Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

позивач - ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] в порядку регресу 41 618 грн. 12 коп. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 травня 2014 року по вул. Богатирській - вул. Полярній у м. Києві, автомобілем марки «ДАФ», д/н [NUMBER], з напівпричепом д/н [NUMBER] під керуванням відповідача здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль «ВМW ХЗ» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] отримав механічні ушкодження. За умовами договору страхування позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 91 618 грн. 12 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів і ліміт страхової відповідальності відповідача становив 50 000 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 91 618 грн. 12 коп. - 50 000 грн.00 коп. = 41 618 грн. 12 коп. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача надав заперечення, згідно яких позову не визнає. Вказав, що відповідач не був повідомлений про те, що 23 травня 2014 року буде проводитися огляд автомобіля «ВМW ХЗ» д/н [NUMBER], який отримав пошкодження, телеграфне повідомлення було вручене дружині відповідача лише 26 травня 2014 року, тому він був позбавлений права рецензувати звіт про оцінку та переконатися у його правильності. Вважає, що оцінка проведена неналежними особами, які не є атестованими судовими експертами. Однак, після оголошеної в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача перерви, ні відповідач, ні його представник в судове засідання не з'явилися повторно, про причини неявки не повідомили. Тому суд вважає, що справу слід розглянути без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 20 травня 2014 року о 21 год. [PERSON] по вул. Богатирській - вул. Полярній в м. Києві, керуючи автомобілем «ДАФ» д.н. [NUMBER], з напівпричепом д.н. [NUMBER], для повороту праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині і не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н. [NUMBER], в результаті вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п.п. 10.4. 13.3, 10.6 ГІДР України. Дані обставини встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення №756/7607/14-п. В даній постанові вказано, що [PERSON] вину визнав і його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч.3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вина відповідача у вчиненні ДТП є доведеною і повторному доказуванню не підлягає, оскільки встановлена постановою в адміністративній справі та визнавалася ним особисто. Автомобіль «ВМW ХЗ» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] був застрахований позивачем, відповідно до договору страхування №250569951.13 від 17.06.2013 р. Згідно умов даного договору (п.8.4.3.) страхувальник (позивач) зобов'язаний виплатити страховику відшкодування у випадку настання страхового випадку в розмірі страхової суми (495 913, 80 грн.), передбаченої розд.2 цього договору. Згідно звіту про оцінку автомобіля № 139 від 16 червня 2014 року, встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «ВМW ХЗ» д/н [NUMBER], складає: 100 895 грн. 41 коп. За умовами договору страхування, на підставі рахунку-фактури № 274550 від 28.05.2014 р., було складено страховий акт № 114679 від 28.05.2014 р. і сплачено страхове відшкодування в розмірі 91 618 грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1709 від 20.06.2014 р. Довідкою про ДТП №9389818, вданою УДАІ ГУМВС України в м. Київ підтверджено забезпечення транспортного засобу «ДАФ», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача полісом страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АЕ/1727450 виданим ПрАТ ПрАТ «СГ «ТАС». Ліміт страхової відповідальності за шкоду майну, згідно вказаного договору становить 50 000 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 91 618 грн. 12 коп. - 50 000 грн.00 коп. = 41 618 грн. 12 коп. При цьому суд не приймає до уваги вказаних вище письмових заперечень відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач був повідомлений про проведення огляду автомобіля телеграмою, однак в подальшому заперечень з приводу оцінки збитків страховій компанії він не заявляв. Будь - яких доказів того, що сума матеріальних збитків є завищена відповідачем не надано. Звіт про оцінку автомобіля «ВМW ХЗ» д/н [NUMBER] № 139 від 16 червня 2014 року проведено належним суб'є ктом оціночної діяльності, який має відповідне свідоцтво та сертифікат на провадження такої діяльності, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійнуоціночну діяльність в Україні» та проведено згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому суд вважає вказаний звіт про оцінку належним і допустимим доказом Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ст. 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вказане вище суд приходить до висновку, що позивач має право регресної вимоги сплаченого страхового відшкодування, тому позов слід задовольнити. Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути 1600 грн. 00 копійок судового збору, що були сплачені при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved