overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на його утримання не надає, просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заперечення та прохав справу слухати у його відсутність. Суд, заслухавши сторони, дослідивши інші докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.03.1998 року, який розірвали 17.03.1998 року. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та має намір продовжувати навчання. На даний час відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на його утримання не надає, просила позов задовольнити. Позивач та третя особа в судове засідання не з»явилися, направили заяви про слухання справи у їх відсутність, в якій прохали задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги вимоги визнав частково та прохав стягувати аліменти в розмірі ? частини заробітку, так як він часто хворіє і значну частину заробітку витрачає на придбання медичних препаратів. Окрім того, проживає разом із непрацездатною матір»ю, яка отримує мінімальну пенсію і також потребує матеріальну допомогу. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши інші докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.11.1995 року, який розірвали 26.06.2006 року. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та має намір продовжувати навчання. На даний час відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини , батьків, дочки , сина, інші обставини , що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України , суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин , зазначених у статті 182 СК України. Ураховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства , суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на час навчання посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на її утримання не надає, просила позов задовольнити. Позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, дослідивши інші докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1995 року перебували в шлюбі , який розірвано 15.03.2010 року. Від вказаного шлюбу мають спільного повнолітнього сина , [PERSON] [INFO], який продовжує навчання, згідно довідки (а.с.13). На даний час відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася суд та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1000грн. щомісячно, додаткові витрати на дитину в розмірі по 500грн. щомісячно, а також, стягнути аліменти за минулих три роки в розмірі 36000грн. з розрахунку 1000грн. на місяць. Свої вимоги мотивує наступним. [PERSON]С. є їх спільною дочкою. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає. На її звернення з цього приводу останні реагує агресивно та відмовляється допомагати в утриманні дитини, мотивуючи це тим, що він ніде не працює та не має коштів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Навела суду підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач позов визнали частково. Пояснив, що ніде не працює. Згідний сплачувати на утримання дитини по 300грн. щомісячно. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Згідно рішення Сокальського районного суду та свідоцтва про народження, у сторін є спільна дочка [PERSON] [PERSON], 13.10.2011р.н. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Оскільки відповідач ніде не працює, суд погоджується з позивачкою та визнає за доцільне стягувати з останнього аліменти у твердій грошовій сумі. В той же час, відповідач одружений та має на утриманні на утриманні двох неповнолітніх дітей, що стверджується відповідними свідоцтвами. Також, останній здійснює догляд за матірю, яка є інвалідом ІІ групи та отримує у звязку з цим допомогу, що вбачається з довідки №02/1/3-2340 від 23.09.2014р. та посвідченням від 28.03.2014р. Том, враховуючи вищезазначене та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд визначає розмір аліментів у розмірі 700грн. щомісячно, оскільки вважає, що такий розмір є достатнім для належного забезпечення спільної дитини сторін. Крім того, суд відхиляє вимогу позивачки про стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат на дитину, оскільки останньою не представлено жодних доказів того, що вона вжила заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у звязку з ухиленням останнього від сплати, а також доказів, які підтверджують потребу в додаткових витратах.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася суд та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1327грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує наступним. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON]. На даний час вони проживають окремо. Дочка проживає разом з нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно сплачувати аліменти відмовляється. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Навела суду підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач позов визнали частково. Пояснив, що ніде не працює, а тому, згідний сплачувати по 500грн. щомісячно. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2007р. по 25.04.2014р., що стверджується копіями свідоцтва та рішення Сокальського районного суду. Згідно свідоцтв про народження, у сторін є спільна дочка [PERSON], [NUMBER]. Згідно довідки №232 від 16.03.2015р., спільна дочка сторін проживає разом з позивачкою в с.Домашів Сокальського району. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки. В той же час, суд відхиляє вимогу позивачки про стягнення аліментів за минулий час, оскільки останньою не представлено жодних доказів того, що вона вжила заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від сплати. Оскільки відповідач ніде не працює, суд погоджується з позивачкою та визнає за доцільне стягувати з останнього аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить 1286грн., а також те, що обов'язок утримувати неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, , суд визначає розмір аліментів у розмірі 700грн. щомісячно, оскільки вважає, що такий розмір є достатнім для належного забезпечення спільної дитини сторін.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася у березні 2014 року до суду з позовом до відповідача. Просила визнати, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи через оголошення у пресі. Позивачка у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і прохає їх задовольнити. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи УДМС України в Полтавській області у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Гадяцького районного суду в Полтавській області від 23.10.2013 р. про розірвання шлюбу позивачка та відповідач спільним життям проживали до червня 2013 р. (а.с. 8). Також, [PERSON] має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СЕЕ № 897816, виданим Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» 20.11.2012 року (а.с. 10). Згідно актів комісії 03.07.2013 р., 23.10.2013 р., 09.01.2014 р. на предмет проживання [PERSON], за вище вказаною адресою, виявлено в результаті обстеження житлового приміщення, що останній зареєстрований за даною адресою, але не проживає і особисті речі відсутні (а.с.14-16). З довідки про склад сім'ї, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON], [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з тим, що відповідач на даний час не є членом сім'ї власника житлового будинку, фактично в ньому не проживає з червня 2013 р., у відповідності зі ст. 405 ЦК України повинен бути визнаним судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що вона з ним уклала 15.07.1986р. шлюб у Хмельницькому ЗАГСі, Вінницької області за актовим записом №116, від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] На даний час між сторонами шлюбні відносини припиненні, відповідач залишив сім»ю. Заявлені вимоги мотивовані тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 14.09.2009р. стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500,00 грн., 23.10.2013р. дочці виповнилось 18-ть років, а відтак виконавче провадження по справі закрито у зв»язку із досягненням дитиною повноліття, проте відповідач свої зобов»язання по виконанню рішення Виноградівського районного суду від 14.09.2009р. не належно виконував, оскільки на даний час його з заборгованість по аліментах становить за період з 19.06.2009р. по 23.10.2013р. суму 26.500,00 грн., що стверджено розрахунком заборгованості по аліментах, виданим начальником відділу ДВС Виноградівського РУЮ від 21.01.2014р. За розрахунками позивачки за вказаний період сума неустойки за прострочену сплату аліментів, які відповідач повинен сплатити склала дає суму 8.650,00 грн., а відтак загальна заборгованість відповідача складає 35.150,00 грн. На даний час дочка досягла повноліття, однак продовжує навчання в Природничо-гуманітарному коледжі на третьому курсі денної форми навчання по спеціальності «Правознавство» Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», термін навчання з 01.09.2011р. по 30.06.2015р. Позивачка зазначає, що дочка проживає разом з нею та знаходиться на повноммі її утриманні, на яке потрібні значні кошти, зокрема- харчування, придбання одягу, книжок, на поїздки до місця навчання, оплату квартири, а відповідач постійного місця роботи не має. Проте є матеріально забезпеченим- на праві власності у нього є торговий комплекс в [ADDRESS] та приміщення будівлі АВМ №1 в [ADDRESS], а також він займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, а відтак,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що рішенням Виноградівського районного суду від 11.04.2012р. шлюб між ними був розірваний, від даного шлюбу у них народилося двоє дочок: Наалія- [INFO] та Віолетта- [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що на даний час дочка [PERSON] продовжує навчання в і є студентом гуманітарно-педадогічному коледжі Мукачівського державного університету, навчання закінчується 30.06.2016р., а відтак,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що рішенням Виноградівського районного суду від 2003р. шлюб між ними був розірваний, від даного шлюбу у них народився один син [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що на даний час син продовжує навчання в і є студентом стаціонарного відділення університету Львівська політехніка, навчання закінчується 30.06.2018р., а відтак,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що рішенням Виноградівського районного суду від 28.04.2012р. шлюб між її батьками був розірваний та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки- позивачки по справі в розмірі по 500,00 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [INFO] позивачці виповнилось 18-ть років, а відтак виконавче провадження по справі закрито у зв»язку із досягненням нею повноліття, проте на даний час позивачка продовжує навчання в Медичному коледжі «Монада» м.Хуст на другому курсі, термін навчання по серпень 2015р., а відтак,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася у листопаді 2013 року до суду з позовом до відповідачів. Просила визнати, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання 24 грудня 2013 року та 13 січня 2014 року не з'явився, в зв'язку з чим по справі постановлене заочне рішення, відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Представник співвідповідача - управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] має на праві приватної власності житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 866435, виданим колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 15.11.2006 року (а.с. 8). З довідки № 49 від 07.11.2013 року, виданої виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстрований з 26.12.1999 року, як квартиронаймач, але не проживає [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно акту обстеження, складеного комісією в складі депутата Лелюхівської сільської ради Клименко І.В. в присутності свідків [PERSON], [PERSON] та затвердженого Лелюхівським сільським головою, [PERSON] в будинку, належному [PERSON], зареєстрований, але не проживає (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з тим, що відповідач на даний час не є членом сім'ї власника житлового будинку, фактично в ньому не проживає на протязі п'яти років, у відповідності зі ст. 405 ЦК України повинен бути визнаним судом таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася у листопаді 2015 року до суду з позовом до відповідача. Просила визначити, що її частка в спільному сумісному майні подружжя, яким є квартира [ADDRESS] становить 1/2 частину та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири; залишити за відповідачем право власності на 1/2 частину в даній квартирі. В обгрунтування позову зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали квартиру. Після розірвання шлюбу поновили сімейні стосунки, але час від часу між ними виникають конфлікти, в ході яких відповідач вимагає залишити квартиру, так як вважає, що квартира належить лише йому на праві особистої власності. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2000 року у відділ РАГС Гадяцького РУЮ Полтавської області. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 червня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 лютогго 2007 року [PERSON] купив двокімнатну квартиру номер 10 в будинку номер 7 по вул. Леніна в м.Гадяч. Згідно п. 9 договору дружина [PERSON] у своїй заяві надала згоду на купівлю вказаної квартири. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] зареєстрував на своє ім'я право власності на вищезазначену квартиру 13 березня 2007 року. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеку, 03 вересня 2013 року припинено іпотеку згідно договору від 21.02.2007 року. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позовні вимоги підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з вищевказаною позовною заявою. Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], а [INFO] - її батько [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно залишив їй. До складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS] Інших спадкоємців, які б могли претендувати на вказаний будинок не має. Із свого народження вона проживала разом із батьком у будинку № 26, по вул. Волошина, у с. Бедевля, однак через свою юридичну необізнаність, постійні захворювання та необхідністю зібрати всі документи для прийняття спадщини пропустила строк визначений для прийняття спадщини. Просить надати їй два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Бедевлянської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] р. помер батько позивачки - [PERSON] Згідно заповіту, від 14.02.2002 р., на випадок своєї смерті він все своє майно заповів дочці [PERSON] 1960 р.н. Довідкою Бедевлянської сільської ради стверджено, що на момент смерті [PERSON], який помер [INFO] р., його донька [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS] є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи довідку сільської ради про те, що позивачка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем є підстави для задоволення позову. Судові витрати слід покласти на позивачку.

Outcome: approved