Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що 27.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2017 року шлюб було розірвано. Позивачка зазначає, що місце проживання відповідача їй не відомо, за місцем своєї реєстрації він не мешкає. Дитина проживає разом з нею, батька майже не пам'ятає. Доньці забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Також позивачка вказує, що нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по даний час вона здійснює одноособово, оскільки відповідач у цьому участі не приймає. Крім цього, [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, хоча він працездатний і може надавати таку допомогу. Нікому іншому відповідач аліменти не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, має декілька неофіційних джерел таких доходів. В судове засідання позивачка не з'явилася, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 8-8 зв.). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка зазначає, що відповідач на її неодноразові прохання та вимоги кошти на утримання дитини не надає, дійсний розмір своїх доходів приховує. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік доньки сторін по справі, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», який з 01.05.2017 року для дитини віком до 6 років становить 1 426 грн., а також те, що малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, за повідомленням позивачки [PERSON] офіційно не працевлаштований, судом також не встановлено наявність інших утриманців у відповідача, окрім доньки [PERSON], та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки у розмірі по 1 000 грн. щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial