Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом, за яким зазначила, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно. В судовому засіданні представник позивача наполягла на заявленому позові в повному обсязі, а відповідач позов визнав частково, вказуючи, що він не має постійного місця роботи, проживає у шлюбі з іншою жінкою-інвалідом, має на своєму утриманні іншу дитину, а тому через скрутне матеріальне становище відповідач не в змозі виплачувати аліменти в розмірі, про який зазначає позивач, і просить суд визначити аліменти в розмірі 350 гривень, щомісячно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання позивачки. За поясненнями сторін, відповідач не має постійного місця роботи. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими та законними. Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що відповідач не має регулярного прибутку, а тому аліменти слід стягнути відповідно до положень статті 184 СК України. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено обовязок сторін щодо доказування - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно, згідно наданих письмових доказів, на утриманні відповдіача перебуває і інша його дитина [PERSON], [INFO], а дружина відповідача [PERSON] є інвалідом 3-ї групи. Натомість, заперечуючи на позов, відповідач не надав суду належних, допустих та переконливих доказів такого його скрутного матеріального становища, враховуючи яке, суд мав би визначити розмір аліментів у розмірі, про який і просить відповідач, який при цьому сам не є інвалідом, є працездатним, а для утримання його дружини державою призначена пенсія по інвалідності довічно. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, стан здоров'я останніх, а тому вважає, за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, зважаючи на рівний обовязок батьків щодо утримання їх дитини і на встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років. На підставі викладеного,

Outcome: partial