overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 01.03.2014 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO] року. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, після чого ображає її в присутності дитини, що негативно впливає на неї. На її прохання змінитися, відповідач не реагує. В них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З червня 2015 року вони проживають окремо. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, а дитину залишити на проживання з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Від відповідача по справі [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, не заперечує проти визначення місця проживання дочки з матір'ю [PERSON] Справу просить слухати без його участі. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із матеріалів справи вбачається, що подружжя з червня 2015 року проживає окремо, спільного господарства не веде, подружніх стосунків не підтримує, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Оскільки, спору з приводу визначення місця проживання дитини в сторін немає, то місце проживання [PERSON], [INFO] слід визначити з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України відповідач позов визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 02.03.2009 року та від спільного проживання у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Після одруження відповідач почав безпричинно ображати її, провокувати напружені відносини в сім'ї та виявляти свою неповагу до неї. Між ними зникло почуття любові та взаємоповаги. Вже близько трьох років вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, їх вихованням займається вона та її батьки. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, в наданий судом для примирення строк не примирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Оскільки, діти сторін по справі - [PERSON] та [PERSON] не досягли зазначеного віку, спору про їх місце проживання між сторонами немає, а тому їх слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 02.05.1998 року. Під час спільного проживання у них з відповідачем народилося двоє дітей - Ганна, [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя між ними стало неможливим, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб став носити формальний характер, а тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити на проживання з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінила, а саме, просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з батьком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка досягла десяти років вирішується за згодою батьків та самої дитини. Оскільки спору про місце проживання сина сторін по справі - [PERSON], немає, то його слід залишити на проживанні із батьком [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.01.2008 року. Від даного шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, за час спільного проживання вони не змогли створити міцну та здорову сім'ю, у них різні погляди на сімейне життя. На даний час, вже більше року разом не проживають. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб розірвати, так як розірвати його в добровільному порядку в органах ДРАЦСу відповідач відмовляється. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, що свідчить про те що він не заінтересований у збереженні шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.07.2007 року. Від шлюбу народилося дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Основна причина розпаду сімї це те, що відповідач зловживає спиртним, а коли випє, починає її бити, всіляко знущатися. Щодня виникають сварки, що руйнує психіку дитини. Відповідач зраджує їй в подружній вірності. Вона зрозуміла, що у них різні погляди на життя і примирення між ними неможливе за будь-яких обставин, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити на проживання при ній. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час і місце розгляду справи належним чином судом був повідомлений. \~ Суд, заслухавши заяву позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 Сімейного кодексу говорить про те, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, що свідчить про те що він не заінтересований у збережені шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивачки та дитини, що має істотне значення, термін, який надавався сторонам для примирення бажаних результатів не дав і сторони не помирилися, а тому шлюб слід розірвати, місце проживання малолітньої [PERSON] визначити з матірю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.09.2004 року. Від спільного проживання у них народилося четверо дітей а саме: дочки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також син [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що останнім часом сімейні стосунки між нею та відповідачем дуже погіршилися, стали холодними та недружніми. Вже протягом року разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків, примирення між ними неможливе, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити на проживання при ній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає, а тому їх слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.10.2009 року. Від спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що протягом останнього часу сімейні відносини між нею та відповідачем дуже погіршилися, у них різні характери та погляди на життя та сім'ю. Між ними зникло почуття любові та взаємоповаги, внаслідок чого вдома постійно виникають скандали, що негативно впливає на виховання їхньої дитини. Вже тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити на проживання при ній. Позивачка [PERSON] попередньо подала в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши заяву позивачки, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, в наданий судом для примирення строк не примирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Оскільки, дочка сторін по справі - Агеліна не досягла зазначеного віку, спору про її місце проживання між сторонами немає, а тому її слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 03.11.1996. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що спільне життя з відповідачем не склалося в силу різного менталітету та поглядів на життя. Зазначає, що вони вже давно стали чужими людьми, між ними зникло почуття любові, взаємоповаги та їх вже нічого не поєднує. Неповнолітніх дітей не мають. Крім цього, відповідач зловживає алкоголем, на кілька днів пропадає з дому, а після того як повертається поводить себе агресивно, вчиняє сварки. Фактично сімя вже давно припинила своє існування, вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить тільки формальний характер, примирення між ними неможливе, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки розірвати його в добровільному порядку в органі реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовлявся. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірваня шлюбу. Просить справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити, оскільки встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають, спільного господарства не ведуть, та із поданих ними до суду заяв вбачається, що позивачка позовні вимоги підтримала, настоює на розірванні шлюбу, а відповідач на розірвання шлюбу згідний. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно із ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 04.06.2005 року. Від шлюбу в них народилося троє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що спільне життя з відповідачем не склалося, а все тому що чоловік постійно безпідставно її ревнує, без будь-якого приводу придирається до неї, та влаштовує сварки, які переростають у скандали, що негативно відображається на всіх членах сімї, а особливо на дітях. Вона сподівалася, що чоловік зміниться, однак все тільки погіршилося і призвело до того, що чоловік її побив на очах у багатьох людей, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носа, множинних забоїв голови та органів черевної порожнини, гематомам, ссаден в ділянці голови, грудної клітки, лівої гомілки. З того часу, а саме 12.03.2016 року шлюбні стосунки між ними фактично припинено, вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу не можливе, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, дітей залишити на проживання з нею, і стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає з березня 2016 року, спільного господарства не веде, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 160 ч.1 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Так як діти не досягли десяти років і вони потребують більше материнської опіки, і позивач не заперечує проти визначення місця проживання дітей з відповідачкою, а тому суд вважає, що місце проживання малолітніх дітей сторін, слід визначити за відповідачкою (матірю дітей) [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 04.06.2005 року та від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що у них з відповідачем різні характери та життєві інтереси, через що сімейні відносини дуже погіршилися, внаслідок чого постійно виникають сварки. Вже тривалий час проживають окремо, шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити на проживання при ній та стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та йому роз'яснено наслідки визнання позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, за час, що надавався їм для примирення не примирились, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає, а тому їх слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 04.10.2014 року. Від даного шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони стали зовсім чужими людьми одне одному, між ними зникло почуття любові. Вже чотири місяці вони проживають окремо і не підтримують будь-яких стосунків, як сімейна пара. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, що свідчить про те що він не заінтересований у збереженні шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення.

Outcome: approved