Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач КС «СуперКредит» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що відповідно до договору №СК23/093/17/127/20СЗ від 11.08.2017 року [PERSON] (далі відповідач) отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. Відповідно до п 3.1 Договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача. Позивач виконав умови Договору та надав відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн., а остання його отримала, що підтверджується платіжним дорученням № 10843 від 11.08.2017 року. Відповідно до п.3.2 Кредитного Договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість днів користування кредитом. Відповідно до п. 3.3 Кредитного Договору змінювана процентна ставка складає 72% річних. Відповідно до п.п. 10, п. 2.4 Договору відповідач зобов`язався сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в п.3 Додаткового договору № 1. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору, а саме проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу призвело до затримки відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Договором. Таким чином заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 15053,60 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 12.12.2017 року по 07.06.2019 року та витрати на листування 62,00 грн.. Вважають, що невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554, 610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору №СК23/093/17/127/20СЗ від 11.08.2017 року [PERSON] отримала кредит у національній валюті в сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, однак, неналежно виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 15053,60 гривень. Відповідно до Висновку №11/2008/ Консультативної Ради Європи суддів щодо якості судових рішень/п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Європейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується,що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачем не виконуються зобов`язання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору та витрачені кошти на листування. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved