Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що їй на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, хоча він у вказаному будинку не проживає. У зв`язку з зростанням цін на енергоносії у неї виникла необхідність оформити соціальну субсидію, однак для цього необхідно врахувати дохід всіх зареєстрованих в будинку осіб. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] [INFO] таким що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить провести розгляд справи у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с. 31), заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27.12.2010 року № 2-1910/10 (а.с.5-7) [PERSON] набула право власності на Ѕ частину будівель : дерев`яний житловий будинок 1895 року побудови загальною площею 133,0 кв.м, житловою 68,5 кв. 5, погреб цегляний під літ. «п/г», сарай цегляний під літ. «Б», сарай дощатий під літ. «В», огорожа дощата, металева під літ № «1-2», які розташовані на території господарства по [ADDRESS] , що також стверджується витягом про державну реєстрацію прав, зареєстрованого в реєстрі за № 2339 в книзі 10, та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.8-11). Відповідно до будинкової книги, для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] та довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.12-15,22) встановлено, що з 2008 року у вищевказаному господарстві зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою депутата Лебединської міської ради № 42 від 21.01.2020 року (а.с.16) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. Свідок [PERSON] , що була допитана в попередньому судовому засідання, пояснила, що їй відомо, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак він за вказаною адресою взагалі ніколи не проживав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved