Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із відповідним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що 06 червня 2013 року [PERSON] по відношенню до неї скоїв злочин, а саме викрав у неї золоті вироби на загальну суму 11500,00 гривень. 20 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винним за скоєння злочину та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, також, внаслідок заподіяного [PERSON] злочину, позивачка постраждала морально, що виразилося у переслідуванні її нічних кошмарів, боязні та постійне знаходження у пригніченому стані, внаслідок чого вона не може відновити нормальні життєві зв'язки, які існували раніше, тому розмір моральної шкоди вона оцінила у розмірі 10000,00 гривень. Виходячи з зазначеного позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 11500,00 гривень та моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, до початку розгляду справи від неї на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутністю /а. с. 6/. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні був відсутнім, оскільки відбуває покарання у Алчевської ВК-13, відповідно до листа повідомлення № 35/397 від 24.01.2014 року з УДПтС України в Луганській області /а. с. 9/. Згідно виконаного Алчевським міським судом Луганської області окремого доручення на підставі ухвали Артемівського районного суду м. Луганська від 11.02.2014 року до суду надійшли пояснення відповідача [PERSON] В зазначених поясненнях відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він дуже серйозно хворий, а саме ВІЛ та туберкульозом, в даний момент проходить курс лікування, у зв'язку з чим не згоден залишати місце ув'язнення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено, що 06 червня 2013 року [PERSON] по відношенню до неї скоїв злочин, а саме викрав у неї золоті вироби на загальну суму 11500,00 гривень. Судом встановлено, що вироком Артемівського районного суду м. Луганська від 20 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до фотокопії вироку Артемівського районного суду м. Луганська по справі № 434/6766/13-к від 20 листопада 2013 року /а. с. 4/. Відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду/ справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіюваної шкоди. Пунктом 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками, відповідно до п.2 цієї ж статті визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Окрім того, ч.3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Таким чином суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог позивачки в частини стягнення з відповідача на її користь суми матеріальної шкоди у розмірі 11500,00 гривень. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'ясненнь Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»за № 4 від 31 березня 1995 року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивачці, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що це спричинило у позивачці негативні зміни у звичайних умовах його життя, захисту свого порушеного права в суді, в зв'язку з чим останньому були спричинені моральні страждання. Завдання моральної шкоди [PERSON] не викликає сумнівів в її наявності та розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає виходячи з вимог розумності, справедливості, а також істотності зазначених змін в звичному складі життя потерпілої [PERSON] внаслідок викрадення у неї [PERSON] золотих виробів, внаслідок душевних страждань, які вона зазнала у зв'язку з спричиненням їй злочину, у зв'язку з чим вона іспитує нервові та емоційні переживання, що не підтверджено ніякими документально підтвердженими доказами, та не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів потерпілої, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції, а тому суд критично відноситься к заявленої сумі моральної шкоди [PERSON] в розмірі 10000,00 гривень, та вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] на її користь суму моральної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 1000,00 гривень. На підставі викладеного та ст. ст. 4, 16, 23, 386 ч. 3, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial