Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до територіальної громади Будьоннівської районної в місті Донецьку ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. Батьку позивачки [PERSON], відповідно до ордеру №1748 серія 076 від 26.11.1976 року, виданого на підставі рішення виконкому списків Пролетарської районної ради депутатів робітників міста Донецька від 03.11.1976 року №26 надано право на зайняття двох кімнат, загальною площею 22кв.м. будинку 22 по вулиці Білецького міста Донецька. В 1991 році батьку позивачки для поліпшення житлових умов була надана квартира [ADDRESS], куди він разом із дружиною переїхав жити. Позивачка з 1976 року по теперішній час мешкає в будинку 22 по вулиці Білецького міста Донецька, відкрито та безперервно володіє цим будинком, сплачує всі комунальні платежі, здійснює нагляд за усім домоволодінням та прилеглою територією, здійснює ремонт, тощо. Крім того, 17 річний період проживання позивачки у вказаному будинку підтверджується домовою книгою для прописки громадян та відповідною відміткою про реєстрацію у паспорті, згідно з якими позивачка мешкає у будинку з 22.09.1987 року по 20.02.2004 року. У 2004 році позивачка була знята з реєстраційного обліку, оскільки їх родиною була придбана квартира, після чого вона була зареєстрована у вказаній квартирі. Оскільки позивачка відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком №22 по вул. Білецького в місті Донецьку протягом 24 років, вона вважає, що набула право власності на це майно за набувальною давністю. Просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, що складається з: житлового будинку, літ. А-1, загальною площею – 27,8 кв.м., житловою площею 13,4 кв.м., сараю літ Б.В., навісу – літ Г, душу літ. Д., вбиральні літ Е, огородження №1-4, за адресою м. Донецьк вул. Білецького, б. 22 в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. У судове засідання представник відповідача – територіальної громади Будьоннівської районної в м. Донецьку ради не з’явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв’язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. [PERSON], на підставі рішення виконкому списків Пролетарської районної ради депутатів робітників міста Донецька від 03.11.1976 року за №26, 26 листопада 1976 року було видано ордер №1748 серії 076, на право на зайняття двох кімнат, загальною житловою площею 22кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з відомостей, які містяться в домовій книзі для прописки громадян, [PERSON], яка є донькою [PERSON] та внаслідок укладення шлюбу змінила своєї прізвище на «Терехову» з 22 вересня 1987 року була зареєстрована у вказаному будинку, та 20.02.2004 року була знята з реєстраційного обліку. Вказані обставини також підтверджуються відповідною відміткою про реєстрацію у паспорті позивачки. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 1976 року по теперішній час мешкає в будинку 22 по вулиці Білецького міста Донецька, відкрито та безперервно володіє цим будинком, сплачує всі комунальні платежі, здійснює нагляд за будинком та прилеглою територією, здійснює ремонт та інші заходи щодо належного догляду за домоволодінням. Вказані обставини підтверджуються також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], наданими в судовому засіданні. Так, вирішуючи позовні вимоги щодо визнання за позивачкою права власності в порядку набувальної давності, суд виходить з наступного. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №217 85 245 від 19.05.2014 року, право власності на будинок №22 по вул. Білецького в місті Донецьку не зареєстровано. Відповідно до вимог ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, передбачено, що при вирішенні спорів, пов’язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: – володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; – володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; – володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Крім того, згідно з п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Як було встановлено в судовому засіданні, на час отримання [PERSON], на підставі відповідного ордеру, права на зайняття двох кімнат, в будинку 22 по вулиці Білецького міста Донецька, вказаний будинок перебував на балансі ЗАТ «Будьоннівський хлібокомбінат». Разом з тим, згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП за №30584199 від 21.05.2014 року, діяльність ЗАТ «Будьоннівський хлібокомбінату» припинена за рішенням засновників 03.12.2004 року та відомості щодо наявності правонаступників також відсутні. Так, як було встановлено судом та підтверджено свідками в судовому засіданні, позивачка з 1976 року і по теперішній час відкрито та безперервно володіє спірним будинком, сплачує всі комунальні платежі, здійснює нагляд за будинком та прилеглою територією, здійснює ремонт та інші заходи. За таких обставин, визнання права власності на спірне домоволодіння саме за позивачкою, не порушить прав або інтересів держави чи окремих громадян, а навпаки, приведе до відповідності майнові інтереси позивачки. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, ст.ст.331, 344 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215,224 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved