Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що вона та [PERSON] з вересня 2008 року, в той час як він ще перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], проживали однією сім»єю, вели спільний побут, бюджет, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов»язки. Шлюб з [PERSON] 29.09.09 був розірваний судом. Вони шлюб не встигли зареєструвати, так як [INFO] [PERSON] загинув. Під час спільного проживання вона та [PERSON] набули майно: згідно до договору купівлі-продажу від 13.05.15 спільно придбали трикімнатну квартиру, розташовану в [ADDRESS] та 09.07.15 грошові кошти на депозитному рахунку [NUMBER] в ПАТ «СБЕРБАНК». Так як вказане майно було придбане під час спільного проживання однією сім»єю без шлюбу, вважає, що у відповідності до ч.1 ст.74 СМ України воно належить їм на праві спільної сумісної власності. Просить суд встановити факт проживання однією сім»єю без шлюбу із [PERSON] з 29.09.09 по [INFO], визнати квартиру та грошові кошти на депозитному рахунку спільною сумісною власністю її та [PERSON] та поділити вказане майно, при цьому визнати за нею право на ? частину квартири та на 1/2 частину грошових коштів на депозитному рахунку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з 2009 року вона почала проживати з [PERSON], а на початку 2010 року він почав проживати постійно в її будинку, допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та [PERSON] кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали. Під час спільного проживання [PERSON] за спільні кошти придбав трикімнатну квартиру, яку оформив на своє ім»я, так як він пояснив, що йому необхідно мати щось своє, тому що належний йому житловий будинок є спірним майном. Кошти вони відкладали із зарплат, пенсії [PERSON], відгодовування свиней та отримуваної нею плати за оренду належної їй земельної ділянки. Оформленням документів займався за спільною згодою [PERSON]. Квартиру придбали спонтанно, [PERSON] запропонували, він повідомив про це і вирішили купити, щоб у [PERSON] було окреме житло. Знає, що [PERSON] продав свій житловий будинок, про що написав розписку. Кошти від продажу будинку на придбання квартири не використовувалися. Вона дала 1/3 частину грошей особистих коштів на придбання квартири, так як [PERSON] не вистачало необхідної суми. Кошти на депозит дала вона власні, але поклав [PERSON] на своє ім»я. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що факт проживання однією сім»єю позивачки та [PERSON] підтверджений показами свідків, актом обстеження депутатів від 14.09.15. Вони спільно витрачали зароблені кошти, разом харчувалися. Згідно до гл.8 Сімейного Кодексу майно, набуте під час спільного проживання - спільне. Вважає, що відповідачі та їх представники не довели, що квартира була придбана за кошти від продажу належного [PERSON] житлового будинку та не доведений сам факт продажу вказаного будинку, так як розписка про отримання коштів в рахунок оплати за належний йому будинок належним чином не оформлена, відсутній договір купівлі-продажу чи попередній договір купівлі-продажу даного будинку. Тим паче, не доведено, що вказану розписку писав [PERSON] Крім того, заява [PERSON] до нотаріуса, що він купує квартиру одноособово, не перебуваючи ні в якому шлюбі, не передбачена законом і у вказаній заяві не вказано, за чиї кошти купується квартира. Просить визнати розписку про отримані кошти недопустимим доказом. Представник відповідача - [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що проживала з сином [PERSON] та [PERSON] в належному останньому житловому будинку по [ADDRESS] до розірвання шлюбу, а потім ще деякий час після розірвання шлюбу - до 2012 року, залишаючись зареєстрованими в будинку. [PERSON] мав намір продати даний будинок і купити квартиру для сина, але вона не дала згоди на продаж будинку до купівлі квартири, так як не знала, чи буде оформлена квартира на сина. Квартира по вул.Ентузіастів купувалася для сина, але [PERSON] сказав, що квартира і машина «Субару» буде переписана на сина після його повноліття. При огляді розписки про отримання 31 тис. дол. США від [PERSON] підтвердила, що розписка написана [PERSON] власноручно і в ній мається його підпис. Представник відповідачки - [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що з причини продажу будинку відбувалися сварки [PERSON] та їх батька [PERSON], який подарував даний будинок [PERSON]. Після загибелі [PERSON] він приїхав до позивачки і просив одяг для його вбрання. Вона дала костюм та 1 тис. грн. на поховання. Позивачка була на похованні, але обід відбувала окремо, в себе вдома. Побачив перший раз позивачку на проводах у 2014 році на кладовищі. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що знав, що батько проживає з іншою жінкою, відвідував його за новим місцем роботи та проживання на [INFO]. Проводили спільний відпочинок. Вважає, що батько купив квартиру для нього, так як вони їздили удвох дивилися квартиру і батько обіцяв переоформити квартиру на нього після його повноліття. Представник відповідача - [PERSON] суду пояснив, що у відповідності до ч.3 ст.57 СМ України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Вважає, що квартира придбана [PERSON] за його власні (особисті) кошти, які він отримав від продажу належного йому на праві власності житлового будинку по [ADDRESS] в смт.Рокитне і який йому подарував батько - [PERSON] Даний факт знайшов своє підтвердження під час судового слідства при допиті сторін, їх представників, свідків, наданими суду доказами у вигляді документів та інше. Тому претензії позивачки на ? квартири та депозитні кошти являються безпідставними і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Твердження позивачки, що вона та [PERSON] купили квартиру за спільні кошти спростовується тим, що при підрахунку коштів, які вони удвох отримали у вигляді заробітних плат, пенсії недостатньо даже для купівлі частини квартири, зареєстрованої на [PERSON] А крім того, вони, як стверджує позивачка, придбали пральну машину, морозильну камеру, їздили на спільний відпочинок, [PERSON] платив аліменти на неповнолітнього сина з заробітної плати та пенсії, тобто витрачали кошти. Також [PERSON] у квітні 2015 року придбав автомобілі «Субару-Форестер» та «ВАЗ-2199», зареєстровані за ним 29.04.15 згідно наданих витягів з облікових карток територіального сервісного центру МВС в Київській області, що узгоджується із показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та наданою ними розпискою про передачу 31 тис. дол. США [PERSON] за проданий ним житловий будинок. Їх показання підтверджені заявою від 22.04.15 [PERSON] голові органу опіки про надання дозволу на зміну реєстрації неповнолітнього сина [PERSON] з [ADDRESS], так як він має намір продати будинок та одночасно придбати квартиру і оформити право власності на сина та заявою до приватного нотаріуса, що [PERSON] у офіційному та громадянському шлюбі не перебуває, квартиру купує особисто. В той час як [PERSON] з жовтня 2014 по серпень 2015 року отримав заробітної плати та пенсії біля 29 тис. грн., а позивачка згідно наданих довідок за рік отримала десь біля 20 тис. грн., чого замало для придбання вказаного вище майна. Інших доходів позивачкою суду не надано. Крім того, позивачкою не надано достатніх доказів для визнання судом факту спільного проживання, так як спільний відпочинок та ночівля в будинку позивачки не вказують на проживання однією сім»єю. В судовому засіданні встановлено, що з січня 2010 року позивачка та [PERSON] почали проживати постійно в її будинку, де [PERSON] допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та [PERSON] кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали. В березні-квітні 2015 року [PERSON] та [PERSON] домовилися про продаж житлового будинку, розташованого в смт.Рокитне по [ADDRESS], належного [PERSON] на праві приватної власності і який йому, в свою чергу, у 2002 році подарував батько - [PERSON]. 22.04.15 [PERSON], з метою продажу вказаного будинку і подальшого забезпечення житлом свого сина [PERSON], звернувся до голови органу опіки і піклування Рокитнянської РДА за отриманням дозволу на продаж даного будинку, в якому був зареєстрований неповнолітній син [PERSON], де вказав, що має намір продати будинок з одночасною купівлею квартири по вул.Ентузіастів. Так як колишня дружина - [PERSON] не надала згоди на продаж даного будинку, так як не була впевнена в забезпеченні житлом сина [PERSON] в разі продажу будинку, [PERSON] було відмовлено в наданні згоди на продаж будинку. Маючи намір в подальшому все ж продати будинок, [PERSON] запропонував [PERSON] надати кошти в рахунок оплати за належний йому будинок, а саме - 1 тис. дол. США для надання завдатку за квартиру, а потім ще 30 тис. дол. США, за які він 13.05.2015 купив квартиру [ADDRESS] та яку оформив на своє ім»я. Згодом [PERSON] пояснив синові, що вказану квартиру він переоформить на його ім»я по досягненні повноліття, що відповідач [PERSON] та його законний представник підтвердили в судовому засіданні. Твердження представника позивачки, що [PERSON] придбав не ту квартиру, про яку йшла мова в заяві до голови опікунської ради, суд до уваги не приймає, так як в заяві був виказаний намір про придбання квартири, а яку саме купив [PERSON], значення не має, так як пояснила представник відповідача - [PERSON], син казав, це була краща квартира, чим та, про яку йшла мова в заяві. В рахунок майбутнього продажу будинку, [PERSON] також був переданий автомобіль «ВАЗ-2199», який [PERSON] 29.04.15 оформив на своє ім»я і в подальшому відчужив, що підтверджено наданими суду копіями реєстраційних карток. Крім квартири за кошти, які [PERSON] отримав від [PERSON], [PERSON] придбав автомобіль «Субару-Форестер», який 05.05.2015 оформив на своє ім»я, що підтверджено наданою суду копією реєстраційної картки. Тоді ж, 09.07.2015 [PERSON] уклав договір з ПАТ «СБЕРБАНК», згідно до якого банк прийняв від [PERSON] 20 тис. грн.на депозитний рахунок [NUMBER] терміном до 09.10.15. Аналізуючи пояснення сторін та їх представників, показання свідків та досліджені докази, суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім»єю з січня 2010 року по 09.10.15року позивачки та [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що позивачка та [PERSON] почали проживати постійно в її будинку, де [PERSON] допомагав по господарству, на городі, спільно витрачали зароблені нею та [PERSON] кошти на домашні потреби та на придбання побутової техніки, спільно відпочивали. Факт спільного проживання позивачки та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили: Свідок [PERSON], яка суду показала, що позивачка та [PERSON] проживали неподалік від її будинку у позивачки. Жили добре, були завжди разом. Тримали свиней. Свідок [PERSON], що [PERSON] і [PERSON] знає давно, вони проживали в будинку позивачки. [PERSON] почав проживати з позивачкою, коли йому виповнилося 51 рік. Вона їх познайомила. Проводили спільно з ними свята, були в гостях в їх будинку. [PERSON] постійно проживав в будинку позивачки, спільно готували, вели разом господарство, робили ремонт в будинку. Тримали на продаж свиней, але останім часом у них свиней не було. Свідок [PERSON], що проживає поряд з позивачкою. Знає, що з нею проживав [PERSON], вони держали багато свиней, їздили разом автомобілем. Чув від людей після смерті [PERSON], що той продав будинок і купив квартиру. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає через дорогу від позивачки. Бачила, що разом з позивачкою біля 4-х років проживає [PERSON], вони разом обробляли город. Зробили огорожу, гараж, держали свиней. У дворі стояв червоний автомобіль. Свідок [PERSON] суду показала, що знає позивачку більше 20 років, а [PERSON] з кінця 2009 року, Новий 2010 рік зустрічали спільно з позивачкою та [PERSON], з якою він проживав постійно, вели спільний побут, коли позичала кошти в борг, то просила в обох. Вони тримали свиней, яких здавали. Те ж підтвердили відповідач [PERSON], що він приїздив до батька - [PERSON] до житлового будинку по [ADDRESS], який проживав там і представник відповідачки - [PERSON], що брат після розірвання шлюбу із [PERSON] проживав з іншою жінкою по [ADDRESS], а саме з позивачкою, куди він після загибелі брата приїхав по одяг на поховання і яка дала 1 тис.грн. на поховання. Звідти ж він забрав належний братові автомобіль «ВАЗ-2105» і де зберігається автомобіль «Субару-Форестер», який позивачка не дала забрати. Згідно ч.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - «При застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю». Допитавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши докази по справі, суд важає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання факту проживання однією сім»єю позивачки та [PERSON] Інші позовні вимоги свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому підстав для їх задоволення немає. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 по справі про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна: «Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об»єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім»ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об»єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв»язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім»єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною стороною. Виходячи з викладеного, без установлення факту створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету не можливо визнати за позивачкою право власності на половину майна. Суд вважає, що спірне майно - квартиру та кошти на депозитному рахунку, [PERSON] придбав за кошти в сумі 31 тис. дол. США, отримані від свідка [PERSON] в рахунок оплати за належний йому житловий будинок, розташований в смт.Рокитне по [ADDRESS], що підтверджено показаннями свідків [PERSON], що вона передала 31 тис. дол. США в рахунок оплати за будинок та її сина [PERSON], що він був присутнім при передачі коштів. Так, свідок [PERSON] суду показала, що в березні 2015 року вона домовилася з [PERSON] про купівлю належного останньому житлового будинку в смт.Рокитне по [ADDRESS]. За майбутню угоду [PERSON] попрохав гроші частково наперед, так як мав намір купити синові, який був неповнолітнім і зареєстрований у даному будинку, квартиру і потім оформити договір купівлі-продажу житлового будинку. Зразу дала 1 тис. дол. США, як пояснив [PERSON], на завдаток продавцям квартири і автомобіль ВАЗ-2199 вартістю 5 тис. дол. США і за цю суму [PERSON] її продав, потім ще 30 тис. дол. США. За гроші [PERSON] згодом 30.04.15року написав розписку, в якій вказав, що отримав гроші в сумі 31 тис. дол. США в рахунок оплати за належний йому житловий будинок. За автомобіль в розписці мова не йшла, так як не знали, що [PERSON] загине. З 1 червня 2015 року син вселився в даний будинок і [PERSON] сказав орендаторам перукарні в господарському приміщенні, що власником будинку вже є вона і щоб кошти за оренду передавали їй. Гроші за будинок брав особисто [PERSON] за місцем проживання позивачки і перевірив на машинці, чи не фальшиві. Позивачка присутньою при передачі коштів не була, хоча була вдома, тільки зайшла і вийшла. Також не була присутньою при розмовах про продаж будинку. Були в них вдома 4 рази. Через місяць [PERSON] зателефонував до неї і сказав, що вирішив оформити квартиру на себе, так як [PERSON] сказала, що якщо я тебе вижену, куди ти підеш. За отримані кошти [PERSON] купив квартиру та автомобіль «Субару», так як її син на прохання [PERSON] купляв даний автомобіль в м.Біла Церква і на його ж прохання оформив автомобіль в МРЕО. Показання вказаного свідка підтвердив свідок [PERSON], що мати навесні домовилася із [PERSON] про продаж належного тому житлового будинку в смт.Рокитне по [ADDRESS]. Кілька разів купівля відкладалася, так як в будинку був зареєстрований неповнолітній син [PERSON], а потім останній сам зателефонував і сказав, щоб йому дали частину коштів наперед, так як він має намір купити квартиру для сина та отримати дозвіл в адміністрації на виписку сина з будинку. Зразу дали 1 тис. дол. США, як пояснив [PERSON], на завдаток продавцям квартири і автомобіль ВАЗ-2199 вартістю 5 тис. дол. США і за цю суму [PERSON] його продав, потім ще 30 тис. дол. США. За гроші [PERSON] 30.04.15року написав розписку, в якій вказав, що отримав гроші в сумі 31 тис. дол. США в рахунок оплати за належний йому житловий будинок. З 1 червня 2015 року він вселився в даний будинок. Гроші за будинок брав особисто [PERSON] за місцем проживання позивачки в будинку по [ADDRESS], перевірив на машинці, чи не фальшиві. За отримані кошти [PERSON] купив квартиру та автомобіль «Субару», так як він на прохання [PERSON] купляв даний автомобіль в м.Біла Церква і на його ж прохання зареєстрував автомобіль в МРЕО. Автомобіль «Субару» коштував 9 тис. дол. США. Попередній договір купівлі-продажу будинку нотаріально не оформляли, так як за оформлення необхідно було сплатити 16 тис. грн., а грошей вже не було. Свідок [PERSON] суду показала, що вона із [PERSON] з 1 червня 2015 року проживають в будинку, який раніше належав [PERSON] Він привів їх у будинок, передав ключі від будинку та господарських приміщень. Знала, що батьки [PERSON] заплатили [PERSON] кошти за будинок без оформлення договору купівлі-продажу, так як той просив гроші наперед для купівлі квартири для сина. В липні 2015 року вона була на подвір»ї вказаного будинку, коли мимо проїздив [PERSON] з сином і зайшов у двір, сказав, що з сином їздили прибирати у квартирі. Факт продажу житлового будинку [PERSON] також підтвердили: Свідок [PERSON] суду показав, що проживає по сусідству з будинком [PERSON] по вул.Тополевій з 2007 року. В тому будинку проживали [PERSON], його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Восени 2009 року почалися сварки батька - [PERSON] та сина [PERSON] за перукарню біля будинку. Згодом у 2011 році [PERSON] виїхала, а [PERSON] ще до двох років проживав в будинку, так як бачив по вечорам світло. Після того, як в будинок вселилася квартирантка з дитиною, він виїхав з будинку. Це було десь влітку 2013 року. Побачив перший раз позивачку весною 2014 року, коли його з вокзалу підвіз [PERSON] і спереду сиділа позивачка. Підвозив на автомобілі ВАЗ-2105 червоного кольору. Раніше він набирав [PERSON] оголошення про продаж даного будинку і той сказав, що хоче купити синові квартиру. Згодом сказав, що купив квартиру на масиві цукрового заводу. Влітку 2015 року питав дозволу у [PERSON] зрізати абрикосу і той сказав, що узгоджуй це питання з новим власником будинку. Свідок [PERSON] суду показала, що знала [PERSON] і його дружину [PERSON], так як працювала з ним в магазині. Часто бувала в будинку по вул.Тополевій, підтримувала дружні відносини з [PERSON] поки та у 2012 році не виїхала з будинку. Раніше [PERSON] виказував намір про продаж будинку, так як хотів купити дитині квартиру і щоб були кошти на навчання. Він був акуратний при веденні документів, дуже ретельно їх перевіряв. Свідок [PERSON] суду показала, що є сестрою [PERSON], часто бувала в них в гостях в будинку. [PERSON] раніше виказував бажання продати належний йому будинок по вул.Тополевій і купити квартиру синові дружини, а собі автомобіль «Нива». Пізніше стало відомо, що [PERSON] продав будинок і купив квартиру, але вже їх спільному синові [PERSON], а собі машину. До оформлення документів відносився добросовісно, як колишній військовий. Свідок [PERSON] - нотаріус, суду показала, що у травні 2015 року до неї звернувся для оформлення договору купівлі-продажу трикімнатної квартири по вул.Ентузіастів в смт.Рокитне [PERSON], якого вона знала давно, із продавцями квартири. Так як [PERSON] звернувся сам і надав документи, що шлюб у нього розірваний, вона попрохала написати заяву, що він не перебуває в зареєстрованому чи громадянському шлюбі і квартиру купує одноособово, тобто, як вона розуміла, за власні кошти. Вказана заява береться для того, щоб в подальшому не визнавали договір недійсним. В договорі вартість квартири вказана із експертної оцінки, тому вартість може бути і більшою чи меншою. Суд вважає, що надана розписка покійного [PERSON] про отримання ним коштів в сумі 31 тис. дол. США від [PERSON] є підтвердженням отриманих коштів, так як у відповідності до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі і на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Суд розцінює вказану розписку як договір позики до укладення основного договору, а саме -купівлі-продажу, так як за вказані кошти [PERSON] придбав квартиру та автомобіль. На думку суду, твердження позивачки, що квартира придбана за кошти, які вона та [PERSON] заощадили під час спільного проживання, заперечив представник відповідача - що при підрахунку коштів, які вони удвох отримали у вигляді заробітних плат, пенсії недостатньо даже для купівлі частини квартири, зареєстрованої на [PERSON] А крім того, вони, як стверджує позивачка, придбали пральну машину, морозильну камеру, їздили на спільний відпочинок, [PERSON] платив аліменти на неповнолітнього сина з заробітної плати та пенсії, тобто витрачали кошти. Також [PERSON] у квітні 2015 року придбав автомобілі «Субару-Форестер» та «ВАЗ-2199», зареєстровані за ним 29.04.15року згідно наданих витягів з облікових карток територіального сервісного центру МВС в Київській області, що узгоджується із показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та наданою ними розпискою про передачу 31 тис. дол. США [PERSON] в рахунок оплати за належний йому житловий будинок. Як вбачається із наданих документів про отримувану заробітну плату та пенсію [PERSON] та відрахування з неї, в тому числі в рахунок аліментів, останній з жовтня 2014 року по вересень 2015 року отримав біля 29 тис. грн., а позивачка за той же час біля 20 тис. грн.. В той же час за незначний період часу - квітень-травень 2015 року [PERSON] на своє ім»я оформив договір купівлі-продажу квартири вартістю більше 145 тис. грн. та автомобіля «Субару-Форестер» вартістю, зі слів [PERSON], 9 тис. дол. США, що еквівалентно на час придбання більше 200 тис. грн.. Також на своє ім»я [PERSON] в той же час зареєстрував автомобіль «ВАЗ-2199», вартість якого, зі слів [PERSON], складає 5 тис. дол. США, що еквівалентно на час реєстрації біля 100 тис. грн.. Тобто за квітень-травень 2015 року [PERSON] витрачено більше 400 тис. грн.. Крім того, 09.07.15року ним укладений договір депозитного рахунку у розмірі 20 тис. грн.. Навіть якщо взяти аналогічну заробітну плату позивачки та [PERSON], то за час спільного проживання, тобто з січня 2010 року, ними було отримано біля 250 тис. грн., чого недостатньо для придбання зареєстрованого на [PERSON] майна у вигляді квартири, автомобілів та депозитного рахунку. Якщо ж співставити отриману суму [PERSON] від [PERSON] в сумі 31 тис. дол. США, що еквівалентно на час отримання більше 620 тис. грн. і на вказані кошти [PERSON] мав можливість придбати дане майно. Інших доказів про дохід, крім заробітних плат, пенсії [PERSON], позивачкою суду не надано, а отримані нею в рахунок оплати за оренду землі 5 тис. грн., суттєво не вплинули на отримані доходи. Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.21 СМ України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім»єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов»язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 СМ України шлюб є підставою для виникнення прав та обов»язків подружя. Разом з тим, згідно з ч.1 ст.74 СМ України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ним за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. У ч.2 вказаної статті вказано, що на майно? що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Ст.60 СМ України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Аналогічна вимога мається у ч.3 ст.368 ЦК України, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.3 ст.57 СМ України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Тобто, аналізуючи вищенаведені норми закону та докази по справі, суд приходить до висновку, що квартира та кошти на депозитному рахунку були особистою власністю [PERSON], які він придбав за кошти, які були отримані ним від [PERSON], тобто були набуті ним не від спільного проживання з позивачкою,їхніх спільних або індивідуальних трудових зусиль, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об»єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, а від відчуження належного йому ще до спільного проживання житлового будинку, хоча і без укладання відповідного договору купівлі-продажу, який мав намір укласти в майбутньому і належали особисто йому, так як договору між позивачкою та [PERSON] про визнання вказаних коштів та майна також власністю позивачки чи спільною сумісною власністю, суду не надано і цього вона в судовому засіданні не підтвердила, хоча і знала про продаж будинку та написання відповідної розписки, що підтвердила в судовому засіданні.

Outcome: partial