Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, що підпадає під ознаки злочину, посилаючись на те, що 23 жовтня 2013 року близько 15 години 30 хвилин на автодорозі в с. Топорівці Новоселицького району, внаслідок ДТП при якій неповнолітній [PERSON] керуючи моторолером марки «Хонда SH 150» без державного номерного знаку, не впорався з керуванням транспортного засобу та з'їхав з дороги в кювет, її син пасажир [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень [PERSON] тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні. За весь час перебування на лікуванні позивачкою було затрачено грошові кошти на загальну суму 154625 гривень, з яких 77300 гривень частково їй були відшкодовані батьками неповнолітнього [PERSON]. На даний час невідшкодованою залишається сума витрачених грошових коштів за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 76616 гривень 70 копійок, яку позивачка в порядку ст. 1179 ЦК України просила стягнути з [PERSON] та його батьків [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідачів позов визнав частково. В частині стягнення матеріальної шкоди з відповідачів [PERSON] та [PERSON] - батьків [PERSON], просив відмовити, оскільки на час розгляду справи останній став повнолітнім та за завдану ним шкоду відповідає самостійно на загальних підставах. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 76616 гривень визнав. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року близько 15 години 30 хвилин на автодорозі Чернівці - Недобоївці в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області неповнолітній [PERSON] керуючи моторолером марки «Хонда SH 150» без державного номерного знаку, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого з'їхав з дороги в кювет, в результаті чого син позивачки - пасажир [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Своїми діями неповнолітній [PERSON] вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 06 квітня 2017 року, відносно [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5508 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 гривень. Дослідженими судом доказами з'ясовано, що за період перебування [PERSON] на лікуванні з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2015 року позивачкою було витрачено на лікування, необхідні обстеження та придбання необхідних речей, пов'язаних із процесом лікування свого сина кошти на загальну суму 76616 копійок 70 копійок, які їй на даний час не відшкодовані. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2-3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно володіла транспортним засобом, зобов'язана відшкодувати завдану шкоду на загальних підставах. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року з послідуючими змінами «Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умовами, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявної вини. За змістом ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування Зважаючи на те, що неправомірними діями [PERSON] позивачці [PERSON] спричинена майнова шкода у вигляді понесення матеріальних витрат на лікування, необхідні обстеження та придбання необхідних речей, пов'язаних із процесом лікування її сина [PERSON] в період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2015 року, то розмір вказаної невідшкодованої шкоди в сумі 76616 гривень 70 копійок підлягає стягненню з нього на користь позивачці в примусовому порядку, у зв'язку із чим позов у вказаній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Із урахуванням того, що на час розгляду даної справи [PERSON] досяг повноліття, у зв'язку із чим, обов'язок його батьків відшкодувати завдану ним шкоду припинився, суд вважає безпідставними заявлені вимоги про стягнення шкоди з його батьків [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із чим в цій частині позову слід відмовити. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст.ст. 22, 1166, 1179, 1187 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: partial