Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 44386 грн. 06 коп., а також судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2007 року між фізичною особою [PERSON] та КП «ХТМ» був укладений договір № 11678 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в нежитловому приміщенні відповідача за адресою: [ADDRESS] , які належать останньому на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10.07.2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.07.2007 року). КП «ХТМ» здійснювало подачу теплової енергії відповідачу за особистим рахунком № [NUMBER] на підставі чого відповідачу по справі були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. В свою чергу відповідач не сплачував рахунки за надані послуги, чим завдав збитки КП «ХТМ», а саме станом на 01.05.2020 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 44386,06 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У наданому до суду відзиві на позов зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі, та пояснив, що він є власником нежитлових приміщень 1-го поверху площею 43,4 кв.м. у будинку літ. «А-5», що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської нотаріальної контори 10.07.2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2111. Реєстрацію права власності відповідача на об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 8226032 здійснено КП «Харківське міське бюро інвентаризації» 24.07.2007 року, номер запису 935 в книзі 1. У зв`язку з набуттям права власності на вказане нерухоме майно він уклав з позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року. Оплати за вказаним договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року він не здійснював з 2011 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2014 року у справі № 641/13489/13, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області з нього було стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року за період з жовтня 2011 року по квітень 2013 року в розмірі 19 853,13 грн., та судові витрати. Після сплати заборгованості за вказаним рішенням, виконавче провадження № 47994474, яке було відкрито на виконання вказаного рішення суду, було закрито постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.02.2020 року. Також, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2015 року у справі № 641/9558/14, з нього було стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року в розмірі 13 191,43 грн., та судові витрати. Після сплати заборгованості за вказаним рішенням, виконавче провадження № 52716182, яке було відкрито на виконання вказаного рішення суду, було закрито постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.02.2020 року. Крім того, вказав, що позивачем безпідставно включено до суми заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року в розмірі 372,15 грн. Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву просив застосувати строк позовної давності за нарахуваннями за період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року на загальну суму 19 479,76 грн. Окрім того, відповідач посилаючись на положення п.п. 6.4, 6.9, 6.10 договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року вказав, що він не отримував від позивача рахунки-фактури, а тому вважає, що вимоги про стягнення з нього заборгованості за період з грудня 2017 року по квітень 2020 року на суму 24 516,15 грн. заявлені передчасно. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 9, 9б, 10, 11, 11а, 12, 13, 14, 14а площею 43,4 кв.м. у будинку літ. «А-5», що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської нотаріальної контори 10.07.2007 року та зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.07.2007 року. Реєстрацію права власності відповідача на об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 8226032 здійснено КП «Харківське міське бюро інвентаризації» 24.07.2007 року, номер запису 935 в книзі 1. Між позивачем КП «ХТМ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року, особистий рахунок № [NUMBER] , згідно умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Пунктом 3.2.6 договору № 11678 від 01.09.2007 року встановлено, що споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Згідно п. 6.1 договору № 11678 від 01.09.2007 року розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій або іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів, діючих на період постачання теплової енергії, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень. Крім того, п. 6.10 договору № 11678 від 01.09.2007 року встановлено, що споживач з 12 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим отримує від теплопостачальної організації за адресою: [ADDRESS] , документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт звіряння розрахунків. По одному примірнику оформлених актів споживач повертає теплопостачальній організації через 10 днів після їх отримання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що протягом тривалого часу відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, яка за період з 01.10.2007 року по 01.06.2020 року складає за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 44 368,06 грн. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Крім того, відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ N 1198 від 03.10.2007 року споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг КП «ХТМ» і не в повному обсязі сплачує за надані послуги. Відповідно до листів КП «ХТМ» № 21 від 21.03.2018 року, № 69 від 10.12.2019 року, та від 12.05.2020 року вбачається, що позивач повідомляв відповідача про наявну заборгованість, та згідно листа від 12.05.2020 року вбачається, що позивачем зазначено заборгованість станом на 01.05.2020 року в розмірі 44 368,06 грн. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.1,5ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до матеріалів справи 22.12.2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за період з жовтня 2007 року по червень 2020 року, тобто частина заборгованості була нарахована поза межами строку позовної давності тобто до грудня 2017 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з урахуванням строків позовної давності, заборгованість відповідача за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за період з грудня 2017 року по червень 2020 року становить 24 516,15 грн. З приводу посилань відповідача, що заявлених передчасно позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за період з грудня 2017 року по квітень 2020 року в розмірі 24 516,15 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи КП «ХТМ» надавало відповідачу зазначені вище послуги, що також не заперечувалось відповідачем, в свою чергу відповідач їх одержував і не відмовився від них у встановленому законом та договором порядку. Також, відповідачем не додано до суду доказів, щодо оскарження положень договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року. Окрім того, позивач КП «ХТМ» листами № 21 від 21.03.2018 року, № 69 від 10.12.2019 року, та від 12.05.2020 року повідомляв відповідача про наявну у нього заборгованість, а відповідач в свою чергу у відзиві на позовну заяву вказав, що оплату за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 11678 від 01.09.2007 року не здійснює з 2011 року, у зв`язку з чим посилання відповідача щодо необґрунтованості та передчасності позовних вимог позивача в частині стягнення з нього заборгованості за період з грудня 2017 року по квітень 2020 року в розмірі 24 516,15 грн. є необгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за період з грудня 2017 року по червень 2020 року в розмірі 24 516,15 грн., обґрунтовані та в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial