Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені в зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння та вони мають різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач не надає їй допомоги на утримання дітей. У зв'язку з цим позивачка просить розірвати шлюб між нею і відповідачем і стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, на кожну дитину, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання також надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу, стягнення аліментів у розмірі заявленому позивачкою, проживання дітей рази з матір'ю не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 02.10.2004 року сторони вступили в шлюб, який зареєстровано у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції за актовим записом № 1095, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 4. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 5, 6). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливостей для збереження сім'ї не вбачають. Неповнолітні діти проживають з позивачкою і перебувають на повному її утриманні. Відповідач інших утриманців, крім двох неповнолітніх дітей не має. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та їх батьків, відсутність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: етичні і інші особисті якості батьків, відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до принципу ст. 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р., малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати та визначити місце проживання дітей разом з матір'ю. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, а також те, що обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей сторін покладається на обох батьків, в тому числі і на позивачку, суд вважає достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 18.04.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: partial