Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що у листопаді 2013 року відповідачка взяла у неї в борг одяг, за який зобов'язалась оплатити суму грошей в розмірі 2500 грн., про що написала розписку. Вона неодноразово зверталась до відповідачки, щоб повернула їй гроші, однак відповідачка повернула тільки 450 грн., а гроші в сумі 2050 грн. не повернула по даний час. Оскільки відповідачка не віддає гроші добровільно, то просить стягнути із відповідачки борг за договором позики у сумі 2050 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж докази, що і в позовній заяві. Згідна на винесення заочного рішення. У судове засідання відповідачка не з'явилася без поважних причин, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що в 2013 році між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якої відповідачка взяла у позивачки в борг одяг, за який зобов'язувалась оплатити гроші в сумі 2500 грн. та зобов'язалась повернути частками по 500 грн. щомісячно до повної виплати. На підтвердження отримання вищевказаного одягу на суму 2500 грн. було надано відповідачкою відповідну розписку від 27 січня 2015 року. Відповідачка добровільно повернула гроші в сумі 450 грн. Відповідачка умови, зазначені у договорі позики, який укладений у розписці не виконала і має прострочену заборгованість становить в сумі 2050 грн., які не бажає повернути в добровільному порядку. Вищенаведене підтверджується поясненнями позивачки, розпискою від 27.01.2015 року, розпискою про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з врахуванням заявлених позовних вимог.

Outcome: approved