Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася з позовною заявою до Жовківської міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що її брат - [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і частина земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га., що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер : 4622785900:01:027:0003. Дана земельна ділянка на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ 4615461332021 від 03 березня 2021 року, наданого Булгаковою І.П. , кадастровим реєстратором відділу у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. З приводу прийняття спадщини вона 05 лютого 2021 року вернулась з заявою до Третьої львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата [PERSON] , однак нотаріус рекомендував позивачці звернутисьдо суду із позовною заявою про визначення часток земельної ділянки у спільній сумісній власності, а відтак для вирішення даних питань змушена звернутися до суду. Відсутність документа не дає їй можливості після смерті брата належним чином вступити в права спадкоємця, оформити право власності на частку земельної ділянки на своє ім`я та в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном. Оскільки іншого порядку виділення часток та переходу права власності на частку померлого немає, позивачка просить у судовому порядку ухвалити рішення, яким виділити частку померлого у згаданій земельній ділянці по 1/4 частині кожному. До суду позивачка не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином, однак остання подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Жовківської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, відсутність додаткових пояснень по справі. При розгляді справи покладається на думку суду. Так яксторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становила 1/4». Таким чином, оскільки при спадкуванні частки земельної ділянки, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки за померлими витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна подружжя, виділі частки із спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності (крім сумісною власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного із співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку є рівною і становить по 1/4 частці; при цьому судом не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток у спільній сумісній власності співвласників. Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказав ВССУ у інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - п.3.1 Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою собою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на те, що земельна ділянка розташована на території Жовківського району Львівської області, належним відповідачем по даній справі є Жовківська міська рада. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З врахуванням встановленого під час розгляду справи, а також із поданих позивачем даних не встановлено, що порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернувся до суду із таким спором, бо іншого порядку виділення часток немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] ..

Outcome: approved