Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що з 23.01.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати двох спільних дітей. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей. На час подачі позову між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання їхніх спільних дітей, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із даним позовом та просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити та додатково пояснила, що позивачка самостійно утримує дітей, оплачує їхнє навчання та лікування. Аліменти просить стягувати у твердій сумі у зв`язку з тим, що вона не може зазначити розмір доходів відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзиву на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановлений законом порядок. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.01.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Позивач прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дітей, їх повноцінного розвитку, але матеріальний стан Позивача не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей на їх повноцінне харчування, навчання, купівлю необхідного одягу та взуття, лікування у разі хвороби, та на інші життєві потреби дітей. Доньці [PERSON] 11 років, вона ходить до школи, та як і всі діти потребує, щоб їй купували продукти харчування, одяг, взуття, ліки, оскільки дитина, як і всі діти, періодично хворіє та потребує медичного догляду, лікування, вітамінів. Також дитину необхідно навчати, виховувати, розвивати, розширювати її кругозір тощо. Крім того, [PERSON] має поганий зір та перебуває на обліку у окуліста, також має хронічне захворювання на вегето-судинну дистонію. Кожні пів року вона перебуває на апаратному спеціалізованому лікуванні. Спектр необхідних послуг можуть надати лише приватні клініки, що потребує значних матеріальних затрат. [PERSON] 6 років, він перебуває на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-невролога, з діагнозом розлад психологічного розвитку, про що свідчать численні висновки лікарів, а саме: консультаційний висновок лікаря-психіатра від 27.07.2020 р., висновок дитячого невролога від 13.09.2019 р., амбулаторна картка №21433 від 11.08.2020 р., енцефалограма від 20.09.2019 р., висновок психіатра від 01.10.2019 р., висновок психіатра від 14.01.2020 р. [PERSON] потребує особливого догляду та постійного лікування. Зараз Позивач знаходиться у відпустці по догляду за третьою найменшою дитиною - [PERSON] , якому щойно виповнився 1 рік, до досягнення ним трьох років. Але навіть після досягнення [PERSON] трьох років Позивач не зможе працювати, оскільки [PERSON] буде довічно потребувати особливого догляду та лікування, він не може самостійно опікуватися про себе, й це не дасть змоги Позивачу працювати. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає,вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України) Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 24.11.2020 року мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1859 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривні. Приймаючи рішення по даній справі, суд враховує положення законодавства, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач має можливість сплачувати позивачці аліменти у розмірі 6000,00 грн. на двох дітей (3000,00 грн. на кожну дитину), що перебільшує 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та є достатнім для задоволення потреб дітей виходячи з матеріальної можливості та реального доходу відповідача на теперішній час, а також стану здоров`я дітей та необхідного у зв`язку з цим лікування. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 3000 гривень 00 копійок щомісячно, на кожну дитину до їх повноліття, починаючи стягнення з 28.08.2020 року. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved