Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася з вищевказаним позовом до відповідачів та просила суд визнати договір купівлі-продажу, оформлений довідкою-рахунком серія ВІА №681334, автомобіля [NUMBER] недійсним, а також стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04.08.2001 було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Пояснила, що під час шлюбу, у квітні 2012 року, ними було придбано автомобіль [NUMBER] на спільні кошти подружжя, який було зареєстровано на [PERSON] Зазначено, що з початку червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо та не ведуть спільного господарства, шлюб було розірвано у грудні 2014 року. Позивачка вказала, що вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу знаходилися у розпорядженні [PERSON], згодом їй стало відомо, що на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 681334 у липні 2014 року останній без її згоди здійснив відчуження (продаж) вказаного автомобіля, на користь батька - [PERSON], після продажу та переоформлення реєстраційних документів д.н.з. автомобіля - [NUMBER] залишився без змін. Зазначено, що вартість автомобіля на момент придбання складала 15 000 доларів США, що за курсом НБУ на той час склало 120 000 грн., отже автомобіль є цінним майном, а договір щодо його продажу виходить за межі дрібного побутового. Вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля повинен бути визнаний недійсним, оскільки укладений без її письмової згоди та відносно майна, яке є цінним. Вона не надавала жодної згоди на відчуження автомобіля. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. 10.06.2016 на адресу суду від представника відповідача-1, [PERSON], надійшло письмове заперечення, в якому було пояснено, що 24.07.2014 під час перебування сторін у шлюбі, [PERSON] з погодження позивачки було продано спірний автомобіль, причини продажу були обумовлені необхідністю погашення заборгованості за придбання цього автомобіля та великими витратами в його експлуатації, кошти від реалізованого автомобіля були витрачені в інтересах сім'ї: одяг та шкільне приладдя для дітей, планшети, два спортивних велосипеди та ін. Крім того, у запереченні представник [PERSON] посилається на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.02.2016, яка постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.09.2015, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання спільною власністю, виділ автомобіля, стягнення коштів відмовлено. Зокрема, посилається на встановлену Апеляційним судом м. Києва обставину, що автомобіль, який належав сторонам на праві спільної сумісної власності був відчужений відповідачем під час перебування сторін у шлюбі. Відтак виникнення в обох із подружжя цивільних прав за договором, укладеним одним із них, необхідним є лише факт укладення такого договору в інтересах сімї, тобто поширюється презумпція ( передбачуваності) згоди другого із подружжя. І тому якщо чоловік та дружина не зверталися до суду з позовом про визнання такого договору недійсним, права та обов'язки за таким договором поширюються на обох із подружжя. Крім того, посилається на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 20.11.2014 у справі №760/22123/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким встановлено, що позивачкою визнано, що [PERSON] бере участь у додаткових витратах на дітей, про що свідчить факт витрати коштів в інтересах сім'ї. Виходячи з вищенаведеного, вказав, що відповідач-1 відчужив спірний автомобіль, перебуваючи з позивачем у шлюбі та в інтересах сім'ї, посилається, що позивачем не доведено вимоги, що автомобіль продано не перебуваючи в шлюбі та без її згоди, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову повністю. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах позовної заяви міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судові засідання 14.04.2016, 13.06.2016, 15.08.2016 та 14.09.2016 не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що з 06.06.2014 року, згідно позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, сторони припинили подружні стосунки та ведення ними спільного господарства, тобто до часу продажу автомобіля. Автомобіль відчужено батьку відповідачу. Судом встановлено, що 04.08.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного РУЮ м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №456 (а.с. 6). Встановлено, що 13 квітня 2012 року подружжям було придбано автомобіль [NUMBER] та останній зареєстровано на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2014 року зазначений автомобіль [PERSON] був проданий [PERSON], що підтверджується довідкою-рахунком за 60 000 гривень та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 24 липня 2014 року на ім'я [PERSON] (а.с.9, 10). Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Позивачка звернулася до суду та просить визнати договір купівлі-продажу, оформлений довідкою-рахунком серія ВІА №681334, автомобіля [NUMBER] недійсним, оскільки він укладений без її письмової згоди та відносно майна, яке є цінним, жодної згоди на відчуження автомобіля вона не надавала. Згідно з ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ст. 65 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Позивачка посилається на те, що на відчуження автомобіля вона своєї згоди не надавала, про такі дії їй стало відомо вже після того як автомобіль вибув зі спільної сумісної власності подружжя. Оспорювана угода виходить за межі дрібної побутової. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На спростування доводів позивача відповідачем суду будь-яких доказів не надано. Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Дані про те, що [PERSON] мав повноваження продати автомобіль без згоди дружини відсутні. Посилання представника відповідача-1 та зазначення доказів на підтвердження того, що відповідач-1 відчужив спірний автомобіль з погодження позивачки, причини продажу були обумовлені необхідністю погашення заборгованості за придбання цього автомобіля та великими витратами в його експлуатації, кошти від реалізованого автомобіля були витрачені в інтересах сім'ї: одяг та шкільне приладдя для дітей, планшети, два спортивних велосипеди та ін., доводів позивача не спростовують та не є підставою для відмови в задоволенні позову, та нічим не підтверджується. За таких обставин, вбачається, що договір купівлі-продажу, оформлений довідкою-рахунком серія ВІА №681334, автомобіля [NUMBER] в порушення вимог ст. 65 Сімейного кодексу України було укладено без згоди позивача, а тому вищевказаний договір підлягає визнанню недійсним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Також позивачка просила суд стягнути з відповідачів на свою користь понесені нею судові витрати, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивачки судовий збір в сумі 551,41 грн. Ст. 79 ЦПК України відносить до судових витрат витрати на правову допомогу. Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З квитанції №518221000967921473143031 від 06.092016 на суму 1550 грн. та квитанції №518221000958851467876768 від 07.07.2016 на суму 1750 грн. вбачається, що позивач перерахував Адвокатському об'єднанню «Дарницька колегія адвокатів» належний йому гонорар згідно акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.09.2016 в розмірі 3300 грн., понісши витрати, пов'язані з розглядом справи. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: 551,41 грн. судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 3300 грн., а разом 3851,41 грн. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами.

Outcome: approved