Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до доньки батьківської турботи та піклування, не цікавиться її здоров`ям, навчанням та потребами, матеріально не забезпечує, а тому також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди буде влаштована дитина. У підготовче засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву, згідно з якою просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, проте в матеріалах справи є заява останнього, згідно з якою він просить суд розглянути справу без його участі, з позовними вимогами згоден. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис №15 від 16.07.2002, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області 30.01.2009. Згідно з копією цього свідоцтва матір`ю [PERSON] є [PERSON] /а.с.7/. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Середино-Будської міської ради Середино-Будського району Сумської області 16.08.2019, [PERSON] померла [INFO] /а.с.11/. З висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, який підписано головою Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області 08.11.2019 за №01-43/329, з`ясовано, що громадянин [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , не виявляє до доньки батьківської турботи та піклування, не цікавиться її здоров`ям, навчанням та потребами. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує та не здійснює жодних дій на їх виконання. Дитина проживає в родині бабусі [PERSON] , яка майже з народження дитини займається її утриманням та вихованням. [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] . На підставі вищевикладеного районна комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання /а.с.13-14/. Згідно з копією довідки Глухівського національного педагогічного університету імені Олександра Довженка від 20.09.2019 №1269 [PERSON] дійсно є студентом І курсу 13-У групи денної форми навчання факультету філології та історії з 01.09.2019 за держзамовленням; очікуваний термін закінчення навчання 30.06.2023 /а.с.24/. Згідно з копією висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 28.10.2019 [PERSON] , [INFO] , має І групу здоров`я, корекції не потребує /а.с.25/. З копії акта обстеження умов проживання від 13.05.2019 встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом їз бабусею [PERSON] та її підопічними онуками. Умови проживання задовільні, стосунки в сім`ї доброзичливі, щирі, діти радяться з бабусею, допомагають у хатніх справах. [PERSON] сумлінно та відповідально виконує свої обов`язки по відношенню до підопічних онуків, державну грошову допомогу використовує за призначенням /а.с.9/. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 05.09.2019 остання просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , оскільки дитина проживає в її родині без батьківського піклування; батько матеріально дитині не допомогає, не телефонує, коштів не надсилає, не піклується про здоров`я дитини, її навчання /а.с.10/. Крім цього у матеріалах справи міститься також заява відповідача [PERSON] від 29.01.2020, посвідчена приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, номер в реєстрі 28, згідно з якою він відмовляється від своїх батьківських прав щодо дочки - [PERSON] , [INFO] , та просить суд розглядати справу без його участі /а.с.20/. Згідно з ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки. Також згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд виходить з такого. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди буде влаштована дитина. Згідно з вимогами чинного законодавства, що регулює відносини щодо утримання батьками однієї дитини, розумним та справедливим визначається стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку та доходів того з батьків, з ким дитина не проживає, а тому суд вважає можливим стягнути аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом та до досягнення дитиною повноліття. За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, загальна сума якого становить 1536 гривень 80 коп.

Outcome: approved