Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 27 січня 2003 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачкою пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того позивачка не може підтвердити родинні стосунки між нею та чоловіком, оскільки у свідоцтві про одруження була допущена помилка та чоловіка позивачки записано як «Рихард Фридрихович». У судовому порядку зазначену помилку вирішити неможливо, оскільки позивачка навіть звернутися із заявою про внесення змін не може, оскільки не може підтвердити право на звернення. Строк для прийняття спадщини позивачка пропустила, через те, що після смерті чоловіка була в тяжкому пригніченому стані та в звязку з наявними розбіжностями в документах. Позивачка на позовних вимогах наполягала, надала до суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Відповідач надав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнали, заперечень не мають. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів беручи до уваги той факт, що відповідач по справі в судовому засіданні визнав позовні вимоги, а згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає, що достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом при розгляді даної позовної заяви встановлено, що 27 січня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. При дослідженні копії свідоцтва про одруження вбачається, що чоловіком позивачки значиться «Гросс Ріхард Фрідріхович», при цьому в свідоцтві про смерть особа зазначена як «Гросс Ріхард Федорович». Усунути в досудовому порядку зазначені розбіжності не можливо з причин які не залежать від волі позивачки. Позивачкою в якості доказів, які підтверджують ту обставину, що вона перебувала у шлюбі з спадкодавцем [PERSON] надано довідки Павлинської сільської ради Іванівського району одеської області, та заву свідка [PERSON], який зазначив, що є сусідом позивачки та підтвердив, що вона та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У відповідності із ст.ст. 234,256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Встановлення факту між позивачкою та померлим, що вони є чоловіком та дружиною є необхідним для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Факт, про вставлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення цивільних прав заявниці. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної вимоги. Позивачка по справі є спадкоємицею першої черги за законом. З відповіді Іванівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа на померлого [PERSON] не заводилася, отже інші спадкоємці, які б зверталися із заявою про прийняття спадщини відсутні. Виходячи з наведеного вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті 27 січня 2003 року [PERSON]. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] помер 27 січня 2003 року отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України сплинув. Оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачкою пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачка пропустила, оскільки після смерті чоловіка перебувала у пригніченому стані та наявність розбіжностей у свідоцтві про одруження. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи обставини, на які посилалася позивачка в судовому засіданні, беручи до уваги що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, суд вважає, що зазначені позивачкою обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки в позасудовому порядку, будь-яким іншим способом, реалізувати своє право на зазначену спадщину вона не має можливості, територіальна громада із заявою про визнання спадщини [PERSON] не зверталася тому суд вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк терміном три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті 27 січня 2003 року [PERSON].

Outcome: approved