Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач наполягав на стягненні з відповідача на свою користь 2000 доларів США за договором позики та 2500 грн. штрафної санкції за прострочку платежу. Стверджував, що познайомився з відповідачем у 2013 році, згодом по взаємній згоді останній взяв кредит у ПАТ «Platinum Bank» на ремонт автомобіля. Далі, автомобіль та своє житло продав із цих коштів з початку 07 вересня 2014 року позичив відповідачу 1000 доларів США, а 09 вересня 2014 року ще 1000 доларів США, про що останні власноруч написав дві розписки. Кошти йому він позичив на 2-3 місяця, але не зважаючи на це і досі він гроші не віддав. Відповідач, позов визнав частково, а саме: визнав позовні вимоги на суму 8700 грн.. Стверджував, що він і позивач придбали гараж за 16400 грн., при цьому позивач сплатив за нього 8700 грн. Ніяких термінів повернення коштів позивачу обумовлено не було. Кошти взяли у ПАТ «Platinum Bank» на 2 роки. Частку коштів він віддав позивачу одразу, решту декілька разів сплачував банку за кредит, де в квитанції вказував прізвище позивача, оскільки кредитний договір був оформлений на його імя, при цьому оригінали квитанції віддав позивачу. Ніяких грошових коштів американської грошової одиниці «долар США» він не отримував. Пояснив, що розписки він написав під тиском позивача і сторонніх людей, що погрожували знищити його автомобіль. Не заперечував проти часткового задоволення позову, на суму 8700 грн. Визнавав, що з цього приводу до правоохоронних органів він не звертався. Надав суду свідка [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердив, що у минулому році (точніше час він не памятає) [PERSON] дійсно писав якусь розписку у присутності позивача і невідомих йому осіб. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Достеменно встановлено, що 07 вересня 2014 року та 09 вересня 2014 року сторони уклали між собою договори позики, згідно яких позивач позичив послідовно по 1000 доларів США ( а всього 2000 доларів США) відповідачу при цьому сторони склали розписки за підписом відповідача (які, як і самі розписки відповідач не оспорював). При цьому у розписках від 07 вересня 2014 року та 09 вересня 2014 року термін повернення коштів було обумовлено 30 вересня 2014 року. Але, взятих на себе зобовязань відповідач не виконав і кошти і досі не повернув. Між тим, ст.. 1046 ЦК України, передбачає те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) надає іншій стороні (позикоотримувач) у власність кошти або інші речі, а остання у свою чергу зобовязується повернути першій стороні ту ж саму суму коштів або речей. При цьому, суд враховує, що сторони дотрималися письмової форми укладених правочинів. Складання бодай однієї розписки не напряму підтверджено свідком [PERSON] Будь-яких обєктивних доказів твердженням відповідача останнім суду не надано та судом не здобуто. Між тим, ст.. 60 ЦПК України зобовязує сторони довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу позовних вимог або заперечень. Це стосується і позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафної санкції за прострочку платежу, згідно ст.. 625 ЦК України. Тобто, позивачем не надано підставний розрахунок штрафної санкції. Тому позов підлягає задоволенню тільки в частині стягнення коштів за договором позики зі стягненням з відповідача судового збору на користь держави (ст.. 88 ЦПК України).

Outcome: approved