Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON]- відповідачем у справі, є співвласниками земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в рівних частинах. Так як з приводу користування майном у неї з відповідачем виникають конфлікти, просить поділити дану земельну ділянку визнавши за нею право власності на ? її частини. У судовому засіданні представником позивача подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просить поділити земельну ділянку, здійснивши її реальний розподіл та виділити у власність [PERSON] ? земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності на дану земельну ділянку. Вимоги уточненої позовної заяви представник позивача підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали та зазначили, що за наслідками проведеної судової будівельно-технічної експертизи їх влаштує перший варіант розподілу запропонований експертом у своєму висновку. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 174 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу ВАА №255353 від 08.07.2002 року [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1516 га по [ADDRESS] Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 27.11.2002 року за позивачкою та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,1516 га, що по [ADDRESS] без визначення розміру їх часток. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 368 ЦК України суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 2 статті 369 ЦК України визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 3 ст. 370 ЦК України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За клопотанням сторони позивача у справі було проведено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. У судовому засіданні досліджено висновок комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1805/13-23, 627/14-23 від 27.03.2014 року, згідно якого встановлено два можливі варіанти розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] з виділом сторонам по ? її частини. Оскільки позивач та відповідач просять суд обрати перший варіант розподілу, і це не суперечить чинному законодавству, суд вважає за можливе обрати 1 варіант визначений експертом, оскільки він є об'єктивним, обґрунтованим та найбільш повно відповідає інтересам сторін у справі. Таким чином з огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а позов суд вважає таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що варіанти розподілу за висновком експерта стосуються обох сторін по справі, суд вважає за можливе покласти витрати за проведення експертизи на обидві сторони у рівних частинах, по 459 грн. 00 коп. з кожної. Оскільки вартість експертизи оплачено позивачкою, з відповідача на її користь підлягає стягненню половина вартості експертизи. Крім цього, враховуючи задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 234 грн. 41 коп., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved