Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування позову посилається на те, що 05 квітня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №92. В період шлюбу народилася малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, у зв'язку з чим 19 листопада 2016 року офіційно шлюб було розірвано. Син проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить суд визначити розмір аліментів у розмірі ?, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки вважає, що аліменти мають стягуватися саме у такому розмірі, так як відповідач інших утриманців немає, працездатний, має стабільний дохід, у вигляді заробітної плати, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка [PERSON] в судове засідання 28 серпня 2018 року не з'явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання 28 серпня 2018 року не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів (а.с.26). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8), є відповідач - [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №2708 від 26 червня 2018 року (а.с. 9), та акту обстеження від 26 червня 2018 року, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.11). Згідно довідки ТОВ «Виробничого комерційного підприємства «Павлоградський завод Мостовик Металоконструкцій» №ПЗ000000004 від 17 серпня 2018 року, відповідач працює на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 3000 гривень (а.с. 28). Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому суд вважає, що існують правові підставі для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком від 6 років до 18 років - 1944 гривні, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач, вони повинні нарівні матеріально забезпечувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved