Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) бюро України (далі-МТСБУ) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В позовній заяві представник позивача [PERSON] (який діє відповідно до довіреності №41-01/97) вказав, що 16.11.2016 року в м.Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: «Mercedes -Benz 300TD», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22.12.2016 року винним у зазначеній ДТП визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Автомобіль «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , був застрахований в МТСБУ. Згідно звіту №6957/4 від 19.12.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість майнової шкоди пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП з урахуванням відновлювального ремонту становить 5679,60 грн. Позивачем було виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 5564,23 грн, що вбачається з платіжного доручення №2228рв від 17.03.2017 року. Крім того, були сплачені кошти за послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн., відповідно до платіжного доручення №6957/4рв від 26.12.2016 року. Суму виплаченого страхового відшкодування та кошти за послуги аварійного комісара в розмірі 6234,23 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін відповідача, було повідомлено шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Разом з цим, за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (ст.ст.614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника (презумпція заподіювача шкоди) коли не позивач повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, а навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Судом на підставі постанови судді Київського районного суду м.Одеси від 22.12.2016 року (справа №52014845/16) встановлено, що 16.11.2016 року біля 12 год. 55 хв. в м.Одесі по вул.Площа Незалежності, 1 сталась дорожньо-транспортна пригода, зокрема автомобіль «Mercedes -Benz 300TD», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , здійснив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт дорожньо-транспортної пригоди, обставини її вчинення а також винуватість відповідача [PERSON] у цій ДТП є доведеними обставинами і доказуванню в цій цивільній справі не підлягають. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , застрахована у МТСБУ, яке виплатило страхове відшкодування йому, як власнику автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER] , в сумі 5564,23 грн, що вбачається з платіжного доручення №2228рв від 17.03.2017 року. Крім того, позивачем були сплачені кошти за послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн., відповідно до платіжного доручення №6957/4рв від 26.12.2016 року. Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 40.3. ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати експертів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 5564,23 грн. та сплачені кошти за послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач не надав суду відзив та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, позов підлягає задоволенню. В матеріалах справи наявне платіжне доручення №19795129 від 20.01.2020 року, якою підтверджується сплата судового збору у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved