Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 08.01.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка померла [INFO] року, у зв'язку з чим 29.04.2014 року суд задовольнивши клопотання представника позивача, залучив у якості її правонаступників [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 267 538,26 грн. та судового збору у розмірі 2 675,38 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 14.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11169859000, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 24 750 дол. США, строком з 14.06.2007 року до 16.06.2014 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 12,5 % річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11169859000 від 14.06.2007 року та забезпечувальними договорами. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлялася в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед Банком, станом на 07.12.2012 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 267 538,26 грн.. В судове засідання 03.06.2014 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 20.03.2011р.) не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, поважних причин щодо неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі Позичальниця) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11169859000 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 24 750 дол. США, строком з 14.06.2007 року до 16.06.2014 року, зі сплатою відсоткової ставки відповідно до п.1.3.1. договору в розмірі 12,5 % річних (а.с.6-14). Номер договору у внутрішньому обліку банку значиться таким, як 11169859001, за яким розраховується заборгованість. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України, до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Також, [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» підписали Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11169859000 від 14.06.2007 року, яким було узгоджено та встановлено графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.15-17). З зазначеним додатком [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми [PERSON] має сплачувати на користь Банку для погашення наданого їй кредиту та відсотків за його користування. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11169859000 від 14.06.2007 року, боржником за яким є [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та випискою з зазначеного договору (а.с.24, 27-28). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, позивач зареєстрований як ПАТ «Дельта Банк» (а.с.25). Банк умови кредитного договору виконав та надав [PERSON] кошти, які зазначені у кредитному договорі, про що зазначено в позові. Згідно п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік та укладено додаток до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 14.06.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. Згідно п. 1.5. кредитного договору банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника за № [NUMBER]. Згідно п.2.1. кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань Позичальника у повному обсязі за цим договором, Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Міцубісі», модель «Л-200», 2007 року випуску, колір червоний, тип легковий пікап. Згідно п.3.4.1. використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки Банку в порядку та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту, процентів, комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, та за офіційним курсом НБУ, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. [PERSON] нараховується за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно п. 9.8. кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання (підписання) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. З позову вбачається, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед Банком утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», станом на 07.12.2012 року, виникла заборгованість в сумі 267 538 (двісті шістдесят сім тисяч п'ятсот тридцять вісім) гривень 26 копійок, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 157 483,36 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 110 054,90 грн.. Розрахунок заборгованості доданий до матеріалів справи. Також судом встановлено, що позивач направляв [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором за вих. № 48.2-08/5388/12 від 19.10.2012 року (а.с.23), проте заборгованість так і не була погашена. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Судом встановлено, що згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, яка надійшла до судді 28.01.2013 року вбачається, що відповідачка [PERSON], [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та знята з обліку 20.08.2008 року у зв'язку зі смертю, актовий запис № 5997 від 23.07.2008 року (а.с.32). Вказане також підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00013444129 від 1.02.2014 року (а.с.135-136) з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. На виконання ухвали суду від 22.01.2014 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою суду було надано копію спадкової справи № 873/2008 щодо майна померлої [PERSON]. З спадкової справи вбачається, що спадкоємцями померлої [PERSON] відповідно до заяв про прийняття спадщини від 22.12.2008 року та 20.01.2009 року (а.с.80,96) та у відповідності до ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Померла [PERSON] доводилася [PERSON] дружиною, а [PERSON] та [PERSON] матір'ю. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.5 ст. 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. З довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) за Вих. № 1617 від 25.12.2008 року з КП ЖКС «Порто-франківський» вбачається, що разом з померлою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на день її смерті постійно проживали її чоловік [PERSON], її син [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с.106) У матеріалах вказаної спадкової справи відсутні заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до яких вони відмовилася від вказаної спадщини у межах встановленого строку. Таким чином, вказані особи є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], а отже мають відповідати за боргові зобов'язання померлої в межах прийнятої спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. В судовому засіданні, яке відбулося 29.04.2014 року представник позивача заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як правонаступників померлої [PERSON], яке судом було задоволено. Виходячи з вищенаведеного вбачається, що позивач у законний спосіб, строк та у відповідності до діючого законодавства пред'явив свої позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої зобов'язання, а й вимоги законодавства України. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. При цьому, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів заборгованість у солідарному порядку. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами свої зобов'язань за кредитним договором, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 675 (дві тисячі шістсот сімдесят п'ять) гривень 38 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 6021 від 25.12.2012 року, на зазначену суму (а.с.1). Цивільно-процесуальним законом - ст.ст.. 79, 88 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі судового збору, здійснюється у дольовому порядку. Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 891,79 грн. з кожного окремо Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved