Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі вказаного договору, посилаючись на те, що 03.10.2008р.помер її брат [PERSON]Після його смерті вона звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у вигляді ? частин квартири по вул.Городоцькій,173/183 у м.Львові,однак дізналась,що 22.07.2008р.брат подарував належну йому частку у квартирі [PERSON]Брат з 25.06.2008р.по 23.-07.2008р. та з 11.08.2008р.по 03.09.2008р.перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ст.сліпої кишки Т4№2МІ 1Укл.гр.атеросклеротичний кардіосклероз,анемія,внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій.Просить визнати договір дарування недійсним,визнати недійсним витяг з реєстру права власності на квартиру,виданий на підставі договору дарування від 22.07.2008р. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав,дав аналогічні пояснення.Крім того,доповнив,що волевиявлення [PERSON]при укладенні договору дарування не було вільним,оскільки,оформляв спадщину і договір дарування під час перебування у лікарні. Відповідач та її представник проти позову заперечили та пояснили, що укладаючи договір [PERSON]був повністю адекватний,розумів значення своїх дій,не мав ніяких психічних розладів.Коли він хворів вона була поруч,допомагала йому,з родиною [PERSON]не спілкувався. Неодноразово звертався до нотаріуса з приводу укладення договору дарування своєї частки в квартирі.Уклав договір дарування з власної ініціативи. 3 особа [PERSON] позов підтримав та пояснив,що [PERSON]Ф.у 1972р.мав операцію на голову і з того часу хворів,мав психічні розлади,однак на обліку ніде не перебував.Родину він ненавидів,бо хотів гарно жити.Він останній раз бачив брата на початку 2008р.,давав йому гроші та в червні 2008р.зустрілись біля цирку,крім того спілкувались по телефону.Брат чітко відповідав на запитання.Однак,він вважає,що [PERSON]не розумів значення своїх дій,так як він нікого не любив,був заздрісним,у 1953р.його не взяли на службу в армію за станом здоров»я,у 1999р.не дивився телевізор та не мав друзів.Крім того,брат мав намір подарувати свою частку у квартирі похресниці. Представник 3 особи позов підтримав та пояснив,що висновок судово-психіатричної експертизи є необгрунтованим,не дано відповіді на всі поставлені запитання,а тому не може братись до уваги.Договір дарування [PERSON]оформив під час стаціонарного лікування,однак відсутні дані про те,що він відпрошувався з лікарні.Просить позов задоволити. 3 особи -ОКП ЛОР»БТІ та ЕО»,державний нотаріус 5 Львівської держнотконтори в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, хоч належно увідомлені про час та місце слухання справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності відповідно до ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін,свідка,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належало 3/4частини квартири по вул. Городоцькій,173/183 у м.Львові. 22.07.2008р. нотаріусом 5 Львівської держнотконтори посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 3-2066 договір дарування частки квартири ,згідно якого [PERSON]подарував належну йому на праві власності ? частини квартири по вул. Городоцькій,173/183 у м.Львові [PERSON],залишивши за собою право пожиттєвого проживання у вказаній квартирі. [PERSON]помер 3.10.2008р.,що вбачається із свідоцтва про смерть. Право власності на 3/4 частини квартири по вул. Городоцькій,173/183 у м.Львові зареєстровано за [PERSON] 15.08.2008р.за №19905312 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобов»язані довести ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до ЦПК України,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 25.06.2008р.по 23.07.2008р.стаціонарно лікувався у комунальній 5 клінічній лікарні з діагнозом виразкова хвороба шлунка,резекція шлунка, стан хворого поступово покарщувався і 23.07.08р.виписаний із стаціонару в стані близькому до задовільного,що вбачається з медичної карти стаціонарного хворого №6427. Згідно медичної карти стаціонарного хворого №7821,з11.08.2008р.по [PERSON]перебував на стаціонарному лікуванні у комунальній 5 клінічній лікарні з діагнозом Cr сліпої кишки ТhN2МІ 1У ст. 1Укл.гр.,часткова кишкова непрохідність, 1ХС,атеросклеротичний кардіосклероз,гіпохронічна анемія,гіпертензія простати .Як вбачається з огляду лікаря від 13.08.2008р,загальний стан пацієнта стабільно середньої важкості,в свідомості,адекватний.Згідно записів лікаря від 22.08.2008р.,26.08.08р.та від23.08.08р.,28.08.08р.,01.09.08р.-в свідомості адекватний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила,що коли [PERSON]перебував у лікарні він не чітко висловлювався,був не такий як раніше,однак що змінилось,пояснити не може.Крім того,він не міг підписати договір дарування квартири на [PERSON],оскільки,розшукував свою дочку і мав намір скласти на неї заповіт. Згідно довідки КЗ»Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 15.01.16р. №1881/01-43 ,[PERSON]на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні з 1972р.по 2008р.не лікувався. Як вбачається з висновку №259 судово-психіатричного експерта від 06.04.15р.в момент укладення договору дарування квартири 22.07.2008р. [PERSON]стійким психічним захворюванням чи недоумством не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене не спростовано поясненнями представника позивачки,3 особи та свідка [PERSON] та будь-якими іншими належними та допустимими доказами . Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. На підставі ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи,а в разі її смерті-за позовом осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.09р.Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину вона перебувала у такому стані, коли не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними(тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.). Для визначення наявності такого стану суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу, висновок якої має стосуватись стану особи саме на момент вчинення правочину. Враховуючи те, що договір дарування квартири укладений [PERSON]Ф.в стані коли він розумів значення своїх дій та міг керувати ними , відсутні підстави для визнання договору недійсним,а також для визнання недійсним витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - ? частини квартири по вул.Городоцькій,173/183 у м.Львові, №19905312 від 15.08.2008р.,виданого на підставі договору дарування від 22.07.2008р.,а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed