Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач, МТСБУ, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 20548 грн. 24 коп.. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 23.11.2013 приблизно о 09.30 год. на Московському мосту в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за наступних обставин: відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], належним [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2013 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Внаслідок ДТП власнику автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Європейський страховий альянс» за полісом № АС/37880010, терміном дії - з 16.05.2013 по 15.05.2014, завдано матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до звіту №8145 про оцінку колісного транспортного засобу від 29.01.2014 складає суму 22497 грн. 28 коп.. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, ним добровільно шкода потерпілій особі не відшкодована. З настанням страхової події, 19.02.2014 МТСБУ на підставі наказу від 14.02.2014 № 1018 здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі за рахунок фонду захисту потерпілих у розмірі 20548 грн. 24 коп., за заявою та доданими необхідними документами, відповідно пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що на підставі ст. 1191 ЦК України, пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 зазначеного Закону надає право зворотньої вимоги до відповідача, винного у ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в добровільному порядку не відшкодував, понесені додаткові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.. Позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов»язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 20548 грн. 24 коп., на правову допомогу - в розмірі 2000 грн. та сплату судового збору. У судове засідання представник позивача на підставі довіреності, Чехоєва Н.М., не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явився, судові документи і повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні п. 5 ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала ( ч. 1 ст. 1166 ЦК). Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом ( ч.2 ст. 1187 ЦК ). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ( ч.1 ст. 1188 ЦК ). Суд установив, що 23.11.2013 приблизно о 09.30 год. на Московському мосту в м. Києві відповідач, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], , не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2013 в адміністративній справі № 755/30951/13-п, вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже вина відповідача у вчиненні ДТП, в якій пошкоджено автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON], та обставини даної пригоди не потребують доказування. Внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Європейський страховий альянс» за полісом № АС/37880010, терміном дії - з 16.05.2013 по 15.05.2014, завдано матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до звіту № 8145 про оцінку колісного транспортного засобу від 29.01.2014, складеного ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», становить суму 22497 грн. 28 коп. ( а. с. 9-18). Відповідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідач, вина якого у ДТП встановлена, в добровільному порядку шкоду потерпілій особі, завдану пошкодженням його автомобіля, не відшкодував, його цивільно-правова відповідальність на дату пригоди на випадок пошкодження майна третіх осіб у ДТП не була застрахована ( а. с. 22). Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи, що внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження, винуватцем ДТП дана шкода не була відшкодована, потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про отримання страхового відшкодування та надав необхідні документи ( а. с. 4-6). Відповідно наказу МТСБУ від 14.02.2014 №1018 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] визначене страхове відшкодування до сплати у сумі 20548 грн. 24 коп., перераховане за платіжним дорученням № 1/22744 від 17.02.2014 на рахунок ТОВ « Автогарант АВ» ( а. с. 7,8). Відповідно ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; Суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позовних вимог, оскільки через порушення відповідачем ПДР України сталася ДТП, другий учасник пригоди через пошкодженням автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], [PERSON], поніс збитки, які йому відшкодувало МТСБУ, та відповідно до закону набуло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., то суд повинен враховувати наступне. Відповідно норм ст. ст. 79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються, якщо вони пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно п. 1 додаткової угоди № 234 до контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012, укладеного між МТСБУ і ФОП - Чехоєва Н.М., замовник передав, а виклонавець прийняв завдання на ведення, серед інших, і справи відносно [PERSON], розмір вартості винагороди виконавця - 2000 грн., але розрахунку витрат на правову допомогу та підтвердження оплати не надано ( а. с. 20-21) Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. безпідставними та необґрунтованими, оскільки не надано розрахунку витрат на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим у цій частині позов задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, в загальній сумі 20548 грн. 24 коп., у стягненні витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. відмовляє. Відповідно ст. 88 ЦПК суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 грн..

Outcome: partial