Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивачка просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.05.1988 видане на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] в частині об`єму набутого у спадок майна, встановивши, що [PERSON] , згідно вказаного свідоцтва набув у власність в порядку спадкування 53/100 частини будинку по [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.02.1989 в частині розміру частки будинку по [ADDRESS] проданої [PERSON] [PERSON] , встановивши, що [PERSON] , згідно вказаного договору набула у власність 53/100 частини будинку по [ADDRESS] ; встановити юридичний факт, що [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2011 набула у власність 53/100 частини будинку по [ADDRESS] ; визнати за позивачкою право власності на частину житлового будинку під літ. «А-1», а саме: житлові кімнати «2-2», «2-3», «2-4», коридор «2-1», санвузол «2-5», Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.01.2021 кухню «2-6», приміщення «ІІ» погребу «п/д», 1/2 частину входу в погріб «ІХ», Ѕ частину приміщення «І» погребу «п/д», а також кухню літ. «К», сарай літ. «Р», навіс літ. «С» та огорожу № 7, 9-13, що розташовані в [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 02.11.2004 вона придбала у власність 37/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель по [ADDRESS] . З того часу вона володіє зазначеною частиною та здійснила добудову, збудувала сарай, навіс, встановила огорожу. 09.04.1982 народний суд Ковпаківського району м. Суми ухвалив рішення у справі № 2-516 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яким встановив порядок користування житловим будинком по [ADDRESS] , виділивши у користування [PERSON] приміщення в будинку та надвірні будівлі, частка яких складала 37/100 частин будинку, а [PERSON] , відповідно, 63/100 частини. На підставі зазначеного рішення Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації помилково змінило частки співвласників. На підставі цього позивачка вважає, що попередні власники мали частки 53 / 100 та 47 / 100, і ці розміри не змінювалися. Вважає, що іншим співвласникам переходило у власність саме 53 / 100 частин. Також вважає, що за нею може бути визнано право власності за набувальною давністю оскільки з моменту купівлі вільно і відкрито користується займаними приміщенням. Відповідач [PERSON] подав відзив у якому позов не визнав. Зазначив, що у порядку спадкування набув у власність 63 / 100 частин будинку, а потім продав [PERSON] . Вважає, що заявлений позов є безпідставним і нічим не підтверджується. Відповідачка [PERSON] надала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що позивачка і вона набули прав на будинок відповідно до правочинів. виділ частко судом здійснювався відповідно до часток у власності. Зазначеним рішенням поділено будинок зі зміною частко у власності зі сплатою відповідної компенсації. Інші учасники розгляду відзивів не подавали. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав. Представник відповідачки [PERSON] підтримав заперечення. Інші учасники розгляду до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи встановив, що позивачка за договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 02.11.2004 купила у [PERSON] 37/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель по [ADDRESS] , а саме: жилого дерев`яного обкладеного цеглою будинку «А», жилою площею 60,5 м.кв., загальною площею 104,2 м.кв., сараю «Л», огорожі № 1-3 дощатої, вбиральні «М» - металевої, кухні «К», дор. покриття «1» - цегляні. До 10.08.1960 будинком по [ADDRESS] володів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 01.08.1947. 10.08.1960 [PERSON] 53/100 частини будинку з надвірними будівлями подарував [PERSON] , а 47/100 частин будинку з надвірними будівлями подарував [PERSON] . 06.01.1982 на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого [PERSON] отримала у власність 47/100 частин будинку по [ADDRESS] , що належали [PERSON] . 09.04.1982 народний суд Ковпаківського району м. Суми ухвалив рішення у справі № 2-516 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яким встановив порядок користування житловим будинком по [ADDRESS] , виділивши у користування [PERSON] приміщення в будинку та надвірні будівлі, частка яких складала 37/100 частин будинку, а [PERSON] , відповідно, 63/100 частини. Цим рішенням також встановлений порядок користування земельною ділянкою. З рішення вбачалося, що сторони розуміли, що відбудеться відступлення від початкових розмірів часток але погодилися на це за взаємною згодою без виплати відповідної компенсації. Рішенням зобов`язано [PERSON] закласти дверні отвори та влаштувати окремий вхід до своєї частини. 10.06.1982 на підставі вказаного судового рішення Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації видає [PERSON] довідку у якій зазначає, що частка останньої у праві власності на будинок по [ADDRESS] складає 37/100 частин. 11.06.1982 [PERSON] продала належних їй 37/100 часток будинку по [ADDRESS] [PERSON] . 26.05.1988 на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого [PERSON] набув у власність 63/100 частини будинку по [ADDRESS] . 14.02.1989 [PERSON] продала [PERSON] 63/100 частин будинку по [ADDRESS] . 15.07.2008 на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] набув у власність 63/100 частини будинку по [ADDRESS] . Встановлені обставини підтверджується правочинами, копії яких додані до справи. Свідок [PERSON] , пояснила, що власники поділили хату за адресою [ADDRESS] . Одну частину займають [PERSON] , іншу [PERSON] . Остання построїла літню кухню, переробивши старий сарай. Між попередніми власниками будинку [PERSON] та [PERSON] був конфлікт. Остання списала свою частину га [PERSON] . Свідок [PERSON] , пояснив, що з 2000 року постійно проживає у [ADDRESS] . [PERSON] має у власності частину будинку по у [ADDRESS] . Вони добудували свою частину та гараж. [PERSON] також купила свою частину у цьому будинку. Між співвласниками будинку є спір за одну з кімнат. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 11, 16, 215, 314, 392 ЦК України. На час ухвалення зазначеного рішення від 09.04.1982 діяла Постанова Пленуму Верховного Суду Української РСР №2 від 14.05.1976 «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню законодавства про право особистої власності на жилий будинок». Відповідно до п. 3 Постанови в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено жилу будівлю або відокремлену частину будинку, які відповідають розміру їх часток у праві власності. Виділ частини будинку, що не відповідає ідеальній частці, зміна в зв`язку з цим стосовно до ст. 119 Цивільного кодексу УРСР ідеальних часток і присудження грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась, допустимі лише в тих випадках, коли ця зміна незначна і викликана неможливістю провести виділ відповідно до належних часток. Тобто зазначене рішення суду є визначальним для співвласників будинку і відповідно до нього частки визначені 63 / 100 і 37 / 100 відповідно. Згідно положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 16, 215 ЦК України суд може захистити порушене право. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. З встановлених вище обставин та наведених положень вбачається, що позивачка набула у власність 37 / 100 частин спірного будинку. Позивачка вважала, що правочини щодо іншої частини будинку є недійсними у частині визначення частки. Проте ураховуючи зазначене рішення суду, Постанову Пленуму, вбачається, що судом визначені відповідні частки у спірному будинку і після цього ніяких інших судових рішень чи правочинів, щодо зміни часток не відбувалося. Позивачка у свою чергу набула прав на відповідну частину за відповідним правочином. У зв`язку з цим немає підстав для визнання правочинів частково недійсними. Положеннями ст. 344 ЦК України визначені засади набуття права власності саме на чуже майно за набувальною давністю. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачка у позові просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на частину якою вона фактично володіє. З огляду на встановлені факти та зазначені положення закону виключається визнання прав за позивачкою за набувальною давністю, адже це не чуже майно, а її і належить за відповідним правочином. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З встановлених обставин та наведених положень законів вбачається, що немає законних підстав для визнання правочинів частково недійсними, визнання за позивачкою права на майно за набувальною давністю. Таким чином слід відмовити повністю у задоволенні позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed