Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, оскільки добровільно виділяти кошти на утримання дитини у належному обсязі відповідач не бажає. Після розірвання шлюбу в 25.07.2016 році сторони продовжують проживати разом, однак відповідач вихованню сина уваги не приділяє, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ніде не працює, свої доходи приховує від позивачки. Дитина за взаємною домовленістю сторін проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, тому вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, просить розглянути справу за участі її представника. Представник позивачки за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечує, пояснив, що вони з позивачкою та їх сумісною дитиною проживають за однією адресою, хоча він офіційно і не працює, однак, купує продукти, сплачує за дитячий садочок, сплачує квартплату, тощо, заперечує проти вказаного позову, оскільки вважає, що надає достатню матеріальну допомогу позивачці з сином. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що 25.07.2016 року шлюб сторін було розірвано за рішенням Василівського районного суду Запорізької області, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони шлюб розірвали, але продовжують проживати однією сімєю, однак, дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки, оскільки відповідач в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, офіційно не працює, має нерегулярний заробіток, свої доходи від позивачки приховує, надав суду чеки на придбання продуктів та оплату за харчування дитини в дитячому садочку за березень-квітень 2017 року, інших доказів того, що він надає матеріальну підтримку позивачці та малолітньому сину, суду не предявив. Натомість, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому, суд враховує те, що відповідач останній час почав надавати грошову допомогу на утримання дитини, а також враховуючи той факт, що він офіційно не працює та має нерегулярний, мінливий заробіток, сума аліментів в розмірі 1000 грн., яку позивачка просить з нього стягнути а рішення суду, повинна бути зменшена та з нього мають бути стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 800 грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року та до повноліття дитини. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial