Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач Матвійків І.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним. Позов мотивує тим, що 28 лютого 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі відділення Львівське регіональне управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» було укладено договір кредитної лінії № 3/МБ-38. Вважає даний кредитний договір недійсним, оскільки такий укладений з порушенням чинного законодавства України, так згідно п.1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 130 000 доларів США терміном на 120 місяців до 28.02.2017р. Згідно п. 3.1.1 договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється на рахунок №[NUMBER] в філії ВАТ КБ «Надра» ЛРУ, МФО 325978 згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків щомісячно до 05 числа кожного місяця, наступного дня за тим, в якому фактично були нараховані відсотки. У графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є додатком до кредитного договору, зазначено, що повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті платежу кредиту, а саме в доларах США. Вважає, що вказаний договір суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки банком йому надано кошти у іноземній валюті, і відповідно у даній валюті він повинен погашати кредит, що вважається валютною операцією, на проведення якої у відповідача немає індивідуальної ліцензії. Також, звертає увагу, що позивачу не надано право здійснювати використання готівкової іноземної валюти при здійснення платежів за кредитним договором та внесення плати за користування кредитом на користь відповідача шляхом перерахування доларів США відповідачу. Тому з врахуванням наведених мотивів просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір кредитної лінії №3/МБ-38 від 28.02.2007 року, у кладений між ним, [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра». В судовому засіданні представник позивача Юхименко Г.А., який діє на підставі довіреності від 21.10.2013р. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16.09.2013р. в судовому засідання проти задоволення позову заперечила та пояснила, що 28 лютого 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі відділення Львівське регіональне управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» було укладено договір кредитної лінії № 3/МБ-38. На момент укладення спірного договору сторонами було дотримано усіх вимог, необхідних для чинності правочину. Зазначила, що за відсутності нормативних умов для застосування для застосування режиму індивідуального ліцензування, щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банком кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, тобто утримання дозволу НБУ на операції пов»язані з іноземною валютою. Надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії не суперечить вимогам чинного законодавства України. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі відділення Львівське регіональне управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» було укладено договір кредитної лінії № 3/МБ-38, згідно умов якого кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 130 000 доларів США терміном на 120 місяців до 28.02.2017р.(а.с.7-8). Ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Коштами, згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»визнаються гроші у національній та іноземній валюті. Відповідно до ст. ст. 47,49 цього Закону операції із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик визначаються як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується та здійснюються на підставі банківської ліцензії. Згідно ст. 5 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»випливає, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Вимога щодо необхідності отримання індивідуальних ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена ч. 4 ст. 5 вказаного законодавчого акту лише тоді, коли терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Проте на сьогоднішній день такі терміни та суми кредитів в іноземній валюті у законодавстві не визначені, відповідно така норма до даних правовідносин застосовуватись не може. Згідно з п. 1.5 Положення «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затвердженого Постановою Правління НБУ від 14.10.2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк, якому у встановленому порядку видано ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до представленої суду копії банківської ліцензії № 21 виданої 26.10.1993 р. ВАТ КБ «Надра»(а.с.26), відповідачу надано право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», до яких належить приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів і банків-кореспондентів, у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків за допомогою платіжних інструментів та зарахування коштів на них, розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, здійснення операцій за грошовими вимогами, надання гарантій, порук за грошовими зобов'язаннями. Посилання позивача на те, що відповідно до ст. 524 ЦК України грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, спростовується ч. 2 цієї ж статті, відповідно до якої сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, зокрема, в укладеному між сторонами по даній цивільній справі договором, сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відтак суд приходить до висновку про те, що порушень законодавства при укладені договору допущено не було. Оскільки при розгляді справи встановлено, що відповідачу видана відповідна ліцензія на здійснення банківських операцій з валютними цінностями. При укладанні спірного договору позивач погодився з вибраною валютою кредитування, на момент підписання договору сторони досягнули згоди по всіх істотних умовах, відтак суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed