Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася із позовом до [PERSON] , та просить стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх його заробітків (доходів) до закінчення навчання до 01 березня 2020 року. Вимоги мотивувала тим, що сину [PERSON] , [INFO] , виповнилося 18 років, він навчається в ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», на денній формі навчання, термін навчання до 01.03.2020 року та потребує матеріальної допомоги. На даний час відповідач має постійний заробіток і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, а тому звертається до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, надала пояснення по обставинам справи. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 01.03.2020 року, за умови продовження останнім навчання, надала до суду відзив на позовну заяву та пояснення по обставинам справи. Зауважила, що через зменшення виробництва на підприємстві, на даний час матеріальне становище відповідача погіршилось. Крім того, відповідач проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1930 року народження, яка є особою похилого віку, в зв`язку з чим знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду. Єдиним доходом останньої є пенсійне забезпечення, розмір якого є недостатнім для підтримання нормального рівня життя, враховуючи її стан здоров`я та витрати на житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 жовтня 2000 року центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою від 23 квітня 2018 року за вих. № 85 виданої Кіровоградським будівельним коледжем встановлено, що [PERSON] є студентом групи М-21, 2 курсу ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», денна форма навчання, вступ 01.09.2016 року, випуск 01.03.2020 року. Як вбачається з письмових документів, долучених відповідачем до матеріалів справи, відповідач [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1930 року народження, що підтверджується довідкою № 307 від 04.06.2019 року Квартального комітету № 21 Фортечного району м. Кропивницький. Матір відповідача є особою похилого віку, в зв`язку з чим знаходяться на обліку в Управлінні пенсійного фонду. Єдиним доходом останньої є пенсійне забезпечення, розмір якого є недостатнім для підтримання нормального рівня життя, враховуючи її стан здоров`я та витрати на житлово-комунальні послуги. Крім того, через зменшення виробництва на підприємстві, на даний час матеріальне становище відповідача погіршило, що підтверджується копіями наказів ЛТ «Ельворті». Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Ст. 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Разом із тим, закон передбачає рівний обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Враховуючи наведені обставини суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд бере до уваги, що [PERSON] досягши повноліття проживає з матір`ю, окремо від батька, продовжує навчання за денною формою навчання у ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», відповідно позбавлений можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що не оспорювалося відповідачем, а відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, працює та отримує заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, доказів протилежного суду не надав, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що позивач визначила завеликий розмір аліментів, не врахувавши межі фінансових можливостей відповідача, і тому буде достатньо визначити аліментів в розмірі 1/8 частки від його доходів. Разом з тим, доказів на підтвердження фактів, які б дали підстави зменшити розмір аліментів до 1/8 частки, суду не надано. Суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що в нього на утриманні є матір пенсійного віку, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження здійснення такого догляду. Крім того, матір відповідача є пенсіонером та отримує пенсію на своє утримання. Що стосується твердження відповідача, що він має скрутне становище через зменшення виробництва на підприємстві «Ельворті», то суд критично відноситься до наданих доказів, адже відповідач не звільнений, працездатний, а вказані обставини носять тимчасовий характер. Крім того, судом визначається розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів а не у твердій грошовій сумі, а відтак, в разі зменшення його доходу і розмір аліментів зменшується. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved