Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що 09.04.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2013 року. Відповідач відмовляється від укладення договору про участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Позивачка зазначає, що дитина перебуває на її забезпеченні, а відповідач надає незначну матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення, також у поданій заяві повідомила, що на утриманні відповідача ще є неповнолітня дитина від іншого шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2002 року ( а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За повідомленням позивачки, на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина від іншого шлюбу. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, щоденну потребу у забезпеченні її необхідним харчуванням і предметами вжитку та те, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, а також беручи до уваги, що на утриманні у відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина, тому в сукупності оцінених судом доказів суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме на утримання дитини сторін по справі з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі по 1 500 грн. щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. З відповідача, згідно положень ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial