Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачка у жовтні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання наказу незаконним та зобовязання вчинити певні дії, в якому посилається на те, що 07.09.2016 року директор КЗО НРЦ «Шанс» [PERSON] підписала наказ № 121-к-тр щодо відсторонення відвідування сина позивачки [PERSON], який є дитиною-інвалідом. З 08.09.2016 року дитину до навчання не допускають. Вважає наказ директора КЗО НРЦ «Шанс» [PERSON] протиправним, оскільки ним порушено ст. 53 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 1 Ради Європи до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 28 Конвенції ООН про права дитини, ст. 26 Загальної Декларації прав людини, ст. 1 Конвенції про боротьбу з дискримінацією в галузі освіти, ст. 3 та ст. 6 Закону України «Про освіту», ст. 2 та ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 19 Закону України «Про охорону дитинства». Просила визнати незаконним наказ від 07.09.2016 року № 121-к-тр директора КЗО НРЦ «Шанс» ДОР [PERSON] щодо відсторонення її сина дитини-інваліда [PERSON] від навчання та скасувати його, зобовязати директора КЗО НРЦ «Шанс» ДОР [PERSON] допустити до навчання її сина [PERSON] в вищевказаному закладі та в подальшому не перешкоджати його відвідування, допустити негайне виконання рішення суду. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник у судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засіданні не зявився. Подав до суду письмовий висновок № 2248 від 17.11.2017 року (а. с. 32-33), відповідно до якого Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради вважає, що КЗО НРЦ «Шанс» перевищив свої повноваження з питань забезпечення права [PERSON] на навчання. Позовні вимоги підтримали та просили прийняти рішення в інтересах дитини. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Ухвалою суду від 21.11.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. Відповідачка, не погодившись із ухвалою про відкриття провадження у справі, подала апеляційну скаргу. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2018 року апеляційну скаргу було відхилено та залишено в силі ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2017 року. У лютому 2018 року представник позивачки подав до суду клопотання про зупинення провадження по справі у звязку із перебуванням відповідачки на лікуванні. Ухвалою суду від 29.03.2018 року у задоволенні клопотання було відмовлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження І-КИ № 226720 (а. с. 4). [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 274708 (а. с. 4). Згідно з Витягом з протоколу діагностичного засідання обласного методичного психолого-медико-педагогічного центру від 07.05.2013 року (а. с. 34) дитина [PERSON], [INFO], має діагноз дитячий аутизм зі стереотипною поведінкою, соціальною дезадаптацією. Враховуючи даний діагноз рекомендовано навчання за програмою 3 класу спеціалізованої шкоди в режимі короткотривалого навчання та психологічна корекція в умовах навчального закладу. Як пояснила у судовому засіданні позивачка, 07.09.2016 року вона забрала дитину зі школи із явно видними тілесними ушкодженнями. Ні класний керівник, ні директор не пояснили причину виникнення синців та забиття. Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3426 від 07.09.2016 року (а. с. 6-7) на тілі [PERSON], [INFO], виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкіряних крововиливів голови, тулубу та правої верхньої кінцівки, які спричинені від дії тупих твердих предметів та за своїм характером відносяться до легких. Наказом директора КЗО НРЦ «Шанс» ДОР [PERSON] за № 121-к/тр від 07.09.2016 року (а. с. 35) визначено, що перебування у закладі учня [INFO], що несе безпеку для самої дитини та її оточення, провести службове розслідування за фактом вчинення [PERSON] тілесних ушкоджень учням 6-Б класу [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернутися до лікаря-психіатра, у якого [PERSON] стоїть на обліку, для з'ясування можливості та умов перебування учня в навчально-реабілітаційному центі, до моменту вирішення факторів, що перешкоджають іншим учням забезпечити свої права на здобуття певного рівня освіти шляхом організації навчально-виховного процесу перебування [PERSON] в закладі є неможливим. Листом № 136 від 08.09.2016 року (а. с. 10) директор КЗО НРЦ «Шанс» ДОР [PERSON] повідомила позивачку, що її син, учень 6-б класу, [PERSON] вимушено відсторонений від відвідування закладу наказом № 121-к/тр від 07.09.2016 року у звязку із вчиненими ним діями, що являють безпосередню загрозу здоров'ю та життю учасників навчально-виховного процесу, про що свідчить заява матері постраждалою [PERSON], доповіді педагогів закладу та медичні висновки. 08.08.2016 року директор закладу відвідала лікаря-психіатра [PERSON] та з'ясувала, що довідку про дозвіл відвідування закладу лікар надала без обстеження дитини. Для поновлення навчання сина позивачки їй було рекомендовано пройти обстеження, а у разі необхідності лікування дитини в обласному психоневрологічному диспансері. 09.09.2016 року позивачка отримала вищезазначений лист. З того часу дитина в школі не навчається. На запит Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті ради адміністрація КЗО НРЦ «Шанс» ДОР повідомила, що наказ від 07.09.2016 року про можливість перебування дитини в закладі був підготовлений відповідно до Статуту закладу, Положення про навчально-реабілітаційний центр, Положення про спеціальну загальноосвітню школу (школу-інтернат) для дітей, які потребують корекції фізичного та/або розумового розвитку, Закону України «Про охорону дитинства» (а. с. 37). Вважають, що поведінка [PERSON] підлягає під загальні протипоказання для відвідування дитиною центру, а саме тяжкі порушення поведінки, небезпечні для дитини та її оточення. Однак жодним з цих законодавчих та підзаконних актів не визначені підстави для тимчасового відсторонення дитини від навчального процесу та повторного проходження психолого-медико-педагогічної консультації. Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Відповідно до ст.2 Протоколу № 1 Ради Європи до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікому не може бути відмовлено у праві на освіту. Відповідно до п. 1 ст. 26 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на освiту. Освiта повинна бути безплатною, хоча б початкова i загальна. Початкова освiта повинна бути обов'язковою. Технiчна i професiйна освiта повинна бути загальнодоступною, а вища освiта повинна бути однаково доступною для всiх на основi здiбностей кожного. Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України «Про освіту» засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є: людиноцентризм; верховенство права; забезпечення якості освіти та якості освітньої діяльності; забезпечення рівного доступу до освіти без дискримінації за будь-якими ознаками, у тому числі за ознакою інвалідності; розвиток інклюзивного освітнього середовища, у тому числі у закладах освіти, найбільш доступних і наближених до місця проживання осіб з особливими освітніми потребами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на освіту. Згідно п. п. 4.1, 4.2, 4.6 Положення про центральні та республіканську, обласні, Київську та Севастопольську міську, районні (міські) психолого-медико-педагогічні консультації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 07.07.2004 року № 569/38, первинне консультування батьків (осіб, які їх замінюють) щодо особливостей розвитку їхніх дітей відбувається з їх власної ініціативи і здійснюється консультантом відповідної фахової спеціалізації. У разі необхідності поглибленого психолого-педагогічного вивчення дитини на засіданні психолого-медико-педагогічної консультації їм надається «Картка стану здоров'я і розвитку дитини». Психолого-педагогічне вивчення дитини в психолого-медико-педагогічних консультаціях здійснюється тільки в присутності батьків або осіб, які їх замінюють, за наявності документів один з яких письмова згода батьків щодо надання дозволу на обробку персональних даних дитини, отриманих в процесі психолого-педагогічного вивчення. У разі, коли висновок психолого-медико-педагогічної консультації про стан дитини, причини її пізнавальних труднощів та рекомендації щодо потенційнийх можливостей психічного розвитку не збігаються з медичним діагнозом, така дитина направляється органами управління освітою на навчання з урахуванням рекомендацій цієї консультації у відповідний навчальний заклад з випробувальним терміном на один рік та динамічним спостереженням фахівців відповідного навчального закладу. Після закінчення випробувального терміну навчання психолого-медико-педагогічна консультація здійснює повторне психолого-педагогічне вивчення дитини для уточнення рішення щодо організації її навчання та корекційно-розвиткової роботи. У судовому засіданні відповідачка не змогла пояснити, яким чином було допущено дитину до навчання 01.09.2016 року, якщо дитина не пройшла огляд лікаря-психіатра, чому не провели службове розслідування за фактом вчинення [PERSON] тілесних ушкоджень учням 6-Б класу [PERSON], [PERSON], [PERSON] до видання наказу про можливість перебування дитини у закладі. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що після видання нею наказу було проведено педагогічну нараду та через 2 тижні розширену педагогічну нараду з присутністю батьків інших учнів, однак не змогла пояснити, чому дані наради були проведені вже після видання спірного наказу і в звязку із чим на ці наради не запрошувалася позивачка. Відповідачка не надала суду жодних доказів на підставі яких було видано спірний наказ. Також відповідачка не змогла пояснити суду які фактори, що перешкоджають іншим учням забезпечити свої права на здобуття певного рівня освіти повинні бути вирішені (п. 4 наказу) для з'ясування можливості перебування [PERSON] в закладі. Враховуючи викладе, зважаючи на порушення конституційного права дитини на отримання освіти, суд приходить до висновку, що наказ директора Комунального закладу освіти «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр «Шанс» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] № 121-к/тр від 07.09.2016 року про відсторонення [PERSON] від навчання має бути визнаний незаконним та його скасовано. Також суд вважає за необхідне зобов'язати директора Комунального закладу освіти «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр «Шанс» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] допустити [PERSON] до навчання. Однак суд вимушений відмовити у задоволенні вимоги щодо подальшого не перешкоджання відвідування дитиною школи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Майбутнє право позивачки ще не порушено, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Також не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо негайного виконання рішення суду, оскільки стаття 430 ЦПК України містить вичерпний перелік можливості негайного виконання рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПУК України підлягаю стягненню з відповідачки судові витрати на користь держави пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial