overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 20), просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, який проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка до судового засідання не зявилася, але подала заперечення на позов і просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2015 року було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні, про що свідчить довідка № 1241 від 03.10.2016 року, видана виконкомом Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 6). Відповідачка допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції\~\~про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Доводи відповідачки про те, що вона не працює, у звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову суд до уваги не приймає, оскільки утримувати неповнолітню дитину є обовязком обох батьків, а не правом. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 22), просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1200 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав та погодився сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 2412 від 22.08.2017 року, видана виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 23). Відповідач надає допомогу на утримання дитини, але у розмірі, недостатньої для її утримання, у судовому засіданні він пояснив, що не працює, його заробіток нерегулярний. Також пояснив, що він доглядає за хворим батьком, що підтверджується висновком Біляївської центральної районної лікарні Одеської області від 14.08.2017 року (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, (уточнивши який а.с. 28), просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до її повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини, він працює, отримує стабільну заробітну плату. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У звязку з викладеним позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовну заяву визнав і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], 03 листопада 2007 року, згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтвердив у судовому засіданні відповідач, а тому ця обставина у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго.» № 7 від 01.11.2016 року вбачається, що відповідач працює у вказаному товаристві, отримує стабільну заробітну плату (а.с. 29). Відповідач у судовому засіданні пояснив, що стан його здоровя задовільний, інших неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків на утриманні він не має. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.12.2009 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти. Позивачка до судового засідання не з`явилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність та вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 11.12.2009 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Авангардівської селищної ради за вих. №1685 від 11.10.2018 року (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, а відповідач не виконує свої обов`язки, передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на утримання сина [PERSON] , що буде достатнім для його гармонійного розвитку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON]. З відповідачем вони не проживають з 2011 року, він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні позову наполягає і просить справу розглянути без її участі. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до її повноліття, позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнила його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 01.10.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивача просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 31704,69 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 01.10.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.17) Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 31704,69 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 31704,69 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнила його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 02.04.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов'язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 22380,30 грн., в т.ч. сума нараховану вихідну допомогу в розмірі 10730,18 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки надав суду письмову заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.280 ЦПК України, та враховуючи думку представника позивача, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки зібрано достатньо доказів щодо прав та обов'язків сторін. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 02.04.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6) Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 22380,30 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплатив позивачу належну до сплати суму заробітної плати, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнила його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 17.09.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивача просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 32840,03 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 17.09.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 32840,03 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 32840,03 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнила його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 24.10.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивача просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 19928,36 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Представник позивачки, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Справу просить розглянути без його участі та позивачки. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 24.10.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 19928,36 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 19928,36 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved