Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулись до суду з позовною заявою до виконкому Саксаганської у місті ради про встановлення факту щодо складу спадщини, виділення часток та встановлення права власності на частку квартири, де вказали, що на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, який 17.10.1995 року посвідчено завідуючою Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Умріхіною К.А. на підставі якого належну їй частину вищевказаної квартири заповідала [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на усе належне їй нерухоме майно. Позивачка звернулись до сьомої криворізької державної контори із заявою про прийняття спадщини де заведена спадкова справа на ім'я померлої [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено, 22.10.2014 року винесено постанову про відмову в чиненні нотаріальної дії, оскільки виявлені розбіжності в написанні назв вулиць, а саме у заповіті назва [ADDRESS], у правовстановлюючому документі [ADDRESS], а згідно до Державного реєстру речових прав [ADDRESS], їй було запропоновано звернутись до суду. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заперечень проти задоволення пред'явлених позовних вимог не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.04.1995 року квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с.14); Згідно заповіту від 17.10.1995 року зареєстрованого в реєстрі № І-5255 [PERSON] заповіла частину квартири по [ADDRESS] [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] року згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.03.2014 року про внесено кадастровий [NUMBER] (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина, з метою прийняття якої позивач звернулась до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері було відмовлено, оскільки виявлені розбіжності в написанні назв вулиць, а саме у заповіті назва [ADDRESS], у правовстановлюючому документі [ADDRESS], а згідно до Державного реєстру речових прав [ADDRESS] (а.с.9). Так виконком Саксаганської районної у місті ради повідомляє, щодо підтвердження назви вулиці [ADDRESS]. Згідно з доповненням до рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року №350 «Про впорядкування назв, площ, вулиць та провулків у місті» [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 24.12.2008 року № 2920 Про впорядкування назв, площ, вулиць та провулків міста», назва вулиці українською мовою «[ADDRESS]» російською мовою «[ADDRESS]». Отже розглядаючи позовні вимоги про встановлення факту щодо складу спадщини, виділення часток та встановлення права власності на частку квартири , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як позивач є спадкоємець за заповітом, прийняла у встановлений шестимісячний строк після смерті спадкодавця усю спадщину померлої [PERSON] у вигляді ? частки нерухомого майна за вищевказаною адресою (а.с.13). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, суд уважає, що позивач будучи спадкоємцем за заповітом, є такою, що прийняла зазначену спадщину, так як бажаючи прийняти спадщину, що відкрилась після смерті матері, вона у встановлений законом строк звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки представник відповідача визнала пред'явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання представником відповідача позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved