Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Будьонніського районного суду міста Донецька від 20.11.2013 року мати дитини - [PERSON] позбавлено батьківських прав, стягнуто з неї на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? усіх видів заробітку, позивачку призначено опікуном неповнолітньої дитини - [PERSON]. Самостійно забезпечити дитини рівень життя, достатній для її фізичного, морального, духовного і соціального розвитку вона не має можливості. Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі, матеріальної допомоги не надає. У відповідача інших дітей, або осіб на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, стан здоров'я нормальний. Просить суд стягувати щомісячно на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менш 100 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, де зазначив що позовні вимоги визнає. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 149. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стану здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші істотні обставини. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як вбачається з рішення Будьоннівського районного суду міста Донецька від 20.11.2013 року, яке набрало чинності, [PERSON] призначено опікуном неповнолітньої [PERSON]. Судом встановлено, що позивачка мешкає разом з дитиною, та самостійно її утримує. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини - обґрунтовані, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, розмір аліментів необхідно встановити в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 79, 80, 81, 88 ПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: approved