Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про скасування усиновлення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.10.2012 року неповнолітня [PERSON] звернулась до служби у справах дітей із заявою щодо конфлікту з батьками [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] була направлена до Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для отримання консультації психолога. Батьків дитини, гр. [PERSON] та [PERSON] було запрошено до служби для проведення відповідної бесіди по суті. В ході бесіди було з'ясовано, що неповнолітня [PERSON] є усиновленою дитиною відповідно до рішення Ватутінського районного суду м. Києва. Враховуючи конфліктну ситуацію, що склалася в сім'ї, батькам було рекомендовано розпочати роботу із спеціалістами - психологами районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з метою налагодження взаємовідносин між членами родини. Громадянка [PERSON] категорично відмовилась від консультації психолога. Служба у справах дітей проведено обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON]. Зроблено відповідні запити до навчального закладу, дитячої поліклініки, правоохоронних органів. З метою захисту житлових та майнових прав дитини, службою у справах дітей 01.11.2012 року надіслано лист № 42-3134 до дирекції філії № 810-81, щодо не проведення жодних дій з квартирою за адресою: [ADDRESS] без згоди Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. Відповідно до інформації, наданої Святошинським районним у м. Києві центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо неповнолітньої [PERSON], психологічний стан і емоційний стан дівчини є нестабільним, тривожним і потребує подальшої колекційної психологічної роботи. 30.11.2012 року батьки неповнолітньої [PERSON] звернулись із заявою до Святошинського районного суду м. Києва про скасування удочеріння. Питання щодо подальшої долі неповнолітньої [PERSON] двічі слухалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації 24.01.2013 року та 06.02.2013 року. Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією надано висновок в якому вказано, що Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації не підтримує рішення про скасування удочеріння. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2608/19636/12 у задоволені позову [PERSON], [PERSON] про скасування удочеріння відмовлено. 19.04.2013 року на підставі зави батьків та дитини неповнолітньої [PERSON], остання повернута у сім'ю. Разом з тим, родині було рекомендовано продовжити роботу з психологами. Протягом літнього періоду 2013 року не надходило ніяких повідомлень від структурних підрозділів Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про сім'ю неповнолітньої [PERSON]. Служба у справах дітей з початку навчального року постійно підтримує зв'язок з адміністрацією школи № 200. Директор школи повідомила, що дівчина відвідує школу, батьки були присутні на батьківських зборах. 16.10.2013 року до служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист від адміністрації центру соціальної реабілітації «Ковчег» з повідомленням про погіршення взаємовідносин в сім'ї неповнолітньої [PERSON]. Крім того, директор центру вказала, що [PERSON] виписана з квартири де зареєстровані та проживають її батьки. Відповідно до повідомлення центру соціальної реабілітації «Ковчег» службою у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації зроблено запит до КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та з'ясовано, що неповнолітня [PERSON] дійсно була знята з реєстраційного обліку у вересні 2013 року та перебуває на обліку в Центру обліку бездомних громадян, згідно з повідомленням директора центру від 05.11.2013 року № 494. 24.10.2013 року гр. [PERSON] було запрошено до служби для надання пояснень по вищевказаним питанням. На що остання відмовилась надавати письмові пояснення щодо відносин, що склались її неповнолітньої дочкою. 30.10.2013 року співробітники центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 м. Києва в телефонному режимі повідомили, що неповнолітня [PERSON] звернулась до вищевказаного центру у зв'язку з несприятливою атмосферою в сім'ї для проходження реабілітації. З 30.10.2013 року, остання перебуває в даному центрі. 21.11.2013 року від неповнолітньої [PERSON] до служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява про скасування усиновлення. 19.12.2013 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто заяву неповнолітньої [PERSON] щодо скасування усиновлення, на якому було прийнято рішення, згідно якого надано рекомендації Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації звернутися до суду з позовною заявою про скасування усиновлення. В зв'язку зі склавшимися обставинами з метою захисту прав неповнолітньої [PERSON], та враховуючи, що між дитиною т а її батьками виникли стосунки, які шкодять життю, здоров'ю неповнолітньої та унеможливлюють їхнє спільне подальше проживання, враховуючи що скасування усиновлення є єдиним виходом зі склавшоїся ситуації та у відповідності до п. 3 ст. 238 СК України, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача - Боліла О.В. в судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2014 року позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити та скасувати усиновлення неповнолітньої [PERSON], з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] надала суду письмові пояснення по справі, згідно яких позов визнає, зазначила, що між батьками та дитиною різні релігійні погляди та переконання, та не заперечує, що скасування усиновлення (а.с.33-34). Відповідачі [PERSON], [PERSON], та представник відповідача [PERSON], - [PERSON] в судовому засіданні 03.04.2014 року не заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що донька не сприймає відповідачів як батьків, у них напружені стосунки, що робить неможливим спільне проживання відповідачів з усиновленою та виконання останнім своїх батьківських обов'язків. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації - Малошевич С.А., проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що будуть порушені інтереси дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації до суду не з'явився, про час, місце слухання справи повідомлявся належним чином та подали до суду лист в якому зазначили про можливість розгляду справи без їхнього представника (а.с. 23). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача та представника третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В силу ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор. А також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 23.12.1999 року гр. [PERSON] та [PERSON] усиновили неповнолітню [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). На підставі згаданого вище рішення суду було видано свідоцтво про народження та внесено зміни до актового запису про народження [PERSON](а.с.6). Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що між усиновленою дочкою та усиновлювачами виникли стосунки, які шкодять життю, здоров'ю неповнолітньої та унеможливлюють їхнє спільне проживання, враховуючи що скасування усиновлення є єдиним виходом з склавшоїся ситуації та з метою захисту прав неповнолітньої [PERSON], позивач просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в своїх письмових поясненнях на позов не заперечувала проти скасування усиновлення. Така ж позиція була висловлена відповідачем [PERSON] та представником відповідача [PERSON]- [PERSON] під час розгляду справи в судовому засіданні. Відповідно до ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 107-592/40 від 30.01.2014 року скасування усиновлення неповнолітньої [PERSON], [INFO] батьками [PERSON] та [PERSON] є доцільним, оскільки між усиновлювачами і дитиною склалися стосунки, які шкодять життю, здоров'ю неповнолітньої та унеможливлюють їхнє спільне проживання (а.с. 30-32). Даний висновок представник позивача Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації підтримав в судовому засіданні. Окрім того відповідачі визнали, що між ними та дочкою склалися такі стосунки які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між усиновлювачами та усиновленою склалися стосунки, які унеможливлюють їх спільне проживання та належне виконання усиновлювачем обов'язків з виховання та організації розвитку дитини. Зазначена обстановка зумовлена, як встановлено судом, емоційним розривом між батьками і як наслідок, їх окремим проживанням. Не вдаючись в аналіз причин припинення сімейного життя, суд констатує, що відносини дитини з усиновлювачами на час вирішення спору характеризуються неприязню, недоброзичливістю, відсутністю порозуміння, духовної спільності, відсутністю інтересів до проблем одне одного, небажанням дитини отримувати піклування та виховання з боку усиновлювачів. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов'язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Відповідно до ч. 3 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення. В силу ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов'язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Згідно зі ст.2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Заяви до суду про бажання залишити гр. [PERSON] за собою прізвище, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням не надано. Тому слід внести зміни до актового запису №1265 від 08.10.1996 року, вчиненому ВРАГС Московського районного управління юстиції у м. Києві про народження [PERSON], [INFO] на підставі рішення суду про скасування усиновлення та скасувати відомості про матір [PERSON] та батька [PERSON] та відновити попередні дані про батьків. Отже, враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь держави підлягають стягненню витрати по справі з кожного по 121,80 грн., понесені судом по предмету спору про скасування усиновлення, бо позивач при подачі позову до суду по закону звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved