Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивачка у жовтні 2020 року звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 28.08.2015 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 03. Із жовтня 2019 року вона з відповідачем не проживають разом, шлюбні відносини вони фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе. Вони разом з відповідачем мають спільних дітей, які народилися до укладення шлюбу, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 15.10.2020 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що не проживають разом з відповідачем близько одного року. Останнім часом, близько місяця, між ними взагалі відсутнє спілкування. Проти надання строку для примирення заперечила. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що просив вибачення у позивачки, намагався з нею помиритися, кохає її. Разом з тим, вважає за недоцільне надавати строк для примирення, оскільки це не дасть позитивного результату. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2015 було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 4, 4а). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. Позивачкою при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже сплачений позивачкою при зверненні до суду судовий збір у зв`язку із задоволенням позову слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved