Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON]на користь банку заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осібу розмірі 12\~488,51\~грн. та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором станом на 15 грудня 2016 року він має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог п.\~5 ч.\~5 ст. 74 ЦПК України, повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197, ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позову та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 18 квітня 2014 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» уклав з відповідачем [PERSON] договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб,\~відповідно до умов якого кредитор (позивач) відкрив відповідачу рахунок № 26258002203947, випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії два роки, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2\~000,00 грн. Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.16), довідку про умови кредитування (а.с.15) та додаток до договору (а.с.14), погодився з усіма його умовами, отже зобовязався погашати кредит та сплачувати проценти за його користування згідно умов та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк виконав обумовлені договором забовязання, натомість [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 15 грудня 2016 року за договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку (а.с.19) становить 12\~488 грн. 51 коп. і складається з: тіла кредиту в розмірі 6\~269,85\~грн., простроченого тіла кредиту 5\~012,66 грн., відсотків за користування кредитом 131,20 грн. та неустойки 1\~074,80 грн. Про необхідність погашення заборгованості банк письмово повідомляв [PERSON] відповідною вимогою (а.с.20), але в досудовому порядку спір не врегульовано. За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобовязань за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 18 квітня 2014 року [PERSON] порушив встановлений договорами строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобовязань, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з нього вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 1\~378,00 гривень судового збору, в порядку ст.\~88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved