Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юрчик Ірини Андріївни про визнання недійсним відмови від спадщини за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування його державної реєстрації. Заялені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її син - [PERSON] , [INFO] , що постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останнього, відкрилася спадщина за законом, так як померлий не залишив заповіту. Спадкоємцями першої черги були позивачка, якій вісімдесят дев`ять років, частково втратила слух, хворіє на серцево-судинну недостатність, самостійно майже не в змозі переміщатися по квартирі, та донька померлого - [PERSON] , 1998 р.н. 1 березня позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про прийняття спадщини. Так, на думку позивачки, колишня жінка покійного сина - [PERSON] з [PERSON] викрали паспорт [PERSON] та від імені позивачки подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Більше того, позивачка вказує на те, що 01.04.2019 року вона дізналася про наявність відмови від прийняття спадщини у нотаріуса. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 24 червня 2020 року на адресу суду поступив відзив на позовну заяву від [PERSON] , яка вказує на те, що позивачка не наводить жодних доказів тим обставинам, на які вона посилається, а тому просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши думку думку учасників та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що 20 вересня 1986 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2012 року розірвано шлюб між вищевказаними особами. Так, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , 16 грудня 2017 року подала заяву до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. про прийняття спадщини, що підтверджується наявною у матеріалах витребуваної спадкової справи №37/20217, копією заяви про прийняття спадщини. Крім того, в у матеріалах витребуваної спадкової справи №37/20217, також наявна спірна заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. 19 червня 2018 року відповідачка звернулася до вищевказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 15 вересня 2006 року, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] загальною площею 107,5 кв.м. з місцем для зберігання автотранспорту [ADDRESS] . Так, 19 червня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , дочці померлого [PERSON] на вищевказану квартиру та грошові кошти у «Приватбанку». 25 червня 2018 року відповідачка звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданої 19 жовтня 1995 року Виконкомом Львівського міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . 06 липня 2018 року відповідачка звернулася до вищевказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом квартиру [ADDRESS] . 06 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , дочці померлого [PERSON] на вищевказану квартиру. 03 жовтня 2018 року відповідачка звернулася до вищевказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлові приміщення (художня майстерня), а саме: 18-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, позначені літерою «А-3» загальною площею 43,1 кв.м в будинку [ADDRESS] . 03.10.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , дочці померлого [PERSON] на вищевказані приміщення. 12 листопада 2018 року відповідачка звернулася до вищевказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки MERCEDES -BENZ VITO д.н.з. [NUMBER] . 20.11.2018 р приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , дочці померлого [PERSON] на вищевказаний транспортний засіб. 14 лютого 2019 року відповідачка звернулася до вищевказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс № [NUMBER] , ряд [NUMBER] в товаристві індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «САМОКАТ» по [ADDRESS] . 14.02.2019 р приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , дочці померлого [PERSON] на вищевказаний гаража. 21 березня 2019 року позивачка звернулася до вищевказаного приватного нотаріусу про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва спадкоємцям. Листом від 01.04.2019 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. повідомлено позивачку про те, що остання відмовилася від прийняття спадщини. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку для прийняття спадщини. Така заява подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частина п`ята статті 1273 ЦК України визначає, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Цивільне законодавство також надає можливість спадкоємцю змінити своє рішення щодо відмови від прийняття спадщини. Так, частиною шостою статті 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємці, які змінили своє рішення щодо відмови від прийняття спадщини, але не встигли відкликати таку відмову, нерідко звертаються до суду з позовною заявою щодо визнання недійсною відмови від прийняття спадщини. Проте зміна рішення спадкоємця сама по собі не є підставою для задоволення таких вимог. Відповідно до частини п`ятої статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Це відповідно: вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; вчинення правочину під впливом помилки; вчинення правочину під впливом обману; вчинення правочину під впливом насильства; вчинення правочину під впливом тяжкої обставини. Так, позивачка звертає увагу на те, що відмова від прийняття спадщини вчинена під впливом тяжкої обставини, а саме смерті сина. Крім того, остання вказує, що в неї наявні ряд захворювань. Верховний Суд у справі 404/5790/16-ц зазначив про те, що зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку зі смертю у подальшому особи (майже через три роки), на користь якої здійснена така відмова, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною. Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше. З урахуванням підстав позову (вчинення правочину під впливом тяжкої обставини), ВС звернув увагу на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою за наявності одночасно двох умов: під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Крім того, має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин). Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. У цій справі Касаційний цивільний суд погодився з висновком апеляційного суду щодо відмови у позові за недоведеності факту наявності тяжкої обставини у позивача, що примусило її відмовитися від прийняття спадщини, а також вкрай невигідних їх умов, за наявності яких відмова від спадщини підлягає визнанню недійсною на підставі статті 233 ЦК України (постанова від 31.07.2019). Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. За вимогами статтей 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на те, що позивачкою не надано до суду належних та допустимих доказів, на які вона посилається, а саме не надано доказів того що вона не писала спірної заяви про відмову від прийняття спадщини. Крім того, суд вказує на те, що позивачкою також не доведено факту наявності тяжкої обставини що примусило її відмовитися від прийняття спадщини, а також вкрай невигідних їх умов, за наявності яких відмова від спадщини підлягає визнанню недійсною на підставі статті 233 ЦК України. Отже, підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним відмови від прийняття спадщини не має. Заявлені інші позовні вимоги є похідними від первинної, а тому задоволенню не підлягають. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно за ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed