Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 6 січня 2008 року, на земельну частку (пай) розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності акціонерного товариства закритого типу Родина в с.Пересадівка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Під час розгляду справи, за заявою представника позивачки, ухвалою суду від 5 травня 2017 року первісного відповідача було замінено на належного - Воскресенську селищну раду Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її рідної сестри [PERSON] залишилося в спадок зазначене право на нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавиці, оскільки після смерті первісного власника паю [PERSON], померлого 10 травня 2001 року, вона не переоформила його на своє ім'я. Посилаючись на те, що через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дану спадщину. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 10 травня 2001 року в с. Пересадівка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі право на земельну частку (пай), розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності акціонерного товариства закритого типу Родина в с. Пересадівка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, розташована в межах території Пересадівської сільської (тепер - Воскресенської селищної) ради цього району. Дане право на земельну частку (пай) йому належало відповідно до сертифікату серії МК № 0138662 від 22 березня 1997 року. На час смерті [PERSON] діяли положення ЦК України 1963 року. Згідно з положеннями ст. 525-527, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року спадщину за законом в порядку першої черги (ст. 529 цього ж Кодексу) фактично прийняла його дружина [PERSON], оскільки проживала разом з померлим на час його смерті та вступила в управління спадковим майном. В той же час, вона за свого життя не переоформила землю, на своє імя і нового правовстановлюючого документа не отримала. 6 січня 2008 року [PERSON] померла. На час її смерті вже діяли положення ЦК України 2003 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, [PERSON], тобто позивачці в справі. Вона, як спадкоємець за заповітом в передбачений законом шестимісячний термін, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак отримала розяснення про неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки не представила правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця, а саме сертифікат на право на земельну частку пай. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачки до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у неї відсутня можливість отримати правовстановлюючі документи у позасудовому порядку. В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності зазначеної частки (паю), оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України та ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна частка (пай) за життя належала [PERSON] і після його смерті перейшла в порядку спадкування до [PERSON] і тому входить до складу спадщини після її смерті, і в зв'язку з цим в порядку спадкування повинна відійти позивачці у справі, в порядку спадкування за заповітом Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи викладене,

Outcome: approved