Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що їй на праві власності належить частина житлового будинку по [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, хоча він з 2012 року у вказаному будинку не проживає. Він виїхав за кордон, там працює і постійно проживає, намірів повертатися в Україну не має. Відповідач надав довіреність якою уповноважив позивачку зняти його з реєстрації, однак у відділі реєстраційної служби їй відмовили, оскільки в довіреності не зазначено про зняття з військового обліку. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] [INFO] таким що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В судовому засіданні встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2014 року, що зареєстроване в реєстрі за № 1678 (а.с. 15) належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . З довідки про склад сім`ї від 19.09.2019 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та її син - [PERSON] [INFO] . Вказаний факт також стверджується копією будинкової книги (а.с. 19-22). Факт того, що [PERSON] є сином позивачки стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). 4 квітня 2016 року [PERSON] надав Довіреність, що посвідчена консулом Генерального консульства України в м. Чикаго, США (а.с. 23) якою уповноважив свою матір - [PERSON] зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , однак у вказані довіреності не зазначено про зняття його з військового обліку, що стало перешкодою для зняття його з реєстраційного обліку. Фак того, що [PERSON] , зареєстрований, але не проживає в будинку по [ADDRESS] стверджений довідкою депутата Лебединської міської ради № 533 від 19.09.2019 року (а.с. 10), та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які кожна зокрема, суду повідомили, що [PERSON] є сином позивачки, в 2012 році виїхав до США та постійно проживає і працює, намірів повертатися в Україну не має. [PERSON] не приймає участі в утриманні будинку по [ADDRESS] , не сплачує комунальні послуги, що стверджено копіями квитанцій (а.с. 11,12). Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 72 ЖУ України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved