Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач проживає окремо від дитини, участі у його вихованні та утриманні не приймає, позивачка з посиланням на працездатність відповідача, який здебільшого знаходиться за кордоном де підробляє на будівництві хоч і не офіційно, відсутності на його утриманні інших осіб, просила стягнути з останнього щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 3200 грн. по досягненню дитиною повноліття, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону. Водночас, просила стягнути на її користь судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також додала, що з відповідачем спільно не проживають з 2018 року. Наразі вирішується питання розірвання їх шлюбу за її позовом який перебуває у провадженні суду. Відповідач проживаючи окремо допомогу на утримання сина надав включно по грудень 2018 року, а починаючи з 2019 року жодну допомогу дитині не надає. Дитину утримує власними силами, допомогу у чому їй надають власні батьки. Кошти які вона отримує в якості соціальної допомоги недостатньо для утримання дитини, через що звернулася до суду з даним позовом. Питання стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу просила залишити без розгляду. Представник позивачки, [PERSON], просив суд задовольнити вимоги позивачки з підстав наведених у позивній заяві. При визначенні аліментів просив прийняти до уваги розмір допомоги яку відповідач надавав добровільно позивачці на утримання дитини. Вказане є свідченням спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі про який клопоче позивачка. Відповідач будучі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Втім, від останнього до суду надійшов відзив на позов, за яким позовні вимоги позивачки визнає частково. Зазначив, що з березня 2018 року по грудень 2018 року переказував позивачці на її картковий рахунок кошти на утримання сина, всього 10835,02 грн. В межах позову, згоден на сплату аліментів на дитину в розмірі 850 грн. щомісячно, що дорівнює 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням її віку. Сплачувати аліменти у більшому розмірі не має змоги, так як наразі не працевлаштований та піклується про своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні частково визнав вимоги позивачки та суду дав аналогічні пояснення наведені у відзиві на позов. Зауважив, що відповідач дійсно знаходиться за кордоном, постійної роботи не має, іноді підробляє різноробочим, тому і сплачувати аліменти в розмірі в якому просить позивачка відповідач не має можливості. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], тобто сторони по справі (а.с.6). Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вищенаведені норми законодавства перш за все зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обовязком батьків. Судом встановлено та не оспорюється учасниками судового розгляду, що неповнолітній [PERSON] проживає з позивачкою, окремо від відповідача. Оскільки відповідач як батько неповнолітньої дитини проживає окремо від неї, а між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, то в межах заявлених позивачкою вимог за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Нормою ст.\~182\~СК України\~встановлено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як випливає з копії квитанцій долучених до відзиву відповідачем, за період з березень по грудень 2018 року останнім було переказано позивачці грошові кошти в сумі від 1000 до 2000 грн. на місяць, всього 10835,02 грн., як допомогу на утримання сина, що не оспорюється позивачкою(а.с.28). За довідкою про склад сімї відповідача, він проживає разом з батьками та братами, сестрою, в господарстві розташованому в с. Дяківці Герцаївського району Чернівецької області (а.с.24, зворот а.с.27). За наведених вище обставин, ураховуючи працездатний вік відповідача та тимчасову непрацездатність позивачки через догляд за дитиною віком майже 1 рік та 10 місяців та повязане із цим розмір коштів потрібних на її утримання, спроможність відповідача сплачувати аліменти на дитину про що свідчить платежі за якими він надавав допомогу дитині, суд, виходячи з законодавчо встановленого обовязку утримання дітей обома батьками, приходить до висновку що розмір аліментів на дитину який просить стягнути позивачка є завеликий для відповідача і не може слугувати тягарем для нього, у звязку з чим вимоги позивачки підлягають часткового задоволення, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина, [PERSON] в розмір 1200 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів суд необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Утримання відповідачем батьків пенсіонерів про що він зазначив у своєму відзиві, а його представник під час судового засідання не звільняє відповідача від обовязку утримання власної дитини, тому суд такі доводи до уваги не приймає. Щодо індексації аліментів слід зазначити про наступне. Так, частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Закон відповідно до якого провадиться індексацію аліментів є Закон України Про індексацію грошових доходів населення (по тексту Закон) Статтею 2 вказаного закону визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі є обєктом індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону). Підстави для проведення індексації передбачені статтею 4 Закону. Так, відповідно\~до даної\~статті,\~ індексація\~грошових доходів\~населення проводиться\~в разі,\~коли величина\~індексу споживчих\~цін перевищила\~поріг індексації,\~який установлюється\~в розмірі\~103\~відсотка. Обчислення індексу\~споживчих цін\~для індексації\~грошових доходів\~населення провадиться\~наростаючим підсумком,\~починаючи з\~місяця введення\~в дію\~цього Закону. Для\~проведення подальшої\~індексації грошових\~доходів населення\~обчислення індексу\~споживчих цін\~починається за\~місяцем,\~у якому\~індекс споживчих\~цін перевищив\~поріг індексації,\~зазначений у\~частині першій\~цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. За загальним правилом щодо встановленим у ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, зміст наведених норм законодавства зводяться до того, що підставою для проведення індексації грошових доходів, в даному випадку аліментів є рішення суду за якою визначено розмір аліментів та строк з якого присуджено аліменти. З огляду на те, що позивачка з даним позовом до суду звернулася 20 лютого 2019 року. то саме з вказаної дати вона має право на індексацію аліментів визначених судом за умови, що індекс споживчих цін перевищує поріг індексації розміром 103 і більше відсотка. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.1 ст.5 ЦПК України). Отже, особа має право на захист свого права, в даному випадку позивачка на індексацію аліментів, за умови що таке право про яке йдеться у ч.2 ст. 184 СК України порушено. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено правило згідно з якою, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що позивачкою не надано доказів того, що індекс споживчих цін починаючи з часу її звернення до суду з даним позовом 20 лютого 2019 року, перевищив поріг індексації 103 відсотка, то її вимога наразі є зайвою, така що заявлена передчасно. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial