Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ДП «Скадовський морський торговельний порт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, посилаючись на те, що вона з 21.06.2013 по 07.12.2018 працювала в ДП «Скадовський морський торгівельний порт» на посаді економіста планово-економічного відділу. В день звільнення відповідач видав їй трудову книжку та довідку про заборгованість по заробітній платі. Позивачка неодноразово зверталась до суду з заявами про видачу судових наказів та стягувала з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Також зазначила, що зазнала моральних страждань, які полягали в постійній затримці заробітної плати та звільненні з роботи, пошуком нової рівноцінної роботи, стресом, знервованістю та 28.05.2019 потрапила до лікарні з високим тиском та діагнозом артеріальної гіпертензії, де також зазнала значних матеріальних затрат. Просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 2298, 75 грн., середній заробіток на час затримки розрахунку у сумі 21008, 67 грн. за період з 24.08.2019 року по 06.12.2019 року, моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 11.12.2019 року провадження по вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 13.01.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд. 13.01.2020 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.11.2019 року по 13.01.2020 року включно у сумі 10072, 65 грн, судовий збір в сумі 1536,80 грн та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 2298, 75 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач представника в судове засідання не направив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується підписом відповідального працівника на рекомендованому повідомленні. Відзив на позов та інші клопотання до суду не подано. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] працювала з 21.06.2013 року по 07.12.2018 року в ДП «Скадовський морський торговельний порт» на посаді економіста планово-економічного відділу, згідно штатного розпису, звільнена на підставі наказу № 302 від 07.12.2018 року, що підтверджується копією трудової книжки та наказом ДП «Скадовський морський торговельний порт» від 07.12.2018 року № 302. [PERSON] неодноразово зверталась до суду з заявами про видачу судових наказів про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, про що судом було видано відповідні накази (а.с.23-28). Згідно розрахунку, наданого позивачем, затримка розрахунку при звільненні з 21.11.2019 по 13.01.2020 складає 35 днів, відповідно сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню розраховується наступним чином: 287, 79 грн (середньоденний заробіток) х 35 днів та становить 10072, 65 грн. за відповідний період. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Пленум Верховного Суду України у постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Під час судового розгляду встановлено, що діями відповідача було порушено права позивачки на отримання плати за свою працю, чим завдано їй моральної шкоди, оскільки остання фактично була позбавлений можливості задовольняти необхідні життєві потреби, змушена була звільнитися та здійснювати пошук нової роботи, також суд враховує стан здоров`я [PERSON] , який погіршився та позивачка потрапила до лікарні, що підтверджується копією епікризу № 2129 від 28.05.2019. Разом з тим, враховуючи характер та тривалість страждань позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає визначений позивачем розмір моральної шкоди завищеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам її заподіяння. За наведених обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню частково, в розмірі 5000,00 грн. Згідно ст.ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050 та п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам частини втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобов`язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що за розрахунком позивача становить 2298, 75 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1536, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial