має, а також не має нерухомого та рухомого майна. Заперечує проти позовних вимог третіх осіб з самостійними вимогами, мотивуючи це тим, що їх позовні заяви були подані лише після подачі нею позовної заяви, до цього вони до суду не зверталися, вказані треті особи з самостійними вимогами та відповідач проживають разом, мають спільний побут та підстав для задоволення їх позовних вимог не має. Представник відповідача та відповідач визнали вимоги третіх осіб з самостійними вимогами та не визнали позовні вимоги [PERSON], мотивуючи це тим, що оскільки відповідач визнав позови третіх осіб з самостійними вимогами, що складає 70 % від заробітної плати відповідача, в зв'язку з чим не залишається коштів на сплату аліментів за позовом [PERSON]. А в разі сплати повнолітній доньці аліментів призведе до того, що відповідач не матиме коштів на особисте існування. Отже, відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Відповідач не має на праві власності нерухомого та рухомого майна, зареєстрований в будинку матері, що і належить їй на праві власності. Відповідач має на утримання двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір. Позивачка не довела тієї обставини, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги. Треті особи з самостійними вимогами в судове засідання не з'явилися, звернулися з заявами про розгляд справи у їх відсутність. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а позовні вимоги третіх осіб з самостійними вимогами до задоволення не підлягають. Так, в судовому засіданні з копії паспортних даних (а.с.20, 22, 38, 49, 59-60), копії свідоцтва про одруження, і розірвання шлюбу та народження (а.с.4, 8, 39, 50-51), копії посвідчення (а.с.40, 45), довідок (а.с.3, 5-7, 12 - 13, 16, 21, 22, 34, 52-55, 65, 80, 84, 102, 112), копії виконавчого листа, постанови про закінчення виконавчого провадження, супровідного листа (а.с.9, 10), копії договору про навчання (а.с.17), копії квитанцій (а.с.18-19 ), копії рішення Виконавчого комітету про встановлення тарифу на проїзд (а.с.11), копії виписки з історії хвороби, копії витягу із акту огляду МСЕК, експертного висновку, виписок з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.41-43, 44, 46, 94-98), копії свідоцтва про право власності, копії технічного паспорта (а.с.110-111), встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвали 19.06.2001 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу. Вони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO], котра проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. До досягнення дочкою 18 років стягувалися аліменти на її утримання з [PERSON]. На даний час донька навчається на третьому курсі денної форми навчання КВНЗ «Чорнобильське медичне училище» та вартість освітньої послуги становить 8384 гривні за рік, стипендії не отримує, не працює, не перебуває на обліку в Яготинській ЦРЛ з 2013 року, в 1996 році прооперована з приводу пілоростенозу. Неодноразово хворіла на ГРІ. Крім цього, потребує коштів на продукти харчування, одяг, канцелярські вироби, і на відповідні предмети для навчання, з врахуванням відповідної спеціалізації, на проїзд до навчального закладу, для лікування та профілактики відповідних захворювань, предметів гігієни. [PERSON] працює посезонно на посаді машиніста котлів ІІ групи кваліфікації на ПАТ «Київенерго», та отримує заробітну плату в середньому розмірі 2880, 68 гривень. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий, зареєстрували 6 липня 2002 році у Відділі реєстрації актів громадянського стану Яготинського районного управління юстиції Київської області. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], котрі проживають з позивачкою в м.Яготин по вул.. Островського - 79 Київської області і знаходяться на її утриманні. Дочка [PERSON] перебуває на обліку в Яготинській ЦРЛ з діагнозом ЗЧМЬТ, струс головного мозку, а донька Евіліна, має діагноз: хронічний аденотонзіліт. [PERSON] працює формувальником тіста хлібобулочних виробів в ТОВ «КОЛОС ЛТД» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 1594, 22 гривні. [PERSON] є матір'ю [PERSON], є постраждалою внаслідок Чорнобильської АЕС, є інвалідом ІІ групи, має хворобливий стан здоров'я та знаходиться на диспансерному обліку, санаторно - курортного лікування не потребує. [PERSON] отримує пенсію в середньому розмірі 2419, 95 гривень. Зареєстрована та проживає в [ADDRESS] Відповідач працює водієм автотранспортних засобів в ПАТ «Яготинський маслозавод» та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3948, 53 гривень. Нерухомого та рухомого майна на праві власності не має. Відповідач на утримання повнолітньої доньки, коштів не надає. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 цього ж кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. ст.199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу)платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст..28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними … Відповідно до ч.3 ст.75 СК України, непрацездатним вважається той, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно ст.. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги . Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до ст..205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ст..206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я, наявність утриманців, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що повнолітня донька відповідача потребує матеріальної допомоги та відповідач має можливість її надавати, повнолітня донька не має доходів, а тому не є можливим застосувати вимоги ст..188 СК України, суд вважає, що на утримання повнолітньої доньки, необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/5частини доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою двадцяти трьох років. Так, представник відповідача зробив передчасні висновки щодо стягнення з відповідача аліментів на користь третіх осіб та не врахував, що у відповідача є ще і повнолітня донька та відповідно до ст..ст.150, 141, 199, 200 СК України та вимог Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідач повинен дбати про всіх своїх дітей. При цьому, суд не може прийняти визнання відповідачем вимог третіх осіб з самостійними вимогам, оскільки в судовому засіданні не встановлено тих обставин, що треті особи з самостійними вимогами дійсно проживають окремо з відповідачем та він добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей та хворої матері і вони мають окремі бюджети. Так, з матеріалів справи, а також заяв третіх осіб та відповідача, де вони самі зазначають про своє місце проживання, та з яких вбачається, що вони зареєстровані та проживають за однією адресою. Що стосується позовних вимог [PERSON], то в судовому засіданні не встановлено тих обставин, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги від відповідача, оскільки як було вище зазначено, в судовому засіданні не встановлено тієї обставини, що [PERSON] має окремий бюджет та відповідач добровільно не надає даної допомоги. При цьому, [PERSON] отримує пенсію в середньому розмірі 2419, 95 гривень, має на праві власності будинок та даного факту не заперечував представник відповідача, повідомивши в судовому засіданні дані обставини. Крім цього, як вбачається з довідки Яготинської ЦРЛ [PERSON] не потребує санаторно-курортного лікування. Раніше не зверталася з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Крім цього, враховуючи вимоги ст..205 СК України, [PERSON] не довела тих обставин, що не має можливість одержання утримання від інших дітей, в разі їх наявності, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Так, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід (заробіток), як зазначає [PERSON], слід застосовуються вимоги ст.206 СК України, [PERSON] таких позовних вимог не ставилося. Відповідач та його представник не заперечував того факту, що не надає та не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, при цьому маючи можливість надавати їй таку матеріальну допомогу. А тому, за таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог третіх осіб з самостійними вимогами, відсутні.

Outcome: partial