Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» (далі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений Кредитний договір №КМ-044-074-08 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого позивач надав відповідачу 1 кредит у розмірі 9 900,00 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот гривень) під 60 процентів річних терміном до 25 листопада 2010 року. 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем 2 був укладений Договір поруки № КМ044-074-08ДП (далі - Договір поруки), відповідно до якого відповідач 2 зобов'язується перед позивачем відповідати по зобов'язаннях відповідача 1. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідачі свої зобов'язання за Кредитним договором та Договором поруки не виконали, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 39 281,36 грн. (тридцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят одна гривня 36 коп.). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Ними надіслано до суду заперечення на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений Кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу 1 кредит у розмірі 9 900,00 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот гривень) під 60 процентів річних терміном до 25 листопада 2010 року. Відповідно до пункту 4.6 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за періодом нарахування відсотків, здійснювати погашення заборгованості (кредит та відсотки по ньому) згідно графіку (п.4.2 Договору) (а.с.6-9). Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25 листопада 2008 року (а.с.10). Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 39 281,36 грн. (тридцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят одна гривня 36 коп.), яка складається з: - суми заборгованості по кредиту - 9 900,00 грн. - по відсотках за користування кредитом - 28 237,25 грн. (60% - річна відсоткова ставка. Денна відсоткова ставка становить 0,001643 (60%/365 днів). Кількість днів за період з 26 листопада 2008 року по 26 вересня 2013 року становить 1736 грн.) - 3% річних - 1144,11 грн. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено порушення прав позивача, а тому сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 39 281,36 грн. підлягає стягненню. Суд не бере до уваги доводи відповідача про порушення строків позовної давності. Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору кредит надано терміном до 25 листопада 2010 року. Позивач звернувся з позовом до суду 27 вересня 2013 року. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином трирічний строк позовної давності не порушено позивачем. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи ухвалу Господарського суду Одеської області від 14 листопада 2012 року у справі № 32/124-10-4879 про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі про банкрутство. З даної ухвали вбачається, що ухвалою від 17 листопада 2010 року порушено провадження про банкрутство позивача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майном. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Пунктом 2 частини першої статті 263 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. Отже на період дії мораторію - з 17 листопада 2010 року по 14 листопада 2012 року перебіг строку позовної давності було зупинено. Проте, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині солідарного стягнення суми заборгованості з поручителя. За змістом частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 Цивільного кодексу України). Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Позивачем 12 серпня 2013 року направлено відповідачу 2 вимогу про погашення заборгованості, яку було вручено поручителю 12 серпня 2013 року. До суду позивач звернувся 27 вересня 2013 року. День настання строку основного зобов'язання - 25 листопада 2010 року. Враховуючи, що порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію відбулось 17 листопада 2010 року, тобто до закінчення строку основного зобов'язання, то початок перебігу строку слід рахувати після припинення провадження у справі про банкрутство - з листопада 2012 року. За таких обставин строк звернення з вимогами про стягнення боргу з поручителя сплив, а порука є припиненою. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача 1 сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 392,82 грн. (триста дев'яносто дві гривні 82 коп.). Враховуючи викладене та беручи до уваги положення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на підставі статей 257, 263, 509, 525-527, 530, 543, 553 - 555, 559, 610 - 612, 625, 1046, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: partial