Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2013 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (надалі позивач, орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі відповідач, орендар) було укладено договір оренди (надалі договір), згідно п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 34,0 кв.м. (кабінет №206), що знаходиться на 2 поверсі будівлі за адресою: 21009, м. Вінниця, вул. Червоноармійська, 1 (надалі обєкт оренди). Відповідно до п.2.1. договору передача обєкта оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору, який підписується сторонами протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту укладення цього договору. Пунктом 2.2. договору сторони визначили, що строк договору і нарахування орендної плати починається з моменту підписання акту приймання-передачі. У відповідності до п.3.1. договору за користування обєктом оренди орендар щомісяця сплачує орендну плату у розмірі 3\~400,67 грн. Відповідно до пункту 3.4. договору орендна плата нараховується з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі та по день фактичного повернення/звільнення орендарем обєкта оренди орендодавцю (включно), що підтверджується актом приймання-передачі. Відповідно до пункту 3.7. договору орендна плата за користування обєктом оренди сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати до 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Орендна плата за перший місяць оренди сплачується орендарем протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Згідно п.7.1. договору цей договір укладено на 1 (один) календарний рік. Обчислення строку цього договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. 12.03.2013 року між орендодавцем та орендарем було підписано акт приймання-передачі обєкту оренди. У відповідності до пункту 7.2. договору у випадку якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку цього договору, жодна із сторін не повідомить іншу про припинення зобовязань за договором, строк цього договору продовжується на 1 (один) календарний рік на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Згідно пункту 2.4 договору оренди в день припинення або дострокового розірвання цього договору обєкт оренди повертається орендарем орендодавцеві за актом приймання-передачі. Об`єкт оренди повинен був переданий орендодавцю в тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального зносу. Оскільки акт приймання-передачі обєкту оренди з користування сторонами не укладався, повідомлення на адресу банку від орендаря про припинення договору не надходили, крім того, позивач не направляв орендарю свої заперечення щодо користування приміщенням після закінчення строку договору, у звязку з чим договір оренди від 12.03.2013 року є діючим. До грудня 2013 року відповідач дотримувався свого обовязку й вчасно перераховував позивачу орендну плату. Однак, починаючи з 10.12.2013 року відповідач припинив вносити плату, проте продовжує користуватись приміщенням, у результаті чого виникла загальна заборгованість, яка станом на 03.12.2015 року становить 126\~760,96 грн. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.03.2013 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (надалі позивач, орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі відповідач, орендар) було укладено договір оренди (надалі договір), згідно п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 34,0 кв.м. (кабінет №206), що знаходиться на 2 поверсі будівлі за адресою: 21009, м. Вінниця, вул. Червоноармійська, 1 (надалі обєкт оренди). Згідно ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п.2.1. договору, який кореспондується із положеннями ч.1 ст.795 ЦК України, передача обєкта оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору, який підписується сторонами протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту укладення цього договору. Пунктом 2.2. договору сторони визначили, що строк договору і нарахування орендної плати починається з моменту підписання акту приймання-передачі. У відповідності до п.3.1. договору за користування обєктом оренди орендар щомісяця сплачує орендну плату у розмірі 3\~400,67 грн. Відповідно до пункту 3.4. договору орендна плата нараховується з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі та по день фактичного повернення/звільнення орендарем обєкта оренди орендодавцю (включно), що підтверджується актом приймання-передачі. Відповідно до пункту 3.7. договору орендна плата за користування обєктом оренди сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати до 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Орендна плата за перший місяць оренди сплачується орендарем протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Згідно п.7.1. договору цей договір укладено на 1 (один) календарний рік. Обчислення строку цього договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. 12.03.2013 року між орендодавцем та орендарем було підписано акт приймання-передачі обєкту оренди. У відповідності до пункту 7.2. договору у випадку якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку цього договору, жодна із сторін не повідомить іншу про припинення зобовязань за договором, строк цього договору продовжується на 1 (один) календарний рік на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Згідно пункту 2.4. договору оренди в день припинення або дострокового розірвання цього договору обєкт оренди повертається орендарем орендодавцеві за актом приймання-передачі. Об`єкт оренди повинен був переданий орендодавцю в тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального зносу. Положеннями частини другої статті 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Оскільки акт приймання-передачі обєкту оренди з користування сторонами не укладався, повідомлення на адресу банку від орендаря про припинення договору не надходили, більшого того, позивач не направляв орендарю свої заперечення щодо користування приміщенням після закінчення строку договору, у звязку з чим договір оренди від 12.03.2013 року є чинним. До грудня 2013 року відповідач дотримувався свого обовязку й вчасно перераховував позивачу орендну плату. Однак, починаючи з 10.12.2013 року відповідач припинив вносити плату, проте продовжує користуватись приміщенням, у результаті чого виникла загальна заборгованість, яка станом на 03.12.2015 року становить 81\~600 грн., згідно довідки-розрахунку. За змістом статті 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобовязання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Відповідно до пункту 6.5. договору оренди за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на вимогу орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Станом на 03.12.2015 року відповідно до п.6.5. договору пеня становить 11\~547,42 грн., згідно довідки-розрахунку. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і три проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання в силу прямої дії ч.2 ст.625 ЦК України. А тому, станом на 03.12.2015 року згідно ч.2 ст.625 ЦК України розмір 3% річних становитиме 2\~504,45 грн., а розмір інфляційних нарахувань 31\~109,09 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у звязку з неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 03.12.2015 року становить 126\~760,96 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що ж стосується думок та тверджень представника відповідача в судовому засіданні як на підставу про відмову в задоволенні позову, що, оскільки, позивачем у відповідності до п.3.8. договору не надавались акти наданих послуг, у звязку з чим відповідач не знав, яка сума орендної плати підлягає оплаті. А так, як акти наданих послуг не надавались, то обовязок оплати орендної плати відсутній. Проте, суд не погоджується з думками та твердження представника відповідача та вважає останні безпідставними, оскільки відповідно до вимог чинного цивільного законодавства істотні умови договору оренди, зокрема, розмір орендної плати, строки і порядок оплати визначені у договорі оренди від 12.03.2013 року, а саме п.п.3.1., 3.6., 3.7. Пунктом 3.8. договору визначено, що сторони щомісячно підписують акт наданих послуг, орендодавець надає акт наданих послуг у строк до 05 (пятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому використовується обєкт оренди. А тому, надання/не надання акту наданих послуг не ставиться в залежність від обовязку орендаря щодо оплати орендної плати, так як момент виконання обовязку щодо оплати орендної плати не зберігається в часі і виникає раніше дати надання акту наданих послуг. Окрім того, главою 58 Цивільного кодексу України не визначено обовязку сторін щодо підписання акту наданих послуг в орендних правовідносинах, більше того, не передбачена відповідальність та правові наслідки ненадання вказаного акту. Суд звертає увагу, що 31.08.2015 року ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до Господарського суду Вінницької області із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди від 12.03.2013 року. Господарським судом Вінницької області відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців встановлено, що фізична особа-підприємець [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], припинив підприємницьку діяльність 11.06.2015 року, тобто до звернення банка до господарського суду. У звязку з чим, господарський суд, враховуючи п.4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», дійшов висновку щодо припинення провадження у справі. Однак, з часу скасування державної реєстрації громадянина як субєкта підприємницької діяльності, зокрема за його особистою заявою, спори за участю такого громадянина, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалась ним раніше, підвідомчі судам загальної юрисдикції, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин. Така позиція узгоджується із судовою практикою, зокрема Верховного Суду України від 11.03.2009 року (провадження №6-24698св08). Частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Однією із особливостей припинення фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1\~901,41 грн., згідно платіжного доручення №2217 від 22.12.2015 року, також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved