Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі до травня 2012 року. Після розірвання шлюбу донька сторін [PERSON], [INFO], залишилася проживати з позивачкою. Питання щодо виховання доньки сторонами було вирішено спільно за усною добровільною домовленістю, але відповідач вказану домовленість порушує. Позивачка звернулася до органу опіки та піклування Каховської міської ради з заявою про вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітньої доньки, часу побачень та спілкування її з батьком, але питання вирішене не було через неявку відповідача на засідання органу опіки та піклування, тому вимушена звернутися до суду. Уточнивши позовні вимоги, просила визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] та визначити час побачень та спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] - один раз на тиждень, у суботу з 8:00 до 17:00 години. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] приділяє дитині недостатньо уваги, не займається її лікуванням, тоді як батько піклується про дитину, лікує її. У задоволенні позову просили відмовити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Каховської міської ради в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2009 року по 30.05.2012 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12), яка проживає разом з матір'ю, проте згоди щодо її місця проживання та участі батька у вихованні між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини; при цьому пріоритетне та принципове значення мають саме інтереси дитини - вони повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В принципі 7 Декларації вказано, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність полягає насамперед на її батьках. Позивачка [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані у двокімнатній квартирі, власницею якої є позивачка, за адресою: [ADDRESS], , з усіма зручностями, обладнаній необхідними меблями та побутовою технікою (а.с.7, 197), фактично проживають у будинку, який належить матері позивачки, за адресою: [ADDRESS], з усіма зручностями, газовим опаленням, обладнаному необхідними меблями та побутовою технікою, де у дитини є окрема кімната, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18.12.2013 року (а.с. 198). Згідно довідки про доходи №01-11/1332 від 23.04.2013 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради, [PERSON], яка працює провідним спеціалістом, має дохід за півроку - 11575,96 грн. (а.с.8). За місцем роботи характеризується позитивно (а.с.11). Відповідно до висновку виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області №2-11/5536 від 30.10.2013 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON] (а.с.68). Вказаний висновок на момент ухвалення рішення не скасовано. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що обидві сторони належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, турбуються про дитину. Показання свідків [PERSON] про недбале ставлення позивачки до догляду за дитиною та її лікування та [PERSON] про те, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною суд до уваги не приймає, так як про вказані ними факти свідкам відомо виключно зі слів відповідача та його дружини, з якими вони перебувають у дружніх відносинах. Аналогічні показання свідка [PERSON], дружини відповідача, суд також не приймає до уваги, оскільки вони носять суб'єктивний характер та є власною думкою свідка про обов'язки позивачки щодо догляду за дитиною. Доводи відповідача [PERSON] та показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо недбалого ставлення позивачки до догляду за дитиною та її лікування спростовуються матеріалами справи та показаннями інших свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, згідно психолого-педагогічної характеристики ДНЗ №8 «Іскорка» [PERSON] має достатній рівень засвоєння програмових вимог, рівні розвитку уваги, пам'яті, мислення знаходяться у межах вікових норм на достатньому рівні, дитина акуратна, доглянута (а.с.13). Офіційних звернень від завідувача ДНЗ №8 «Іскорка» та медичних працівників лікувальних закладів щодо неналежного догляду та недбалого ставлення матері до лікування дитини до органу опіки та піклування Каховської міської ради не надходило, що підтверджується поясненнями представника третьої особи Крупіної Т.С. та свідка [PERSON] - начальника відділу у справах дітей Каховської міської ради. Докази того, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікувальних закладах, як така, що часто хворіє, у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вказаних вимог, відповідач не надав суду докази про існування виняткових обставин, які могли б стати підставами для розлучення малолітньої дитини з матір'ю. Відповідно до ст.159 СК України, вирішуючи спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З урахуванням викладеного, враховуючи вік малолітньої [PERSON], потребу в цьому віці в материнській турботі та догляді, відсутність виключних обставин для розлучення дочки з матір'ю та принципи наведеної вище Декларації прав дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю та визначити час побачень та спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] - один раз на тиждень, у суботу з 8:00 до 17:00 години. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved