Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» на денній формі навчання. З відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина, проте 12 листопада 2017 року йому виповнилось 18 років, і, відповідно, виплата аліментів припинилась. Навчання в ліцеї вимагає витрат, які полягають у купівлі підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання тощо. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У звязку з цим позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення ним 23-річного віку або до припинення навчання. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася. До суду від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, але від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги він визнав у повному обсязі. У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом у судовому засіданні з копії свідоцтва про народження серії І-ЖС №111959 від 14 грудня 1999 року встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], а позивачка його матірю. [PERSON] проживає разом із матірю, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області від 23.10.2017 року №11004. Із довідки №905 від 20.09.2017 року встановлено, що [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» ІІ рівня акредитації на першому курсі денного відділення за професією «електрогазозварник, газорізальник» з 01.09.2017 року по 22.02.2019 року. Згідно із ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 зазначеного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено у судовому засіданні, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається за денною формою навчання не за місцем постійного проживання і несе витрати на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на проживання, харчування, купівлю підручників, тощо. У звязку з тим, що [PERSON] навчається за денною формою навчання, він не має можливості влаштуватися на роботу. Відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, визнає у повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд керувався положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів. Тому судовий збір у даній справі у сумі 640,00 грн. має бути стягнуто з відповідача у дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved