Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка з відповідачем перебувать в шлюбі, зареєстрованому 25 березня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] На даний час позивачка з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка змушена також звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої дитини, оскільки спільної згоди щодо порядку надання та розміру коштів на утримання дитини сторони не досягли. Дитина на даний час проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Рачинської сільської ради. У ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, як батько, повинен також брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином, до обставин, які надають суду повноваження визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач зареєстрований як підприємець, отримує дохід, являється особою працездатного віку та за станом здоровя має можливість працювати та надавати допомогу на утримання дитини. Надати підтверджуючі документи про розмір доходів відповідача позивачка не має можливості, а тому просить суд стягнення аліментів призначити у твердій грошовій сумі. Виходячи з потреб дитини, позивачка несе витрати на її харчування, одяг, навчання, оздоровлення тощо. Участь батьків в утриманні дитини повинна бути рівною, оскільки це їх спільний обовязок. Тому виходячи з витрат на вказані вище потреби, існуючого рівня цін на побутові товари та послуги, розмір аліментів позивачка визначає у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., що в сукупності складає необхідний мінімум для утримання дитини. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, позивачка переконана, що таку суму він взмозі сплачувати на дитину. В будь-якому випадку, в разі незгоди відповідача з вказаним розміром аліментів, остаточний їх розмір визначатиметься судом, на рішення якого, як вказує позивачка, вона повністю покладається. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнив, що розмір фактичних доходів відповідача позивачка незнає, тож щодо визначення розміру чи суми аліментів, покладається на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду через засоби масової інформації. Вислухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з документами справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Копія свідоцтва про народження вказує на те, що батьками [PERSON] є сторони у справі. (а.с.4.) Довідка Дубенської ОДПІ вказує на те, що [PERSON] зареєстований як фізична особа-підприємець. (а.с.5.) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. І відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже позивачкою доведено, що відповідач займаючись підприємницькою діяльністю може мати мінливий дохід і позивачка може просити про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим вимоги позивачки щодо розміру аліментів суд рахує дещо завищеними. Так на грудень 2015 року мінімальний прожитковий мінімум для дитини, що старша 6 років встановлений державою в розмірі 1455 гривень. Ст.180 СК України передбачено обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини. Тож якщо кожен з батьків буде давати на дитину по 800 гривень, дитина буде забезпечена чуть вище прожиткового мінімуму. Все що вище цієї суми кожен з батьків може надавати дитині за бажанням а не за обов'язком. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved