Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач на підставі вимог ст..112 СК України заявляє позовні вимоги: - розірвати шлюб, зареєстрований 30 серпня 1997р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №590, між [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач вказав, він з відповідачем знаходяться у шлюбі зареєстрованому 30 серпня 1997р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №590. У зв'язку з тим, що шлюбні відносини між сторонами припинені, він вимагає розірвати шлюб. Відповідач у наданому відзиву вказала: Позов [PERSON] до неї вона не визнаю і категорично заперечує проти розірвання шлюбу. У зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувають 21 рік, фактично проживають разом 23 роки. За весь період сумісного життя вони жодного разу не припиняли стосунків, ніколи серйозно не сварилися, завжди підтримували один одного. До супружних зрад чоловік ніколи не був схильним, тому вказана ним причина створити сім'ю у 59-річному віці з іншою жінкою повинно пройти певну перевірку. Рішення [PERSON] розірвати шлюб не є особистим. Це рішення прийняте під негативним впливом особи, яка бажає зруйнувати життя відповідача. Відповідач прагне зберегти сім'ю. Позов про розірвання шлюбу вважаю безпідставним. Позивач, представник позивача на позові наполягали, що вказали в заяві наданої суду. Відповідно до вимог статті 223 ч.1 ЦПК України визначено: Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини: Згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі який було зареєстровано 30 серпня 1997р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №590. Відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів. З урахуванням мотивування позовних вимог позивачем, шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані доводи відповідачем не спростовані, а тому суд вважає їх доведеними. Крім того, в наданий строк сторонам на примирення, примирення не відбулось, що свідчить про припинення стосунків сторін. Крім того, позивач звертався до правоохоронних органів про неприпустимість вчинення дій відповідачем відносно його, на підставі чого відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчит лист поліції. Отже, збереження шлюбу між сторонами суперечить їх власним інтересам. Оцінивши в сукупності дослідженні докази суд вважає: Згідно ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Тому розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін. Вимогами статті 113 СК України визначено: Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 114 ч.2 СК України визначено:У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 115 ч.2, 3 СК України визначено: Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved