Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

позивачка звернулася з позовом про визнання права власності на будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивує тим, що ? частина даного будинковолодіння належала її бабці [PERSON] на підставі договору дарування від 11.05.1962р., а інша ? його частина, також належала їй згідно свідоцтва про право на спадщину № 607 від 19.04.2010 р. [PERSON], яка є її бабцею, склала заповіт від 26.06.2013р. на її користь, згідно якого заповіла все належне їй на час смерті майно. [INFO] [PERSON] померла. 14.04.2014р. державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва у праві на спадщину за заповітом, через те, що в договорі дарування ? частини будинковолодіння на ім'я [PERSON] та рішенні суду від 28.09.1998р., яким було встановлено факт приналежності вищевказаного договору дарування за [PERSON], є ряд помилок та неточностей. Посилається на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.09.1998р. було встановлено факт приналежності договору дарування [PERSON] ? частини будинковолодіння в с. Хотінь Калуського району [PERSON] Тому, обставини, що встановленні рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Також, даний договір дарування 27.11.1978р. був зареєстрований в Івано-Франківському ОБТІ, де в реєстраційному написі зазначено, що ? частина будинковолодіння зареєстрована на праві особистої власності за [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON], є матір'ю [PERSON], а із копії свідоцтва про шлюб видно, що [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». На вказане будинковолодіння було виготовлено технічний паспорт від 15.01.2014р., згідно якого будинковолодіння по [ADDRESS] повністю побудоване і складається із житлового будинку, зазначеного в плані під літерою «А», сараю під літерою «Б», гаража під літерою «В», сарая під літерою «Г», літньої кухні під літерою «Д», стайні під літерою «Е», убиральні під літерою «Є», криниці під № 1, огорожі під № 3 і 4, інвентаризаційною вартістю 157018 грн. Згідно довідки Івано-Франківського ОБТІ від 16.01.2014р. за № 5 дане будинковолодіння складається з надвірних будівель та споруд зазначених у технічному паспорті і право власності зареєстроване за [PERSON] Також, заповіт складений на неї не скасовувався і не відмінявся за час життя спадкодавця, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса від 09.01.2014р. На підставі цього, просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме, на будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS], після смерті спадкодавця [PERSON]. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання, також не з'явилася, однак подала заяву про те, що позов визнає, а справу просить розглянути у її відсутності. Вивчивчи матеріали справи та докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належало на праві власності будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] зокрема, ? його частини - на підставі договору дарування від 11.05.1962р., а інша ? його частина - згідно свідоцтва про право на спадщину № 607 від 19.04.2010 р. Відповідно до даних технічного паспорта від 15.01.2014р., будинковолодіння по [ADDRESS] повністю побудоване і складається із житлового будинку, зазначеного в плані під літерою «А», сараю під літерою «Б», гаража під літерою «В», сарая під літерою «Г», літньої кухні під літерою «Д», стайні під літерою «Е», убиральні під літерою «Є», криниці під № 1, огорожі під № 3 і 4, інвентаризаційною вартістю 157018 грн. Згідно зазначених документів та копії свідоцтва про народження вбачається, що дарувальник - [PERSON], є матір'ю [PERSON], яка після шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», а спадкодавець - [PERSON], є її батьком (а.с. 10). Факт приналежності вищевказаного договору дарування за [PERSON], встановлювався Калуським міським судом, оскільки у даному договорі дарування було допущено фонетичну помилку у прізвищі обдарованої із правильного - «[PERSON]», на неправильне - «[PERSON]», що підтверджується копією рішення суду від 28.09.1998р. та самим договором (а.с. 13. 14). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.9). Згідно заповіту від 26.06.2013р. посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Калуського МНО за реєстровим № 1407, [PERSON] заповіла будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] - позивачці. [PERSON] 24.07.2013 р. подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини та, про видачу свідоцтва про право на спадщин за заповітом. 14.04.2014 р. приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки: неможливо встановити тип правочину, а саме чи відбувся договір дарування чи договір купівлі-продажу від 11.05.1962р., відсутній на договорі підпис однієї із сторін, адреса, склад господарських будівель та споруд, наявні виправлення, які застережені без зазначення ініціалів посадової особи, яка здійснила виправлення. Також, в рішенні Калуського міськрайонного суду від 28.09.1998р. «[PERSON]» зазначається, як «[PERSON]» та зазначені різні сільські ради, які посвідчували даний договір, в одному випадку «Пійлівська сільська рада», а в іншому «Хотіньська сільська рада». Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що заповіт від 26.07.2013р., яким позивачці заповідано будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] є чинним, оскільки не відмінений та не був за життя скасований спадкодавцем і відповідно у позивачки, як спадкоємиці, виникло право на спадкування. Відповідачка, відповідно до ст. 1241 ЦК України не є особою, яка мала б право на обов'язкову частку і тим паче вона визнає позовні вимоги. На підставі аналізу даних спірних правовідносин та законодавства, яке їх регулює, суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі ст. ст. 3, 15-16, 1222-1223, 1233, 1241, 1251 ЦК України та

Outcome: approved