Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить, з урахуванням уточнень, стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а всього - 3550,24 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.11.2012 року по 30.05.2016 року, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3 % річних від простроченої суми складає 3550,24 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на відсутність їх згоди на надання вказаних послуг. Відповідач [PERSON]. надала письмову заяву з проханням слухати справу без її пристуності. Крім того, відповідачі [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до КП «Харківводоканал», в якому просили: визнати незаконним відкриття КП «Харківводоканал» абонентського лицевого рахунку № 455364; визнати дії відповідача незаконними відносно ненадання платіжних документів; визнати незаконними нарахування відповідачем; стягнути на їх користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн.. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали, що вимоги КП «Харківводоканал» є агресивними та забороненими згідно норм ЗУ «Про захист прав споживачів». Представник КП «Харківводоканал» зустрічні позовні вимоги не визнав з підстав їх недоведеності, просив в задоволенні зустрічного позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надаються за адресою:[ADDRESS] За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Послуги позивача надаються за абонентським особовим рахунком [NUMBER]. Із зведеної картки абонента та інформації про оплату послуг позивача помісячно, із зазначенням періоду зарахування оплат, за відповідачами існує заборгованість за послуги водопостачання з 01.11.2012 р. по 30.05.2015 р. у розмірі 1429 грн. 84 коп., за послуги водовідведення за період з 01.11.2012 р. по 30.05.2015 р. в сумі 985 грн. 34 коп. Судовим наказом, виданим Комінтернівським районним судом м.Харкова 20.03.2015 р. з відповідачів була стягнута заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2012 р. по 28.02.2015 р. в сумі 1263 грн. 44 коп., за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2012 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 817 грн. 15 коп., інфляційні витрати 452 грн. 98 коп. і 3% річних у розмірі 56 грн. 39 коп. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28.05.2015 р., за заявою відповідачів зазначений судовий наказ скасовано. [PERSON] вказує на відсутність договірних відносин між ними та позивачем, тому, заперечує факт надання згоди на отримання послуг КП «Харківводоканал». Вказані дії КП «Харківводоканал» вважає агресивними. Суд не приймає до уваги заперечення [PERSON], виходячи з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». КП «Харківводоканал» є виконавцем послуг водопостачання та водовідведення, визначений відповідним рішенням Харківської міської ради, має ліцензію на надання таких послуг, що підтверджено матеріалами справи. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного вище, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі від 20 квітня 2016 року, які є обов*язковими для застосування. Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна із сторона - підприємець взяла на себе обов'язок виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди та факту існування договірних відносин між сторонами є квитанції про оплату послуг та факт оплати споживачами послуг водопостачання та водовідведення. Виходячи зі зісту ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», якщо між сторонами договір не укладено, то послуги надаються відповідно до загальних вимог Закону та вищезазначених правил. До учасників правовідносин застосовуються умови встановлені типовим договором. Таким чином судом встановлено, що КП «Харківводоканал» надає у квартири [ADDRESS] послуги з водопостачання та водовідведення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води». Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що в період з 01.11.2012 р. по 30.05.2015 р. відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість послуг. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала, що частоково сплачувала послуги, про що надала до суду копії квитанцій про сплату. Вказане підтверджує факт згоди відповідачів за основним позовом на отримання послуг з боку КП «Харківводоканал». До обов'язків споживача комунальних послуг, які встановлено ч. З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», входить, в тому числі, оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та п. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачі, отримуючи надані послуги з центрального водопостачання і водовідведення, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за послуги КП «Харківводоканал». Суд вважає, що період стягнення заявлено в межах позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Наданий до суду розрахунок заборгованості відповідачами за основним позовом не оспорено. Таким чином, суд вважає його вірним, та таким, що відповідає діючому законодавству. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов*язанням, в якому поміж інших прав і обов*язків сторін на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов*язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов*язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов*язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов*язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Вказаний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 30 жовтня 2013 року (справа № 6-59цс13) і він відповідно до ст. 380-7 ЦПК України повинен враховуватися судами. За таких обставин, є всі законні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконними відкриття КП «Харківводоканал» абонентського лицевого рахунку № 455364, визнання дій відповідача незаконними відносно ненадання платіжних документів, визнання незаконними нарахування не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України також встановлює, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В порушення вказаних вимог закону, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не надав до суду належних та допустимих доказів незаконних дій КП «Харківкомуночиствод». Зустрічні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення з КП «Харківводоканал» моральної шкоди також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. не надано суду доказів на підтвердження спричинення такої моральної шкоди. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved