Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 09.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-25005-090308. Згідно укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 1250,00 грн., строком на шість місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості. Крім того, відповідач сплачує кредитору плату за користування кредитом в розмірі 3,25% на місяць. Відповідно до умов договору відповідач повинен щомісячно в період сплати, надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. В позові вказує на те, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання і у зв'язку з чим, станом на 12.04.2014 рік за ними утворилась заборгованість в сумі 1673,10 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1325,00 грн., заборгованості по відсотках - 46,68 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 301,42 грн. Просять стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 002-25005-090308 від 09.03.2008 року в сумі 1673,10 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причину його неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 002-25005-090308 від 09.03.2008 року укладеного між сторонами відповідач отримав кредит в розмірі 1250,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 08.09.2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості. Крім того, відповідач сплачує кредитору плату за користування кредитом в розмірі 3,25% на місяць. Відповідно до умов договору відповідач повинен щомісячно в період сплати, надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості. З розрахунку видно, що заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором з урахуванням тіла кредиту, відсотків за його користування станом на 12.04.2014 року складає гроші в сумі 1673,10 грн. Також встановлено, що згідно меморіального ордеру №68314687 від 21.08.2014 року, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача складають гроші в сумі 420,00 грн. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615 п.2 України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновків, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, в результаті чого за ним утворилась заборгованість. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 002-25005-090308 від 09.03.2008 року в сумі 1673,10 грн. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору, та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідача на користь позивача 663,60 грн. (243,60 грн. судового збору та 420 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).

Outcome: approved