Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їхніх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач їй та дітям матеріально не допомагає. Вказує на те, що шлюбні стосунки вони припинили у лютому місяці поточного року, однак проживають в одному будинку і досі. На даний час вона не працює, оскільки доглядає дітей та прикладає всіх зусиль аби діти росли здоровими та щасливими, однак, на утримання дітей потрібні чималі кошти, так як вона зобов`язана постійно дбати про них, купувати їжу, одяг, що теж потребує значних витрат. Посилається на те, що відповідач є здоровим чоловіком, час від часу виїжджає за кордон на заробітки, за останні три місці які він був на роботі у Голандії він не дав їй із дітьми жодної гривні. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача - [PERSON] , аліменти на утримання: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Також, просить стягнути із відповідача аліменти на на її утримання у розмірі 1000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення меньшим сином - [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві підтримала свої позовні вимоги повністю, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вказав на те, що у нього не має такої можливості, аби надавати позивачці кошти у такій сумі про яку вона просить у позові. Вказував на те, що його середній заробіток в місяць складає десь в межах 10 000 гривень, тому просив стягнути аліменти в мінімальному розмірі на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний момент сторони проживають в одному будинку, однак, діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач не надає жодних коштів на утримання синів. Актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] №844 від 26.04.2021 року підтверджено, що [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, її чоловік - [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] , їхні діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю. Встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим та працездатним чоловіком. [PERSON] офіційно не працює, веде домашнє господарство та доглядає за дітьми. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01 липня 2021 року становить 2013 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач, є здоровим чоловіком може працювати і надавати утримання своїм дітям, розмір аліментів на одну дитину слід визначити у розмірі 1 800,00 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даної норми свідчить, що таке право у дружини виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживають діти до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку. При цьому, суд виходить із того, що як вказував сам відповідач його середній заробіток в місяць становить 10000 грн, крім того, останній періодично виїжджає за межі України, що може свідчити про його працевлаштованість за кордоном, а тому вважає, що [PERSON] здатний надавати матеріальну допомогу [PERSON] на її утриманні, до досягнення [PERSON] , трьох років у розмірі 500 грн., щомісячно до 05 вересня 2022 року При цьому, суд врахував, що відповідачем не надано доказів, які б вказували на тяжкий матеріальний стан, або інші підстави, які перешкоджають йому надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Нормою ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial