Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач обґрунтовує вимоги тим, що 20.01.1994 р. він та його брат [PERSON] заснували товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ фірму РТВ сервіс, яке 6.06.2007р. на підставі договору купівлі-продажу ВЄР № 073995 придбало приміщення магазину Садко загальною площею 371,5 кв.м. 27.08.2007р. на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №287 від 27.08.200р. Товариству був наданий дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації на будівництво прибудови до магазину площею 133 кв.м. 7.08.2008р. інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Сумській області був наданий дозвіл на виконання будіве5льних робіт по вказаній прибудові. Відповідно до положення п. 5.3.14 статуту товариства останнє має право отримувати позику від учасників та інших фізичних і юридичних осіб. Тому на прохання його рідного брата [PERSON] - директора вказаного товариства - який не повідомив його про те, що вже взяв кредит у банку та передав у іпотеку магазин, зробив інвестицію у вказане будівництво на підставі договору від 1.06.2009р. Відповідно вказаної домовленості до зазаначеної будівлі площею 371,5 кв.м. повинні бути добудовані складські та господарські приміщення площею 133 кв.м., яка становитиме 26/100 частин від всієї будівлі. Однак брат під різними приводами відкладав реєстрацію обєкта інвестування, пояснюючи це тим, що не може здати обєкт в експлуатацію. Але згодом йому стало відомо, що на магазин Садко Відділом ДВС [PERSON] МРУЮ накладено арешт і він виставлений на прилюдні торги в рахунок погашення заборгованості ТОВ перед банком. Це змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав із позовом про визнання права власності на новостворене майно та звільнення майна з під арешту. Рішенням господарського суду Сумської області від 06.10.2014р., яке вступило в силу, його вимоги задоволено частково. Однак суд відмовив у визнанні за ним права власності на новостворене майно- 26/100 частин магазину Садко - прибудови площею 133 кв.м. в звязку із тим, що вона не прийнята в експлуатацію. Але відповідачі якимось чином зареєстрували одноособове право власності за ТОВ РТВ-сервіс включаючи і спірну площу. Про незаконну реєстрацію цього майна він дізнався у листопаді 2013р. На даний час він уже не являється підприємцем і не повинен відповідати за борги товариства. Посилається на ст.ст. 15,16,316,317,386,392,393 ЦК і просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ РТВ-сервіс на 26/100 частин вказаного магазину, та стягнути із відповідачів понесені ним судові витрати. Представник позивача за дорученням [PERSON] вимоги позову і його обґрунтування підтримав та просить задовольнити його. Представник відповідача ТОВ фірма РТВ-сервіс на розгляд справи не зявився, подав прохання проводити розгляд без його участі, вимоги позову визнає. Представник відповідача [PERSON] МБТІ [PERSON] вимоги позову не визнала і пояснила, що відповідно до замовлення ТОВ фірма РТВ-сервіс в 2008р. Конотопське МБТІ провело технічну інвентаризацію нерухомого майна в м. Конотопі по пл. Конотопських дивізій,18 враховуючи незакінчену будівництвом вказану позивачем прибудову, готовність якої визначено в розмірі 53%. До загальної площі магазину було дораховано площу прибудови, але право власності на неї зареєстровано не було, оскільки вона не була прийнята в експлуатацію. 16.12.2009р. на замовлення Товариства була проведена повторна технічна інвентаризація цього ж обєкту. Вказана прибудова будівництвом була закінчена. Відомостей про власність на цю прибудову до МБТІ не надавалося і вони внесли у відповідний реєстр інформацію, що вказана прибудова незавершена будівництвом та має 53% готовності. А це означає, що право власності на нього не зареєстроване і таку реєстрацію вони не проводили. З 01.01.2013р. МБТІ не має повноважень щодо реєстрації прав власності на нерухомість. Представник Відділу ДВС , як третьої особи без самостійних вимог, [PERSON] пояснила суду, що у них на виконанні находиться виконавче провадження про стягнення боргу із ТОВ фірма РТВ-сервіс на майно якого накладено арешт. І вони проводять відповідні дії по її реалізації. Позивач власником вказаного майна не значиться. Просить в задоволенні вимог позову відмовити. Представник ПАТ [PERSON] Аваль, як третьої особи без самостійних вимог, [PERSON] в судовому засіданні виступає проти задоволення позову оскільки позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав і не довів обставин на які посилається. Майно ТОВ фірми РТВ-сервіс знаходиться у іпотеці банку, а фірма винна банку значну суму, яку не погашає. Просить відмовити в задоволенні вимог позову. Вислухавши учасників розгляду справи та перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст.316,317,386,392,393 ЦК, на які посилається позивач для правового обґрунтування своїх вимог, правом власності на своє майно може розпоряджатися тільки його власник. А при передбаченні можливості порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право. Власник також може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним посвідчуючого це право документу. Правовий акт органу державної влади або місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено, що 26.06.2007р. ТОВ фірма РТВ сервіс за договором купівлі-продажу придбала у ЗАТ Госпрозрахунок- Трейд нежитлове приміщення будівлю магазину Садко в м. Конотопі на пл. Конотопських дивізій,18 зареєстрованого загальною площею 371,5 кв.м., що підтверджується відповідною копією договору купівлі-продажу та витягом із реєстру права власності на нерухоме майно. (л.с.11, 130). На підставі дозволу на виконання будівельних робіт ТОВ фірмі РТВ сервіс від 07.08.2008р. , остання здійснила прибудову до вказаного магазину площею 133, кв.м., яка не здана в експлуатацію і відповідно не зареєстрована. При реєстрації права власності на вказаний магазин у витягу від 02.10.2008р. значиться примітка, що зроблено внутрішнє перепланування в звязку із чим змінилася площа магазину і розпочато будівництво прибудови магазину. У витягу із реєстру від 18.10.2008р. загальна площа магазину значиться розміром 504,5 кв.м. Але в примітці цього витягу вказано , що побудована прибудова до магазину площею 133 кв.м, незавершена будівництвом та має 53% готовності. (л.с.129). Таким чином вказана прибудова не прийнята до експлуатації і свідоцтво про право власності на неї не видавалося, як передбачалося п.6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5, яке регулювало вказане питання у спірний період. Таким чином вказана примітка в реєстраційному витязі свідчить про відсутність реєстрації права власності на недобудовану будівлю. Відповідно до рішення господарського суду Сумської області від 06.10.2014р., яке вступило в силу, 01.06.2009р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ РТВ сервіс був укладений інвестиційний договір будівництва обєкта нерухомості в м. Конотопі на пл. Конотопських дивізій ,18, яке складалося із робіт по реконструкції та переплануванню основної будівлі площею 371 кв.м та складських і господарських приміщень площею 133 кв.м. зі здачею в експлуатацією результату кожного етапу будівництва, отриманням документів про право власності сторін на відповідні визначені вказаним договором частки у комплексі, після завершення будівництва, і введення в експлуатацію. Прибудова площею 133 кв. м переходить у власність [PERSON] та передбачалося оформлення свідоцтва про право власності на цю прибудову. (л.с.17-19). Вказане в судовому засіданні визнається представником позивача. Виходячи із цього позивач укладав договір на добудову до магазину в період, коли відповідні записи в реєстрацію про право власності були внесені (запис 18.10.2008р., а договір укладено 01.06.2009р. ), оскільки укладаючи такий договір позивач повинен був знати про її існування, т.я. в іншому випадку договору на інвестування вказаної будівлі він би не уклав. З вказаного моменту пройшло значно більше встановленого строку для звернення до суду за захистом своїх прав, а поважності причин його пропуску в судовому засіданні не наведено. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити за його необґрунтованістю. При відсутності матеріальних підстав у відмові вимог позову в його задоволенні слід було б відмовити за пропуском строку звернення до суду, задовольнивши відповідне клопотання сторони відповідача і третьої особи на його стороні.

Outcome: dismissed