Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач ПАТ АКБ «Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.01.2012 року між відповідачем та позивачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3/02/P3GK/07-07-11/0053, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 6491,32 грн. (з урахуванням страхування тощо), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25 % річних, строком до 18.01.2014 року. Однак, відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором відповідно до Графіку, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за цим Договором у розмірі 28 622,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5890,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 3616,62 грн., заборгованість з комісії - 1038,72 грн., пеня за несплату тіла кредиту - 8820,50 грн., пеня за несплату процентів - 4771,65 грн., пеня за несплату комісії - 1303,76 грн., штраф - 3245,66 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором у розмірі 28 622,10 грн., а також судові витрати. Представник позивача ПАТ АКБ «Капітал» у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, що вбачається з матеріалів справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своєму клопотанні не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 19.01.2012 року між відповідачем [PERSON] та позивачем ПАТ АКБ «Капітал» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №3/02/P3GK/07-07-11/0053, за умовами якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 6491,32 грн. (з урахуванням страхування тощо), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25 % річних, строком до 18.01.2014 року. Кредитні кошти були отримані Позичальником у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.7439.142.201 від 19.01.2012 року (а.с.11). Однак, відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором відповідно до Графіку, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 3/02/P3GK/07-07-11/0053 від 19.01.2012 року в розмірі 28 622,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5890,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 3616,62 грн., заборгованість з комісії - 1038,72 грн., пеня за несплату тіла кредиту - 8820,50 грн., пеня за несплату процентів - 4771,65 грн., пеня за несплату комісії - 1303,76 грн., штраф - 3245,66 грн. (розрахунок заборгованості, а.с. 14-15). Разом з тим, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідно до п. 3.6 постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 1038,72 грн. та пені за несплату комісії у розмірі 1303,76 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами Банк має право вимагати від Позичальника сплати пені у розмір 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно п.5.2. кредитного договору, у випадку порушення Позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштам, Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмір 50% від суми виданого кредиту. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання (порушення Позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштам) кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду (сплата неустойки). При цьому, у ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, позов у частині стягнення штрафу у розмірі 3245,66 грн. задоволенню не підлягає у зв'язку із неможливістю одночасного застосування подвійної юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку розмір неустойки становить 13 592,15 грн. (пеня за несплату тіла кредиту - 8820,50 грн. + пеня за несплату процентів - 4771,65 грн.), що значно перевищує розмір збитків 9506,73 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 5890,11 грн. + заборгованість за процентами за користування кредитом - 3616,62 грн.). Відповідно до ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Згідно Правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року, справа № 6-100 цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки до 9506,73 грн. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 19 013,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5890,11 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 3616,62 грн., пеня - 9506,73 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 190,13 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та 720 грн. у відшкодування витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial