Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Вижницької РДА звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача є Вижницька міська рада Чернівецької області. В позові зазначили, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є її матір'ю, батько дитини зазначений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На підставі повідомлення Вижницького ВП Сторожинецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області від 25.03.2016 року №34/2072 [PERSON], [INFO] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до листа служби у справах дітей Путильської РДА від 04.08.2016 року №191 у [PERSON] на вихованні та утриманні знаходилось вісім дітей, у січні 2015 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини визначено місце проживання дітей разом з батьком в с.Киселиці, Путильського району Чернівецької області, оскільки [PERSON] залишила дітей та виїхала проживати у Вижницький район. Працівниками служби у справах дітей РДА, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, медичними працівниками, представниками районного відділу поліції неодноразово проводились бесіди з [PERSON] про необхідність належного виконання нею батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки та неодноразово було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Однак, 19.01.2017 року о 12-35 год. до служби у справах дітей у телефонному режимі надійшло повідомлення від інспектора поліції СР ПП Вижницького ВП Гонтаря Л.Т. про те, що [PERSON] разом із донькою виявлена у будинку в [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 19.01.2017 року, [PERSON], [INFO] перебувала в неадекватному стані, імовірно сп'яніння, зовсім не реагувала на поставлені питання. При візуальному огляді малолітньої [PERSON], [INFO] виявлено чисельні синці на обличчі, дівчинка сильно плакала, була без памперсу, мокра та холодна, знаходячись на грудному вигодовуванні, зважаючи на стан матері, дитина тривалий час голодна. На підставі розпорядження Вижницької РДА від 19.01.2017 року №06 у зв'язку із безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини малолітню [PERSON], [INFO] було негайно відібрано у її матері [PERSON] 19.01.2017 року у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] вилучено малолітню [PERSON] для проведення медичного обстеження у КУ «Вижницька ЦРЛ» з подальшим влаштуванням до КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» м.Чернівці. Згідно виписки з медичної карти [PERSON], [INFO], основний діагноз: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій голови, м'яких тканин обличчя, обох сідниць. Для подальшого лікування переведена у дитяче хірургічне відділення міської лікарні м.Чернівці. Згідно пояснень відібраних у [PERSON] вона перебувала у знайомих в м.Вижниця по вул.Івасюка, 13, з малолітньою [PERSON] з 18.01.2017 року, де розпивали спиртні напої. Після надмірної кількості випитого спиртного вона заснула, тому звідки у дитини тілесні ушкодження їй не відомо. Вважають, що [PERSON] не тільки не виконує свої батьківські обов'язки, а і своєю поведінкою несе загрозу життю та здоров'ю дитини. Просять позбавити батьківських прав [PERSON], по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, та стягувати з [PERSON], на користь та утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до настання її повноліття та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Вижницької РДА Строїч Л.І. позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, зазначала, що на даний час ситуація не змінилася, відповідачка зловживає спиртними напоями, не цікавиться життям дитини, не відвідувала дитину ні в лікарні ні в будинку дитини, просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні, зазначала, що на даний час не має можливості матеріально утримувати дитину, і погоджується щоб деякий час дитина перебувала в будинку дитини. Вказувала, що дитину не била, їй не відомо при яких обставинах у малолітньої [PERSON] виникли на тілі тілесні ушкодження. В судове засідання представник третьої особи Вижницької міської ради Чернівецької області не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи Вижницької міської ради Чернівецької області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають, просять задовольнити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов Органу опіки та піклування Вижницької РДА обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 20.01.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ у Чернівецькій області, актовий запис №11 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 20.01.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З висновку органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-683 від 05.05.2016 року вбачається, що [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. З висновку органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-1128 від 12.08.2016 року вбачається, що [PERSON] повторно попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 19.01.2017 року вбачається, що 19.01.2017 року, [PERSON], [INFO] перебувала в неадекватному стані, імовірно сп'яніння, зовсім не реагувала на поставлені питання. При візуальному огляді малолітньої [PERSON], [INFO] виявлено чисельні синці на обличчі, дівчинка сильно плакала, була без памперсу, мокра та холодна, знаходячись на грудному вигодовуванні, зважаючи на стан матері, дитина тривалий час голодна. Комісія дійшла до висновку про необхідність негайного відібрання дитини у матері у зв'язку із безпосередньою загрозою її життю та здоров'ю. З розпорядження Вижницької РДА №06 від 19.01.2017 року «Про негайне відібрання [PERSON], [INFO] у [PERSON], [INFO] вбачається, що вирішено негайно відібрати [PERSON], [INFO] у [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS]. Тимчасово влаштувати [PERSON] до КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» м.Чернівці. З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №328 вбачається, що [PERSON], [INFO],знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ» з 19.01.2017 року по 20.01.2017 року. Основний діагноз: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій голови, м'яких тканин обличчя, обох сідниць. Для подальшого лікування переведена у дитяче хірургічне відділення міської лікарні м.Чернівці. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.2, ч.3, ч.6 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] року народження, по відношенню до її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, підтверджується висновком органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-87 від 25.01.2017 року. З характеристики Вижницької міської ради №02-18/81 від 25.01.2017 року вбачається, що [PERSON] за час проживання в м.Вижниця зарекомендувала себе з негативної сторони, на даний час не працює, схильна до зловживання спиртними напоями. З довідки про склад сім'ї [PERSON] №211 від 19.01.2017 року вбачається, що в [ADDRESS], проживає та зареєстрована [PERSON] разом з [PERSON] Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] вихованням неповнолітньої дитини не займається, життям, здоров'ям, не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Із роз'яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із роз'яснень, викладених у ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] у повному обсязі не виконує батьківські обов'язки по відношенню до своєї неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка отримала тілесні ушкодження та була загроза життю та здоров'ю дитини, матір не займається вихованням дитини, після відібрання малолітньої дитини, не відвідує її, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для їх проживання та виховання, такими своїми діями фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків як матері, свідомо нехтує ними, а тому, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Вижницької РДА про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої [PERSON], [INFO], є обґрунтованими, вмотивованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] добровільно регулярну допомогу на утримання дитини не надає, є працездатною. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідачка [PERSON], як матір зобов'язана сплачувати на користь [PERSON], [INFO] року народження, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 31.01.2017 року і до настання її повноліття. Також суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 1280,00 грн. в дохід держави. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі та

Outcome: approved