Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за наступними підставами. 10.09.2016 року між позивачем і відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] . Позивач вважає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки мають різні погляди на життя, втратили відчуття взаємоповаги та довіри. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2018 року. Син на даний час проживає разом із позивачкою, перебуває на її утриманні. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюбу, зареєстрований між нею та відповідачем Якимівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 10.09.2016 року, актовий запис № 54. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Крім того позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. За наявними у справі матеріалами судом було встановлено наступне. 10 вересня 2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Якимівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 10 вересня 2016 року, актовий запис № 54. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Якимівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24 листопада 2016 року, актовий запис № 122, від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки № 2217, виданої 14 травня 2019 року виконавчим комітетом Якимівської селищної ради, позивач [PERSON] , 1987 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , має на утриманні сина [PERSON] [INFO] (а.с. 21). Як зазначає позивач, одруження із відповідачем виявилося невдалим, кожен із них має різні погляди на сімейне життя, втрачено відчуття взаємоповаги та довіри. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2018 року. Як вбачається із тексту позовної заяви відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має стабільний прибуток. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Оскільки судом було встановлено, що збереження сімґї неможливе, шлюб між сторонами підлягає розірванню, та враховуючи той факт, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, суд вважає, що відповідач повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у примусовому порядку у заявленому позивачкою розмірі. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зокрема позивачем суду було надано квитанцію № 55 від 15 травня 2019 року про сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень. Оскільки у судовому засіданні розмір понесених відповідачем судових витрат було підтверджено документально, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved