Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом мотивуючи його тим, що між нею та відповідачем (далі ТОВ) був укладений договір позики від 02.08.2016 року відповідно до якого вона зобовязалася надати ТОВ безвідсоткову поворотну позику в розмірі 2\~300\~000 грн., а ТОВ зобовязалося повернути позику у строк до 02.03.2017 року. На виконання цього договору, вона передала зазначену суму коштів ТОВ окремими траншами розміром до 150\~000 грн. шляхом внесення готівки в касу ТОВ, а ТОВ, в свою чергу, видало їй квитанції до прибуткових касових ордерів про отримання цих коштів. Після спливу терміну користування позикою, тобто після 02.03.2017 року, ТОВ суму коштів у розмірі 2\~300\~000 грн. не повернуло. 06.03.2017 року вона звернулася до ТОВ з вимогою про повернення суми позики, але отримала відповідь про неможливість повернення такої суми позики. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом в якому позивачка просить суд стягнути з ТОВ кошти в сумі 2\~351\~167,12 грн. (в тому числі сума позики 2\~300\~000,00 грн., пеня 51167,12 грн.). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові (а.с.2). Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно. Директор ТОВ надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ТОВ та просив зменшити суму нарахованої пені, оскільки пеня нараховується за наявності збитків, але збитків не було заподіяно (а.с.24а). Суд, з урахуванням думки представника позивача, ухвалив про розгляд справи у відсутність представника відповідача, оскільки його не явка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні оригінал договору позики від 02.08.2016 року, оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 02.08.2016 року між [PERSON] та ТОВ був укладений договір позики (а.с. 4). Відповідно до пп.1 п.1 цього договору [PERSON] надає ТОВ безвідсоткову поворотну позику в розмірі 2\~300\~000 грн., а ТОВ зобовязується повернути позику у визначені цим договором порядку та строки. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На виконання пп.2.1, 2.2 п.2 цього договору, [PERSON] передала зазначену в договорі позики від 02.08.2016 року суму коштів ТОВ окремими траншами розміром до 150\~000 грн. шляхом внесення готівки в касу ТОВ, а ТОВ, в свою чергу, видало [PERSON] квитанції до прибуткових касових ордерів про отримання цих коштів (а.с.5, а.с. 5- зворотна сторона, а.с.6, а.с. 6 зворотна сторона, а.с.7). Відповідно до п.3 зазначеного договору строк користування ТОВ позикою встановлюється до 02.03.2017 року. Після спливу терміну користування позикою, тобто після 02.03.2017 року, ТОВ суму коштів у розмірі 2\~300\~000 грн. [PERSON] не повернуло. 06.03.2017 року [PERSON] звернулася до ТОВ з вимогою, яка була отримана ТОВ 07.03.2017 року, про повернення їй суми позики в розмірі 2\~300\~000 грн. (а.с.19). На зазначену вимогу, ТОВ надало [PERSON] відповідь від 08.03.2017 року вих.№43п про неможливість повернення такої суми позики, оскільки ці кошти розміщені в бізнес-проектах ТОВ (а.с.20). Відповідно до пп.4.3 п.4 договору позики від 02.08.2016 року за несвоєчасне повернення позики чи її частини позичальник повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення. У звязку з неналежним виконанням умов договору у ТОВ перед [PERSON] утворилась заборгованість, яка становить 2\~351\~167,12 грн., з яких: 2\~300 000 грн. - сума простроченої заборгованості по договору позики; 51167,12 грн. - сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення коштів. Згідно\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] виконала свої зобовязання за договором позики від 02.08.2016 року в повному обсязі, надавши відповідачу суму, яка визначена договором позики, а ТОВ, після закінчення строку, встановленого договором від 02.08.2016 року, порушило умови зазначеного договору. При цьому, посилання ТОВ на те, що збитків [PERSON] не було заподіяно суд до уваги не приймає та вважає їх помилковими, оскільки ці посилання спростовуються вищенаведеними в рішенні суду обставинами. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 2\~351\~167,12 грн. (в тому числі сума позики 2\~300\~000,00 грн., пеня 51167,12 грн.) знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому такі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8000,00 грн..

Outcome: approved