Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права на майнові права засновника фермерського господарства в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого до складу спадщини входять права засновника фермерського господарства «Форт» в с.Вахнівці Новоушицького району Хмельницької області. Померлий заповіту не склав, тому спадщина відкрилась за законом. Позивачка спадщину прийняла та оформила частину спадкового майна, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ФГ «Форт» у зв`язку з відсутністю статутного капіталу господарства. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та задоволено клопотання про витребування у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що позов підтримує. Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому судовому засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] (а.с.6). Позивачка є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину позивачка [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] спадщину у вигляді земельної ділянки прийняла (а.с.10). Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та виписки з державного реєстру 11 жовтня 2002 року було зареєстровано ФГ «Форт» (а.с.18,19,20). Відповідно до статуту фермерського господарства «Форт» його засновником був [PERSON] (а.с.23-31). Згідно із договором оренди земельної ділянки та акту прийому-передач земельної ділянки [PERSON] передано в оренду земельну ділянку площею 22 га (а.с.14-17). Із матеріалів спадкової справи №251-2018 вбачається, що вона заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] за заявою [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] . Батько померлого [PERSON] , який проживав із ним падав заяву про відмову від спадщини (а.с.41-49). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ФГ «Форт» у зв`язку з відсутністю статутного капіталу господарства (а.с.13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, обладнання, а також інші майнові права в тому числі на інтелектуальну власність грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно зі ст.20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» спадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно із положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати юридична особа та до юридичного оформлення прав на неї спадкоємцем. Згідно з п.8.1 статуту фермерського господарства управління господарства здійснює його Голова або особа, яка є його правонаступником (спадкоємцем). Таким чином, суд при вирішенні справи враховує, що позивачка є спадкоємицею, що прийняла спадщину за законом, вчинила після смерті чоловіка усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак, з незалежних від неї причин, у видачі такого їй було відмовлено. Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved