Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось і 20 жовтня 2014 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу з відповідачем проживають окремо, вона разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає в [ADDRESS] а орендованому будинку, відповідач також проживає в с.Реутинці за іншою адресою. Вона не працює, соціальної допомоги на дітей не отримує. [PERSON] не приймає належної участі в утриманні дітей, періодично він надає їй кошти для дітей, однак їх недостатньо для забезпечення їх всім необхідним. Вони мають різні погляди на розмір щомісячних коштів, необхідних для утримання дітей, а тому не можуть самостійно домовитись з відповідачем щодо його участі в їх утриманні. Відповідач працює неофіційно охоронником, має стабільний дохід, розмір його заробітної плати становить 5000 грн. на місяць, інших утриманців не має, а тому має приймати належну участь в утриманні їх дітей. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. щомісяця на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі (а.с.22). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, згоден сплачувати по 500 грн. на кожну дитину. При цьому він пояснив, що раніше працював охоронником в місті Києві та отримував заробітну плату в розмірі близько 5000 грн. Однак у зв'язку з тим, що його мати, яка проживає в [ADDRESS], хворіє та потребує постійного догляду, він був змушений покинути роботу та приїхати проживати в с.Реутинці до матері. На даний час він не працює, оскільки не може знайти собі роботу за місцем проживання, а також здійснює догляд за хворою матір'ю, у зв'язку з чим не має змоги платити аліменти на дітей у розмірі, зазначеному позивачкою. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи та пояснень відповідача встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8,9). Діти народились під час шлюбу, в якому сторони перебували з 26 серпня 2005 року, 20 жовтня 2014 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області шлюб між ними розірваний (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Дубовицької сільської ради Кролевецького району від 01.03.2016 року сторони та їх діти зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.10), однак фактично вони проживають окремо. [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS] в орендованому будинку. Відповідач проживає окремо у своєї матері в [ADDRESS]. Позивачка забезпечує дітей матеріально, що не заперечується відповідачем. Вона не працює, соціальної допомоги на дітей не отримує і потребує коштів на утримання їхніх спільних з відповідачем дітей. [PERSON] надавав грошові кошти на утримання дітей, однак між сторонами існують розбіжності щодо суми аліментів, яку має сплачувати відповідач. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). [PERSON] визнає позов щодо обов'язку сплачувати аліменти на дітей, однак не погоджується з сумою аліментів, визначеною позивачкою. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дітей, стан їх здоров'я, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивачка не зазначила і не довела протилежного, матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Вона, як зазначено в позові, не працює, соціальної допомоги на дітей не отримує, а тому не може забезпечити дітей усім необхідним, створити нормальні умови для їх життя та розвитку. Також суд враховує, що домовленості щодо утримання дітей між сторонами немає, відповідач працездатного віку, про наявність у нього інших утриманців суду не повідомив. Таким чином він повинен організувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо своїх малолітніх сина та дочки, в тому числі утримувати в обсязі, що задовольнятиме їх життєві потреби. Поряд з цим суд враховує, що відповідач на даний час не працює та не має постійного доходу, він здійснює догляд за матір'ю, яка хворіє та потребує лікування, на що також витрачає значні кошти. За таких обставин, враховуючи викладене, визнання відповідачем позову в частині його обов'язку сплачувати аліменти на дітей, оцінивши докази, з метою захисту інтересів дітей, виходячи з положень ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, у т.ч. щодо відсутності роботи у відповідача, у зв'язку з чим його дохід є нерегулярним та мінливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття, В іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial