Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що з 30.09.2016 між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис №4. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Приблизно з грудня 2017 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, суперечити моральним засадам суспільства. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишається проживати з нею. Спір про розділ майна відсутній. Між нею та відповідачем є домовленість, відповідно до якої відповідач добровільно буде надавати кошти на утримання дитини. Просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис №04. Прізвище залишити незмінним. Стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.2-4). Позивач [PERSON], повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, шлюб розірвати, так як сімю врятувати не можливо, спору про поділ майна та виховання дитини немає. Спільно не проживають з 01.12.2017. Просила справу розглядати у її відсутність, судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.21). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Суду подав заяву, у якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, шлюб просить розірвати, сімю врятувати неможливо, строк на примирення не потрібен, спору про поділ майна та виховання дитини не має, спільно не проживають з 01.12.2017. Просив справу розглядати у його відсутність (а.с.20). В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, сторони просять справу розглянути у їх відсутність. Тому суд ухвалив на підставі ст.223 ЦПК України розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб сторони 30 вересня 2016 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис № 04 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 01 грудня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімї неможливо, що позивачка просить шлюб розірвати, відповідач проти позовних вимог не заперечує, суд вважає, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім'я розпалася та існує формально, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивачка просить не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, тому судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: approved