overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають на протязі шести місяців, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, яка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають з травня 2014 року, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, яка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають більше року, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1982 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини, втрати почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини його неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1982 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з неправильною поведінкою відповідача, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини його неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, яка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, разом не проживаютьз червня 2013 року, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, яка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок: Дар`ю, [INFO], та Юлію, [INFO]. Спір про поділ спільного майна між подружжям відсутній. Причиною розірвання шлюбу є неправильна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, скандали у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, разом не проживають з лютого 2016 року, на даний час відповідач фактично створив іншу родину. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилась, у своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини його неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, також, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньок: Дар`ю, [INFO] та Юлію, [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, з лютого 2016 року проживають окремо, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю між ними немає, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ спільного майна між подружжям відсутній. Причиною розірвання шлюбу є неправильна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, скандали, у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, разом не проживають протягом року. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилась, у своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини його неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, також, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, протягом року проживають окремо, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю між ними немає, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів, вказавши, що їй на підставі договору дарування від 08.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №52, на праві власності належить 20/100 частки домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку - літ. Д-1, в який входять приміщення: №1 тамбур - площею 3,6 кв.м., № 2 кухня - площею 9,3 кв. м., №3 житлова кімната - житловою площею 11,9 кв.м., №4 житлова кімната - площею 16,1 кв.м., №5 житлова кімната - житловою площею 13,4 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 41,4кв.м.; гараж літ. Л-1, літня кухня літ.0-1. Належна її частка домоволодіння є відокремленою від інших будівель, тому просить суд виділити її частку в ціле. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 08.02.2014 року, на праві власності належить 20/100 частки домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку - літ. Д-1, в який входять приміщення: №1 тамбур - площею 3,6 кв.м., № 2 кухня - площею 9,3 кв. м., №3 житлова кімната - житловою площею 11,9 кв.м., № 4 житлова кімната - площею 16,1 кв.м., №5 житлова кімната - житловою площею 13,4 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 41,4кв.м.; гараж літ. Л-1, літня кухня літ. 0-1 (а.с.7-14). Іншими співвласниками зазначеного домоволодіння є [PERSON] та [PERSON] Відповідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільний частковій власності. Відповідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до висновку Маріупольської міської бюро інвентаризації від 14.04.2014 року, належна позивачцічастка може бути виділена в ціле.Тому вимоги її підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачки, вказавши, що 26.06.2008 р. між нею та третьою особою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Рішенням Першотравневого районного суду від 24.12.2013 р. вказаний договір визнаний таким, що не відбувся. Для посвідчення договору вона передала нотаріусу [PERSON] державний акт ЯД № 129285 на право власності на земельну ділянку. Після отримання судового рішення вона звернулася до відповідачки з проханням повернути їй державний акт, оскільки вона не позбулася права власності на нього, але нотаріус відмовилася повернути їй правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому просить зобов'язати відповідачку повернути їй правовстановлюючий документ. Суд розглянув справу у відсутності відповідачки за її заявою. У письмових поясненнях вона зазначила, що з позовом не згодна та вказала, що згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повернення правовстановлюючих документів можливо в разі розірвання договору у нотаріальному порядку за згодою сторін або у разі наявності рішення суду про розірвання нотаріально посвідченого договору. Проте з приводу спірної угоди Першотравневим районним судом Донецької області постановлено рішення, яким договір купівля-продажу визнаний таким, що не відбувся, і таке рішення не дає підставу нотаріусу для повернення оригіналу документа. Суд розглянув справу у відсутності третьої особи за його заявою. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.06.2008 р. між позивачкою та третьою особою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] Рішенням Першотравневого районного суду від 24.12.2013 р. вказаний договір визнаний таким, що не відбувся (а.с.6-8). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з довідки відділу держземагенства у Першотравневому районі Донецької області, на теперішній час власником земельної ділянки [ADDRESS], кадастровий № 1423985500:01:000:0533 є [PERSON] (а.с.5). Таким чином, суд вважає, що позбавлення позивачки правовстановлюючого документу з боку відповідачки порушує право позивачки як власника земельної ділянки на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, тобто правомочності, передбаченої ч.1 ст.319 ЦК України, тому визнає необхідним зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] повернути державний акт на право власності на земельну ділянку, який належить позивачці.

Outcome: approved