Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом мотивуючи це тим, що після смерті [INFO] її батька - [PERSON], вона фактично прийняла спадщину, як єдиний спадкоємець за законом першої черги та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.11.2013 року на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Згодом позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою переоформлення спадкового майна у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який її батько [PERSON] успадкував, як єдиний спадкоємець за законом після смерті свого батька (діда позивачки) [PERSON], який помер [INFO], однак за життя не оформив належним чином на своє ім'я. Факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 2000 року. Однак, приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний будинок мотивуючи тим, що відповідно до гл. 10 п.4 п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, а спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на дане спадкове майно. Так, за життя діду позивачки [PERSON] належав будинок [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Петрівської селищної ради № 2 від 13 лютого 1964 року та був зареєстрований в БТІ під № 429/3, що підтверджується відміткою у технічному паспорті. Відповідно до акту від 16 липня 1986 року нежитлова надвірна будівля даного будинку, у вигляді літньої кухні (времянки) була переведена у житлову будівлю, та як вбачається із рішення виконкому Петрівської селищної ради від 18 липня 1986 року № 108 зазначений будинок з надвірними будівлями (садиба) було розділено на дві окремих садиби, на одну з яких даним рішенням зазначено видати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] та присвоїти нову адресу [ADDRESS]. Тоді як стосовно іншої садиби, яка залишилася у власності [PERSON] під [NUMBER], рішення щодо видачі нового свідоцтва не приймалося. Оскільки вище зазначене свідоцтво про право власності, яке існувало до розподілу будинку, у зв'язку з його розподілом було погашено та до цього часу не збереглося, а на новостворену садибу під [NUMBER] свідоцтво не видавалось, в результаті чого правовстановлюючого документу на нього не існує, а тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, але подали заяви, в яких просять суд розглядати справу без їх участі, позов підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, після смерті [INFO] її батька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6), фактично прийняла спадщину, як єдиний спадкоємець за законом першої черги та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.11.2013 року на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (а.с10). Згодом позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою переоформлення спадкового майна у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який її батько [PERSON] успадкував, як єдиний спадкоємець за законом після смерті свого батька (діда позивачки) [PERSON], який, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), помер [INFO], однак за життя не оформив належним чином на своє ім'я. Факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 2000 року (а.с.11). Однак, приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу [PERSON], постановою від 24.03.2014 року вих. № 282/02-31 (а.с.20), було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний будинок мотивуючи тим, що відповідно до гл. 10 п.4 п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, а спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на дане спадкове майно. Також встановлено, що за життя діду позивачки [PERSON] належав будинок [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Петрівської селищної ради № 2 від 13 лютого 1964 року та був зареєстрований в БТІ під № 429/3, що підтверджується відміткою у технічному паспорті (а.с.12). Відповідно до акту від 16 липня 1986 року нежитлова надвірна будівля даного будинку, у вигляді літньої кухні (времянки) була переведена у житлову будівлю (а.с.15), та як вбачається із рішення виконкому Петрівської селищної ради від 18 липня 1986 року № 108 (а.с.16) зазначений будинок з надвірними будівлями (садиба) було розділено на дві окремих садиби, на одну з яких даним рішенням зазначено видати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] та присвоїти нову адресу [ADDRESS]. Тоді як стосовно іншої садиби, яка залишилася у власності [PERSON] під [NUMBER], рішення щодо видачі нового свідоцтва не приймалося. Оскільки вище зазначене свідоцтво про право власності, яке існувало до розподілу будинку, у зв'язку з його розподілом було погашено та до цього часу не збереглося, а на новостворену садибу під [NUMBER] свідоцтво не видавалось, в результаті чого правовстановлюючого документу на нього не існує Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може подавати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. На підставі викладеного та враховуючи те, що батькові позивачки на момент його смерті, як спадкоємцю першої черги, з часу відкриття спадщини, належав житловий будинок з надвірними будівлями розташований по [ADDRESS], право власності на який не було оформлено належним чином, а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі ст. ст. 1218, 1261, 1268, ЦК України,

Outcome: approved