Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами А-І за адресою [ADDRESS] , до якого входять житлова прибудова «А1- І», прибудова - «а», «а1», «а5», мансарда «м/с», убиральня «О», навіси «М», «П», «С», душ «Н», сараї - «Р», «Т», огорожа «№1-3», загальною площею - 152,2 кв.м., житловою площею - 110,4 кв.м.. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Після нього залишилася спадщина яка складається з зазначеного будинку та земельної ділянки кадастровий номер - 5910136600:18:011:0024, загальною площею 0,0390 за адресою [ADDRESS] . Права на земельну ділянку у порядку спадкування позивачка оформила і отримала відповідне свідоцтво. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на будинок. Відмову мотивував тим, що у зв`язку з проведеними будівельними роботами померлим [PERSON] загальна та житлова площа будинку значно збільшилися, та відповідно до Довідки - характеристики це відбулось за рахунок будівництва прибудови «а5» та мансарди «м/с» без дозволу, однак документ, який підтверджує право власності та державну реєстрацію новоствореного майна відсутній. Позивачка вважає, що реконструкція проведена законно і вона має право на будинок у порядку спадкування. Відповідач Сумська міська рада надала відзив у якому заперечувала проти позову і просила відмовити. Заперечення мотивовані тим, що спадкодавцем проведена реконструкція будинку без відповідних дозволів. За життя він не оформив право власності. Відтак вважає спірний будинок самочинно збудованим на який не може бути визнане право власності. Третя особа письмові пояснення щодо позову не подавала. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Інші учасники розгляду не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивачка мала чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Вона прийняла спадщину після останнього. За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.12.2003 набув у власність будинок за адресою [ADDRESS] . Так житловий будинок «А» житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 69,4 кв.м. та інші надвірні господарчі і побутові будівлі та споруди: кухня «Б», добудова «б», кухня «В», добудова «в», сарай «З», все дерев`яне, погрібник «К»,, сарай «Д», сарай «Е», уборна «Л», бесідка «Ж», забор 1 все дощате, погріб пг - цегляний, підпірна стінка б/н -залізобетонна. [PERSON] після придбання будинку у період 2007 здійснив реконструкцію зазначеного будинку та збудував надвірні будівлі і споруди. 02.08.2012 на замовлення [PERSON] . Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку «А-І», житлової прибудови «А1-1», прибудов - «а», «а1», «а5», мансарди «м/с», убиральні «О», навісів «М», «П», «С», душу «Н», сараїв - «Р», «Т», огорожі «№1-3», загальна площа будинку становить - 152,2 кв.м., житлова площа - 110,4 кв.м., загальна дійсна вартість будинку складає 225,378 грн. В даному технічному паспорті зазначено, що прибудова «а5», мансарда «м/с», сараї «Р», «Т» збудовані самовільно, та стоїть відмітка, що їх побудова дозволена наказом №404 від 09.08.2012. 02.07.2021 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Івановою К.С. №415, зареєстроване в Спадковому реєстрі за №65405627 від 02.07.2021 року, відповідно до якого спадщина складається з земельної ділянки, кадастровий номер - 5910136600:18:011:0024, загальною площею 0,0390 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 02.07.2021 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Івановою К.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] посилаючись на наступне. Дослідивши подані Позивачем документи, а саме Договір купівлі-продажу житлового будинку, Технічний паспорт на житловий будинок та Довідку - характеристику об`єкту нерухомого майна, нотаріус виявила, що у зв`язку з проведеними будівельними роботами померлим [PERSON] загальна та житлова площа будинку значно збільшилися, та відповідно до Довідки - характеристики зазначеної вище це відбулось за рахунок будівництва прибудови «а5» та мансарди «м/с» без дозволу, однак документ, який підтверджує право власності та державну реєстрацію новоствореного майна відсутній. Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними документами та свідоцтвами про шлюб, про смерть, копії яких додані до справи. За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на ново строєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації). Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Отже, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не входять до складу спадщини об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Такий же висновок зроблено у п 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у спорах про спадкування». Як роз`яснено у п.7, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст. 376 ЦК), то до спадкоємців переходить право власності лише на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Згідно ч.3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 р. вказано, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Вищезазначені правові позиції викладені в постанові №6-130 цс13 від 04.12.2013. Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76. Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Цими ж правилами надається визначення таких понять, як переобладнання і перепланування. При цьому судам слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про не порушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку. У судовій практиці поширеними є випадки звернень до суду громадян, яким у встановленому законом порядку надано земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Фактично збудувавши їх до 1992 року, громадяни своєчасно не оформили право власності на них. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Згідно до абзацу 3 п.9 Розділу 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. №3038-VI, державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів. На прибудови, побудовані після 09.04.2015, поширюється загальний порядок будівництва, для якого потрібно максимальну кількість документів (вихідні дані, проект, подача декларації про початок будівництва, декларація про готовність). Замість отримання вихідних даних і проекту дозволяється будівництво і введення в експлуатацію на підставі будівельного паспорта. Позивачка всупереч положенням ст.ст. 79-81, 177 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів того, що реконструкція здійснювалася з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Позивачкою не надано доказів того, що у позасудовому порядку після отримання у спадщину земельної ділянки вона зверталася до відповідних органів для прийняття у експлуатацію реконструйованого будинку тощо. У обґрунтування того, що будівництво здійснено не самочинно позивачка зазначала про відмітку у технічному паспорті «побудова дозволена наказом №404 від 09.08.2012». Втім до цієї відмітки слід ставитися критично з декількох причин. Так на момент складання технічного паспорту 02.08.2012 зазначеного наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №404 від 09.08.2012, ще не існувало. Більше того наказ діє для будівництва та інвентаризації вже після його прийняття тобто після 09.08.2012 і не розповсюджується на реконструйований спірний будинок, адже реконструкція відбулася до наказу, що вбачається з технічного паспорту. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.(ч. 3 ст. 13) За наведених обставин суд вважає, що заявлені вимоги позивачки не обґрунтовані, а тому слід відмовити у задоволенні позову повністю. На підставі зазначеного і

Outcome: dismissed