Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 07 жовтня 2006 року актовий запис про шлюб № 432 складений Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], 23 .06.2004 року народження. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що спільне життя з відповідачем неможливе, вони кардинально різні люди і не мають спільних інтересів, не знаходять спільну мову. Позивачка у судове засідання не зявилися, надала до суду заяву в якій зазначила, що на позовних вимогах наполягає, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій зазначив, що визнає позов про розірвання шлюбу, просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], 23 .06.2004 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що спільне життя з відповідачем неможливе, вони кардинально різні люди і не мають спільних інтересів, не знаходять спільну мову. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, відповідач в свою чергу позовні вимоги визнав та також згоден на розірвання шлюбу, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. \~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.3,56,104-105, 110,112 СК України,

Outcome: approved