Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привело до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не повязані спільним побутом з 2014 р. Відповідач, добровільно, допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач в судове засідання не зявився про місце та час його проведення повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про повернення судової повістки, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 21 травня 2010 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 430, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей :[PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO],батьком яких , відповідно до свідоцтва про народження є відповідач . Також встановлено, що подружжя через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не повязані спільним побутом з 2014 р.. Після припинення шлюбних відносин, неповнолітні доньки залишається проживати з матірю та знаходиться на її утриманні. Батько регулярної та постійної участі в утриманні дитини не приймає. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу згідно ст. 112 СК України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином суд приходить висновку про те, що вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551.20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. а також за вимогу про стягнення аліментів в сумі 551,20 грн., на користь держави. На підставі ст.ст. 110-112, 181-183, 185, 191 СК України,

Outcome: approved