Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про до відповідача, відповідно до якого просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розміри 1/3 частини зі всіх видів заробітку відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позові вказала, що з 04.02.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 22.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з вищезазначених підстав, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Пояснив, що ним у добровільному порядку надається позивачці матеріальна допомога на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, на теперішній час на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей його теперішньої дружини, яких вона має від першого шлюбу, з огляду на що [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] у зазначеному позивачкою розмірі Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.03.2013 року було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON].02.2003 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких зазначено [PERSON], згідно із наданих копій свідоцтв про народження. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На теперішній час неповнолітні діти мешкають разом із позивачкою, що не оспорюється сторонами та не підлягає додатковому доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей передбачений діючим законодавством. Звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину передбачено нормами СК України лише у тому разі якщо дохід дитини перевищує дохід кожного з них, що не може бути застосовано судом у даному конкретному випадку. Суд не бере до уваги посилання відповідача на той факт, що на його утриманні на теперішній час знаходяться неповнолітні діти його теперішньої дружини, оскільки на теперішній час відповідачем не надано суду об'єктивних доказів цього факту - рішення суду тощо. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку , яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведе, приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved