Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] . Дані житлові будинки були придбані позивачкою 22.06.2005 року на Універсальній товарній біржі «Ален» та на підставі рішення Петрівського районного суду 08.11.2019 року право власності на них зареєстровано 08.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачка належним чином набула право власності на житлові будинки у порядку зазначеному законодавством, яке діяло на той час. Дані обставини підтверджуються рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.01.2020 року №50576038 та №50575843, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.01.2020 року №195629299 та №195627045. У вказаному житловому будинку [ADDRESS] мешкає [PERSON] , який вселився в спірний будинок як член сім`ї власника - чоловік позивачки. В цьому будинку позивачка зареєстрована. Рішенням Петрівського районного суду від 19.06.2017 року у справі №400/541/17 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Даним рішенням також встановлено обставину, що [PERSON] - спільна дитина позивачки та відповідача, проживає з позивачкою. Однак, не зважаючи на те, що відповідач не є членом сім`ї позивачки, він самовільно продовжує проживати в житловому будинку за [ADDRESS] та чинить перешкоди у користуванні цим будинком позивачкою, хоча відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджуються копією паспорта відповідача серія [NUMBER] від 29.07.1997 року. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності, що підтверджується витягом №5002322409091 від 24.12.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, у відповідача є інше житло, яке належить йому на праві власності. Проживання відповідача у будинку, який належить позивачці порушує її права як власника. Оскільки відповідач не є членом сім`ї власника, безпідставно займає житлове приміщення, яке відмовляється добровільно звільнити, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] . Дані житлові будинки були придбані позивачкою 22.06.2005 року на Універсальній товарній біржі «Ален» та на підставі рішення Петрівського районного суду 08.11.2019 року право власності на них зареєстровано 08.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачка належним чином набула право власності на житлові будинки у порядку зазначеному законодавством, яке діяло на той час. Дані обставини підтверджуються рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.01.2020 року №50576038 та №50575843 (а.с.8-9), а також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.01.2020 року №195629299 та №195627045 (а.с.10-11). У вказаному житловому будинку [ADDRESS] мешкає [PERSON] , який вселився в спірний будинок як член сім`ї власника - чоловік позивачки. В цьому будинку позивачка зареєстрована. Рішенням Петрівського районного суду від 19.06.2017 року у справі №400/541/17 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Даним рішенням також встановлено обставину, що [PERSON] - спільна дитина позивачки та відповідача, проживає з позивачкою (а.с.12). Однак, не зважаючи на те, що відповідач не є членом сім`ї позивачки, він самовільно продовжує проживати в житловому будинку за [ADDRESS] та чинить перешкоди у користуванні цим будинком позивачкою, хоча відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджуються копією паспорта відповідача серія [NUMBER] виданого 29.07.1997 року Маловисківським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.6-7). Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності, що підтверджується витягом №5002322409091 від 24.12.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, у відповідача є інше житло, яке належить йому на праві власності (а.с.13). Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач всилився у спірний будинок в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув права користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Конституцією України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (стаття 41). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтями 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач спільним побутом із позивачкою не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18) та від 14.08.2019 року в справі №702/101/18 (провадження №61-42856св18). Також будь-яких угод, щодо користування відповідачем житловим будинком між сторонами не укладалось. На основі викладеного, враховуючи що проживання відповідача у житловому будинку позивачки створює для останньої перешкоди у вільному користуванні майном, а також те, що починаючи з 2005 року за зареєстрованим місцем свого проживання відповідач не проживає, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved