Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.03.2013 року між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №003-01525-070313, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], випустив та надав платіжну картку, та відкрив кредитну лінію на загальну суму 14 710,53 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 27.06.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 21 857,43 грн., тому позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Духота І.В. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явилися із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином (а.с.75-78). Окрім того, їх неявки в судові засідання на протязі тривалого часу з 01.10.2014 року по день розгляду справи суд розцінює, як недобросовісне ставлення до виконання своїх процесуальних обов'язків, що в свою чергу спричиняє відкладенню справи, затягування процесуальних строків вирішення справи. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 07.03.2013 року між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №003-01525-070313, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], випустив та надав платіжну картку, та відкрив кредитну лінію на загальну суму 14 710,53 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вищевказаним кредитним договором не виконав. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, останній повинний сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 27.06.2014 року, згідно довідки-розрахунку становить 21 857,43 грн., з них: 12 019,58 грн. - тіло кредиту; 2 690,95 грн. - прострочене тіло кредиту; 1 836,56 грн. - заборгованість за відсотками; 5 310,34 грн. - заборгованість по комісіям. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов'язань за договором. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №60557380 від 23.07.2014 року, також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved