Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Позивачка з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. У них є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивачка у судове засідання не зявилась, просила справу розглядати у її відсутність надала письмову заяву, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, а саме в Одеському слідчому ізоляторі №21. Керівнику Одеського слідчого ізолятора № 21 направлено копію ухвали про відкриття провадження та позову з додатками для вручення відповідачу. На адресу суду від керівника слідчого ізолятора № 21 надійшло повідомлення про те, що [PERSON]В 10.04.2018 року отримав копію позову. У встановлений судом строк від відповідача не надійшов відзив, клопотань та заяв та справу призначено до розгляду. Про закінчення підготовки справи до розгляду та про дату судового засідання відповідача було повідомлено через адміністрацію СІЗО № 21, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.7 ст.130 ЦПК України якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду. Відповідно до ухвали суду від 22.05.2018 року суд постановив розглядати справу заочно, в звязку з тим, існують всі підстави про проведення заочного розгляду справи . Дослідивши письмові матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. У них є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає . Позивачка просить суд стягнути з відповідачана її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved