Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1083,11 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 25.07.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER], згідно вимог якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні та надав кредит, строком на 12 місяців, шляхом відкриття йому кредитної лінії на загальну суму 30000,00 гривень та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 гривень на умовах, що містяться в тарифному пакеті «Класичний партнерський». Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо погашення кредиту, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала повністю та просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, невірний. Також просила суд застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.ст.58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.07.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач - ПАТ «Дельта Банк» (банк), та [PERSON] (держатель) було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] (а.с.2), згідно вимог якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні та надав кредит, строком на 12 місяців, шляхом відкриття йому кредитної лінії на загальну суму 30000,00 гривень та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000,00 гривень на умовах, що містяться в тарифному пакеті «Класичний партнерський» (а.с.2). Згідно п.п.1.3 - 1.5 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року банк відкриває держателю кредитну лінію в сумі 2000,00 гривень для розрахунків за товари, що придбаваються держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Відповідно до п.п.2.3, 2.4 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року держатель картки сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, які нараховуються у валюті рахунку щомісячно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня за фактичну кількість днів користування кредитною лінією та/або овердрафтом у період нарахування з використанням методу: фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році. При нарахуванні процентів не враховується день виникнення та враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку. Згідно п.2.5 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі, визначеному «Тарифами», а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. На підставі п.2.6 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, строки та в порядку, які визначені правилами та тарифами. Відповідно до тарифів на обслуговування платіжних карток (тарифний пакет «Класичний партнерський») процент поточної заборгованості, обов'язковий до погашення щомісяця, - 7% від суми фактичної заборгованості станом на розрахункову дату, процент за користування кредитною лінією - 23,99% річних щомісячно, процент за недозволений овердрафт - 90% річних щомісячно, плата за обслуговування кредитного залишку - 1,99% річних від суми використаних кредитних коштів щомісячно (а.с.2 зворотна сторона). Однак [PERSON] вимоги договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року не виконала, в обумовлені строки кредит не сплатила. Станом на 31.03.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року в розмірі 1083,11 гривень за тілом кредиту (а.с.12-13). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Будь-яких доказів, які б спростували наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. Крім того, ніяких клопотань від відповідача про призначення експертизи розрахунку заборгованості до суду не надходило. Розмір заборгованості є обґрунтованим, підтверджується умовами кредитного договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року, іншими матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року ТОВ «Комерційний Банк «Дельта»», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», надав відповідачу кредит, однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. При цьому, згідно п.1.4 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 25.07.2007 року кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Таким чином, строк повернення кредиту в кредитному договорі визначено в днях - 364 календарних днів, а саме до 25.07.2008 року. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником позивача не надано доказів про продовження строку дії кредитного договору, а також доказів на підтвердження того, що після закінчення строку кредитування відповідач продовжувала користуватися платіжною карткою або отримала у ПАТ «Дельта Банк» нову. Останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 18.08.2009 року (а.с.5). Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідачем у судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Представником позивача клопотання про поновлення строку звернення до суду через поважність причини пропуску строку позовної давності не заявлялось. Таким чином, оскільки строком погашення кредиту визначено 25.07.2008 року, а банк з позовом до суду звернувся 27.04.2015 року, тому суд приходить до висновку, що загальний строк позовної давності у три роки сплив, поважних причин для поновлення такого строку ПАТ «Дельта Банк» не навів, тому є всі підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України. Так, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), яка в силу ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 Цивільного кодексу України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 Цивільного кодексу України), а не закінченням строку дії договору. Означена правова позиція викладена і в постанові від 01 жовтня 2014 року (справа №6-134 цс 14). У відповідності до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущена позовна давність, клопотання про поновлення позовної давності представник позивача не заявляв, а тому у задоволені позову слід відмовити. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed