overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно по ? частині від усіх видів заробітку(доходу), обґрунтовуючи свої вимоги тим, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, добровільної допомоги на її утримання не надає. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.224,225 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, що відповідач у справі приходиться батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку(доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги: те, що батьки в рівних частках зобовязані утримувати дитину, а також матеріальне положення обох сторін, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини щомісячно по 1/4 частині з усіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст.180,181,182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом,\~який в\~подальшому уточнювала,\~про стягнення\~аліментів з\~відповідача на\~утримання їх\~неповнолітніх дітей\~[PERSON],\~[INFO],\~та [PERSON],\~[INFO],\~по 1/3\~частині від\~заробітку(доходу)\~щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але спроможний таку допомогу надавати. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути з його відсутності, позов визнав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтв про народження дітей, що відповідач у справі приходиться батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, але спроможний таку допомогу надавати. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку(доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, приймаючи до уваги матеріальне положення обох сторін, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти щомісячно по 1/3 частині з усіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім по 1/4 частині з усіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення молодшою дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,8грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст.180,181,182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювала та у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 25 % усіх видів заробітку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. З 01.06.2015 року сторони не проживають разом як подружжя і з цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на його утримання не надає. Відповідач офіційно працює на Трипільській ТЕС на посаді інженера по пожежній безпеці і має можливість надати допомогу на утримання дитини. Інших дітей відповідач не має, непрацездатних батьків у відповідача теж немає. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву у якій просить провести розгляд справи у її відсутності, позов за уточненими позовними вимогами підтримує повністю. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2009 року, у якому мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. Малолітній син проживає за позивачкою за адресою: [ADDRESS]. З червня 2015 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 25% всіх видів його доходів, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, до відповідача, в якому просить суд розірвати з ним шлюб, та залиши дошлюбне прізвище. Позивачка до судового засідання не зявилася але від неї надійшла заява в якій вона наполягала на розірванні шлюбу, просили справу слухати у її відсутність. На примирення позивачка не згодна. Відповідач до судового засідання не зявився , але від нього надійшла заява в якій він не заперечував проти розірвання шлюбу та просив справу слухати у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 01.08.1987 року у Палаці урочистих подій м. Одеси, згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖД № 475485, актовий запис №1473. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною до розпаду сім'ї послужило те, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим постійно виникали сварки. Спільного господарства не ведуть. Майнового спору у сторін в даному провадженні немає. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який згодом уточнювався, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2008 року. Від зазначеного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. З 2010 р. сторони по справі разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, так як сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, а саме відмовилася від стягнення аліментів, на розірванні шлюбу наполягала, тому що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, так як сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, після розірвання шлюбу зазначила, що дитина [PERSON] [INFO] буде проживати з нею, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Іванова». Відповідач у судовому засіданні не заперечував, що з позивачкою не проживає з 2010 р., однак проти задоволення позову щодо розірвання шлюбу заперечує, тому що вважає, що якщо вони не проживають з 2010 р. шлюб вже розірвано. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.06.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, актовий запис № 465. Від зазначеного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Шлюбні відносини між ними припинені з 2010 р., позивачка наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечуючи можливе збереження сімї. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення подружжя неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, направивши заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 08 червня 2013 року, який зареєстровано у виконкомі Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка та представник позивача не з`явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи в їх відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 30 червня 2016 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 8). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, тривалий час не проживають разом та не спілкуються, позивачка вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від сумісних відносин сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , 2005 року народження, доньку [PERSON] , 2008 року народження, та сина [PERSON] , 2015 року народження. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 15 січня 2005 року, який зареєстровано у виконкомі Березівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 14). Від сумісного життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-13). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908грн. 00коп. у відшкодування судового збору, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від сумісних відносин сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , 2013 року народження, та сина [PERSON] , 2015 року народження. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 29 квітня 2013 року, який зареєстровано у виконкомі Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від сумісного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 908грн. 00коп. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від сумісних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2006 року народження. В даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідившиматеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 11 березня 2004 року, який зареєстровано у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, за актовим записом № 144, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 9). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved