Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитинив розмірі 2500 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що 06 вересня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №110. В період шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З відповідачем проживають окремо та він матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає. Позивачка є інвалідом дитинства, має ІІІ групу інвалідності і крім соціальних виплат не отримує іншого доходу. А відповідач молодий, на його утриманні ніхто не знаходиться, іншої сім`ї та дітей він не має, а тому має можливість сплачувати аліменти. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 гривень, оскільки він є працездатною особою, працює неофіційно та має можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі, але не робить цього добровільно. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши відзив на позов (а.с.25-39) та пояснив, що не проживає з позивачкою та спільною донькою з 28 квітня 2020 року, має також інвалідність ІІІ групи у зв`язку з чим не працює на даний час. Має можливість сплачувати аліменти в розмірі лише 1 109 гривень щомісячно, оскільки крім пенсії в розмірі 2 000 гривень щомісячно не отримує іншого доходу. Також надав суду докази щодо перебування у його власності земельної ділянки - паю площею 5,480 га, пояснивши, що обробляє землю разом зі своїми батьками та отримує щорічний дохід. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року №72, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та відповідачем (а.с.8). В судовому засіданні було встановлено, що спільна дитина сторін на час розгляду справи перебуває на повному утриманні матері, що не заперечував відповідач. Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому суд вважає, що вказані обставини не підлягають доказуванню. Також судом було встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов`язаний це робити, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, оскільки сторони не надали суду доказів щодо існування підстав для здійснення додаткових витрат на дитину у зв`язку зі станом її здоров`я. Також суд враховує стан здоров`я відповідача, який є інвалідом дитинства ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі по 2 000 гривень на місяць (а.с.35), проте має можливість працювати, про що зазначено у довідці МСЕК (а.с.31). Крім того, суд враховує матеріальний стан відповідача, який згідно його пояснень, наданих під час судового засідання становить 4 500 гривень на місяць. Також суд враховує наявність на праві власності у відповідача земельної ділянки площею 5,480 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та здійснення ним обробітку землі з отриманням річного доходу у 2019 році в розмірі 30 000 гривень (а.с.48-56). Суд вважає, що оскільки відповідач має у власності земельний пай, який обробляє, сплачує податки та обов`язкові платежі до державного бюджету, то він має можливість навіть без офіційного працевлаштування сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Під час розгляду справи суд не встановив наявність у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких відповідачем не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тому розмір аліментів на утримання дитини повинен становити не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 липня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 2 318 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1 159 гривень 00 копійок, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2318 гривень і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати свою дитину. Суд вважає, що оскільки малолітня [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає кошти на утримання дитини в добровільному порядку, тому розмір аліментів необхідно визначити на рівні, який й би міг частково задовольнити потреби на утримання дитини, оскільки обов`язки батьків по утриманню дитини є рівними. Тому оскільки позивачка просить суд стягнути аліменти в розмірі 2 500 гривень, що фактично є прожитковим мінімумом для дитини віком від 6 до 18 років, тому батьки повинні порівну нести обов`язок щодо утримання дитини в межах вказаної суми. З урахуванням того, що відповідач має у власності земельний пай, тому його частка в забезпеченні утримання дитини повинна бути більшою, ніж частка матері. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1 500 гривень 00 копійок щомісячно, що приблизно буде дорівнювати 50 % від прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік. Крім цього, у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial