Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка просе визнати за нею право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], [INFO] року, в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що [PERSON] набула при житті - виплачену в 1985 році кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] склала при житті заповіт відносно якого залишила позивачки все своє майно. [INFO] року [PERSON] померла. Позивачка звернулась до Другої державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що при житті [PERSON] не оформила свідоцтво про право власності на вказану квартиру, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з дійсним позовом. Представник позивачки та сама позивачка до суду не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, на задоволення позовних вимог наполягають. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, з позовом згодні. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З ордеру №008811 (а.с.6), вбачається, що [PERSON] надано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З довідки від 25.11.2013 року (а.с.7) вбачається, що членом житлово-будівельного кооперативу Об'єднання власників квартир «Буревісник», створення якого затверджено рішенням Луганської міської ради (свідоцтво про ДРЮО АОО №713147 від 21 березня 1995 року була [PERSON], яка на підставі ордера №008811 від 06 липня 1970 року одержала в ЖБК «Буревісник» квартиру [ADDRESS] на 4 поверсі. Пайовий внесок за квартиру [PERSON] сплатила повністю в 1985 році. Згідно довідки (а.с.8) з 1967 року будівельний кооператив «Буревісник» перейменовано на Об'єднання власників квартир «Буревісник». Відповідно до ст.ст.15,16 ЗУ «Про власність», що діяв на час виникнення майнових прав на квартиру, до ЖК України, ст.384 ЦК, наймач і члени його сім'ї вправі придбати у власність жиле приміщення, яке займають на законних підставах; в тому числі жиле приміщення, що є кооперативною власністю, може бути викуплене членом кооперативу. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21 березня 2013 року серії [NUMBER] (а.с.5). При житті померла склала заповіт 14 березня 2013 року, відповідно якого заповіла [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося (а.с.10). Заповіт внесено до Спадкового реєстру (а.с.12). З відповіді державного нотаріуса Другої Луганської державної нотаріальної контори вбачається,що після смерті [INFO] року [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала 25 березня 2013 року - [PERSON], яка мешкає : [ADDRESS] . Інші заяви, щодо прийняття спадщини після померлої [PERSON] у спадковій справі відсутні (а.с.40-41). Відсутність реєстрації не є перешкодою у оформленні спадщини позивачкою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Від 18.12.2009 Року № 14 «Про Судове Рішення У Цивільній Справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Враховуючи вищевикладене, а саме факт належності спадкодавцю зазначеного майна, у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , відсутність інших спадкоємців, а також неможливість оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальній конторі , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 4, 16, 328,392, 1216, 1218, ч.1 ст.1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved