Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на наступні обставини. З 1990 року по 2007 рік позивачка мешкала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від спільного проживання вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Горлівським міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №158. Після розірвання їх відносин, дитина залишилася проживати разом із позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. В зв'язку з чим, позивачка звернулася до Дарницького райсуду м. Києва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини та згідно виконавчого листа №2-1354, останнього було зобов'язано сплачувати на користь позивачки щомісячно аліменти в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття. На початку 2010 року дитина почала скаржитися на погіршення зору, в зв'язку з чим, йому була потрібна консультація офтальмолога, який в подальшому приписав окуляри. Сума сплати за яку складає 508 гривень, придбання окулярів - 690 гривень, а в подальшому придбання окулярів склало - 890 гривень. Відповідно до довідки від 06.08.2013 року, діагноз дитини становить - міпія ОІ середнього ступню з астигматизмом, та рекомендовано курси апаратного лікування 2 рази на рік. Щомісячна консультація у лікаря складає 50 гривень на місяць. Відповідно до листа призначення від 25.07.2013 року, [PERSON] необхідно пройти курс лікування, вартість якого складає 550 гривень, лікарські засоби - 164, 25 гривень. Крім того, - щомісячні репетиторські курси, які відвідує дитина складають - 6790 гривень, - щомісячні заняття з плавання в сумі 370 гривень, за рік складає 4440 гривень, - заняття на гітарі щомісячно - 1200 гривень; - спеціальне крісло для формування правильної осанки, -649, 99 гривень; - шкільні товари - 102 гривні; - спортивне взуття - 1477, 40 гривень. Крім того, згідно з квитанцією від 31.08.2010 року 3000 гривень сплачено за навчання в гімназії міжнародних відносин №323 для подальшого навчання. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину складає -17611, 64 гривні. Участь відповідача в щомісячних витратах на утримання дитини необхідно затвердити у твердій грошовій сумі, щомісячними платежами по 2000 гривень та стягнути з відповідача ? частину від понесених позивачкою додаткових витрат в сумі 8805,82 гривні. Добровільно надати позивачці допомогу на лікування та розвиток дитини відповідач відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на дитину в сумі 8 805, 82 гривні та стягувати з відповідача на її користь щомісячно додаткові розтрати на утримання дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі - 2000 гривень. Представник позивачки - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовні заяві, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення та просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], актовий запис №158. Позивачка як на правову підставу для задоволення свої вимог посилається на статтю 185 СК України, згідно з якою, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При цьому, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, в пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено наступне. Згідно з розрахунком оплати надання медичної допомоги №101218/437 від 18.12.2010 року, консультація офтальмолога, та підбір окулярів [PERSON] складає 508 гривень. Як вбачається з наданих суду копій чеків від 26.10.2011 року, від 22.08.2012 року та від 24.07.2013 року, позивачкою були понесені витрати в загальній сумі 150 гривень на консультації дитячого лікаря в Центрі терапії та коригування зору в м. Макіївка та на придбання лікарських засобів дитині в сумі 164, 25 гривень, що підтверджується копією чеку від 24.07.2013 року. Після чого, [PERSON], 2000 року народження встановлено діагноз - Міпія ОИ середнього ступню з астигматизмом та рекомендовано спостереження окуліста, курси апаратного лікування 2 рази на рік, що підтверджується довідкою ТОВ «Компанія Мега» Клініки мікрохірургії та терапії ока» від 06.08.2013 року. В зв'язку з встановленням вказаного діагнозу, дитині були придбані окуляри на суму 690 гривень, та на суму 890 гривень, що підтверджується відповідними заказами на окуляри. Крім того, відповідно до листа призначення Клініки мікрохірургії та терапії ока» від 25.07.2013 року, [PERSON] необхідно пройти курс лікування,що складається з вакуумного масажу очей, занять на «Ручейку» та лазерної терапії, вартість якого складає 550 гривень, сплата якого підтверджується відповідним чеком від 24.07.2013 року. Таким чином загальні витрати на лікування дитини складають: консультація офтальмолога 508 гривень + 150 гривень на відвідування дитячого лікаря + витрати на придбання лікарських засобів дитині в сумі 164, 25 гривень + витрати на придбання окулярів на суму 690 гривень, та на суму 890 гривен + курс лікування, вартість якого складає 550 гривень, а всього = 2952,25 гривень. Разом з тим, позивачкою були придбані дитині шкільні товари, а саме 2 упаковки кольорових олівців, та обкладинки на зошити на загальну суму 102 гривні, що підтверджується фіскальним чеком від 01.09.2013 року; Оскільки позивачка та відповідач повинні нести однакову відповідальність за лікування дитини, що є особливою обставиною при визначенні участі відповідача в додаткових витратах на дитину, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки ? вказаних витрат, що дорівнює (2952,25 +102)/2 = 1527 гривень. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в своїх доводах, позивачка посилається на те, що нею були понесені витрати на духовний розвиток дитини, та на підтвердження своїх доводів суду надано наступне: - Згідно квитанцій №441736 ФОП [PERSON] на суму 540 гривень, №573371 ФОП [PERSON] від 30.11.2010 року на суму 1055 гривень, №618477 ФОП [PERSON] від 30.03.2011 року на суму 1190 гривень, №442239 від 25.10.2010 року на суму 1190 гривень, №442213 ФОП [PERSON] від 30.09.2010 року на суму 620 гривень, №441730 ФОП [PERSON] на суму 585 гривень, №620610 від 28.12.2010 року на суму 1190 гривень, товарного чеку №17 ФОП [PERSON] від 10.11.2012 року на суму 420 гривень, позивачкою були понесені витрати на репетиторські услуги, які були надані дитини на загальну суму - 6790 гривень. Однак, надані суду копії квитанцій не містять дати видачі, відомостей, за який період сплачувались вказані репетиторські послуги не завірені належним чином печаткою ФОП, яка уповноважена надавати такі послуги, в зв'язку з чим суд не може прийняти їх до уваги в якості належного та допустимого доказу. Разом з тим, позивачкою не зазначено з яких саме навчальних дисциплін складалися вказані репетиторські послуги, та в чому полягала їх необхідність для дитини, враховуючи, що дитина проходить загальноосвітню програму у навчальному закладі, в зв'язку з чим суд не може їх визнати особливими обставинами, які зумовлюють участь відповідача у додаткових витратах на дитину, рівно як і вказані вимоги позивачки є недоведеними необґрунтованими. Крім того, вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача витрат за навчання дитини у гімназії міжнародних відносин, суд також вважає безпідставними та недоведеним, оскільки надана позивачкою на підтвердження своїх вимог квитанція від 31.08.2010 року, містить в собі призначення платежу як благодійний внесок, а тому жодним чином не може розцінюватись судом як додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на заняття з плавання, судом встановлено, що згідно з довідки, наданої ТОВ «Спорт Трейдінг» від 20.09.2013 року, дитина [PERSON], дійсно відвідує заняття з плавання декілька разів на тиждень та щомісячна вартість занять складає 370 гривень, що складає 4440 гривень на рік. Однак, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність у вказаних заняттях, обумовлену, зокрема, станом здоров'я дитини, із зазначенням періоду відвідування, рівно як суду не надано жодних відомостей, які б підтверджували, що дитина дійсно протягом всього часу відвідує вказані заняття, та доказів щодо сплати їх вартості, в зв'язку з чим суд вважає вказані вимоги також необґрунтованими та недоведеними. Разом з тим, як вбачається з квитанції від 01.10.2013 року, позивачкою було сплачено витрати на репетиторські послуги (уроки гітари) в сумі 1200 гривень, однак позивачкою не надано жодних доказів стосовно того, отримувач вказаного платежу, згідно квитанції, уповноважена надавати вказані послуги та їх дійсно відвідує [PERSON], рівно як і не надано суду жодних доказів, що дитина схильна до гри на гітарі, в зв'язку з чим суд вважає вказані вимоги безпідставними та необґрунтованими. Крім того, згідно з наданими суду чеком №2440 магазину «Екко» від 200.8.2013 року на суму 928,40 гривень, та фіскальним чеком від 1.04.2013 року на суму 549 гривень, було придбане спортивне взуття на загальну суму - 1447,40 гривень, з яких бутси -549 гривень та мокасини чоловічі на суму 928,40 гривень, згідно з чеком від 19.08.2013 року було придбане крісло, вартість якого складає 649, 99 гривень, однак, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що саме позивачкою та безпосередньо для дитини були придбані вказані товари, рівно як і доказів стосовного того, що вказані витрати були викликані особливими обставинами, які зумовлюють участь відповідача у додаткових витратах. Таким, чином, виходячи зі змісту позовних вимог, та враховуючи, що батько дитини, яким є відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, а також беручи до уваги стан здоров'я дитини, яка у зв'язку з хворобою потребує постійної медичної допомоги та нагляду, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ? частини додаткових витрат задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивачки ? частину від понесених додаткових витрат в сумі (2952,25 +102)/2 = 1527 гривень. Що стосується позовних вимог в частині щомісячного стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на майбутнє, то слід взяти до уваги, що відповідач вже сплачує на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно, та має на утриманні двох дітей - [PERSON] та [PERSON], вказані вимоги позивачки є немотивованими, необґрунтованими, оскільки позивачка не зазначає, якими особливими обставинами це викликано, та чому в саме у вказаному розмірі (2000 гривень), в зв'язку з чим в їх задоволенні необхідно відмовити. У відповідності зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін або інших особі, які приймають участь у справі. Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею додаткові витрати в сумі 1527 гривень, а в задоволенні інших вимог - відмовити. Згідно ст. 79, 80, 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: partial