Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у шлюбі, зареєстрованому 9 жовтня 1999 року між нею та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. У 2013 році відносини в сім'ї погіршилися і з січня 2014 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона працює, стабільно отримує заробітну плату, але лише її коштів недостатньо для створення належних умов для проживання та розвитку дитини. Дочка часто хворіє, перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного тонзиліту, має поганий зір, що потребує додаткових витрат, пов'язаних з придбанням ліків, на періодичне проходження медоглядів, придбання окулярів та контактних лінз. Протягом останніх восьми років відповідач їздить на заробітки до Росії. З його слів їй відомо, що його місячний дохід становить близько 1 тис. доларів США, і саме таку суму він привозив додому в період їхнього спільного проживання. [PERSON] є його єдиною дитиною, аліментних зобов'язань відповідач не має. Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечує, що зобов'язаний сплачувати аліменти на дочку, але вважає, що 1000 грн., які просить стягнути позивачка, - завищена сума, він може сплачувати не більше 400 грн., оскільки не працює, є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання. Заслухавши пояснення позивачки, врахувавши позицію відповідача, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 9 жовтня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] у свідоцтві про народження якої [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] - матір'ю (а.с.5). Як вбачається з пояснень позивачки з січня 2014 року відповідач проживає окремо від неї та дитини, що не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні матері, яка працює і отримує заробітну плату в розмірі 633 грн. 36 коп. (а.с.10). Між сторонами немає домовленості щодо способу утримання дитини відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). [PERSON] визнає позов щодо обов'язку сплачувати аліменти на дитину. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Дитина проживає з матір'ю і перебуває на утриманні матері, що не заперечується відповідачем. З 1 січня 2014 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Зважаючи на рівень цін та потреби дитини відповідно до її віку, сума (400 грн.), яку згоден сплачувати на утримання дочки відповідач, не є достатньою для забезпечення дитини усім необхідним, створення нормальних умов для її життя та розвитку. Суд також враховує, що мати дитини отримує незначну заробітну плату, дитина часто хворіє, перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного тонзиліту, має поганий зір, що потребує додаткових витрат, пов'язаних з придбанням ліків, на періодичне проходження медоглядів, придбання окулярів та контактних лінз (а.с.6, 7, 8), а тому стягнення аліментів в розмірі 400 грн. не в повному обсязі захистить інтереси дитини. При цьому позивачка не надала доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. Посилання відповідача на те, що він є інвалідом ІІІ групи і отримує лише пенсію у розмірі 1049 грн. (а.с.26) не є причиною для обмеження прав дитини на матеріальне утримання у достатньому розмірі, і не звільняє батька від цього обов'язку. Відповідач є обмежено працездатною особою, утриманців та стягнень за виконавчими листами не має, і хоча він офіційно не працює, однак він повинен організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо дитини, в тому числі утримувати її в обсязі, що задовольнятиме її життєві потреби. При цьому суд бере до уваги, що відповідач не спростував тверджень позивачки, що він має неофіційний заробіток, який задовольняє його потреби, крім утримання своєї дитини. За таких обставин, враховуючи викладене вище, положення ст.184 СК України, оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, Згідно з ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору і на користь позивачки витрати на правову допомогу, понесені нею і документально підтверджені, пропорційно до задоволених вимог, тобто 185 грн. Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial