Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, вказавши, що 25.07.2014 року між нею [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] зобовязалася у строк не пізніше лютого 2015 року передати у власність [PERSON] нежитлове приміщення магазину, загальною площею 70 кв.м., розташованого за адресою : м. Нова Каховка вул. Заводська, 2-р. В зазначений день [PERSON] та [PERSON], в усній формі домовилися, що починаючи з дати укладення договору, [PERSON] буде використовувати магазин за його призначенням і передала їй ключі від зазначеного приміщення. З 25.07.2014 року [PERSON] не володіє та не користується нежитловим приміщенням магазином, площею 70 кв.м., розташованим за адресою : м. Нова Каховка Херсонської області вул. Заводська, 2-р. В подальшому [PERSON] ухилялася від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу зазначеного магазину, а в травні 2015 року звернулася до суду про стягнення грошової суми, внесеної за попереднім договором купівлі-продажу магазину. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27.01.2016 року з неї стягнуто на користь [PERSON] грошову суму в 10 000 доларів США. Оскільки [PERSON] відмовлялася надати доступ до магазину, позивачка звернулася до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння і 04.04.2016 року між ними було укладено мирову угоду, що затверджена судом. За умовами мирової угоди [PERSON] передає ключ від магазину позивачці. Відсутність доступу до нежилого приміщення у звязку з відсутністю ключів від вхідних дверей магазину, що перебували у [PERSON] спричинили збитки у вигляді упущеної вигоди, позивачці, бо вона не отримала доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. На протязі 2015-2016 року до неї неодноразово зверталися фізичні особи з пропозиціями щодо надання в оренду їм нежитлового приміщення магазину, загальною площею 70 кв.м., розташованого за адресою : м. Нова Каховка вул. Заводська, 2-р. При цьому вона могла б отримати за період з 02.03.2015 року по 04.04.2016 року, здаючи в оренду магазин дохід в сумі 78 000 грн. Позивачка відмовлялася від вказаних пропозицій щодо укладення договорів оренди нежитлового приміщення магазину у звязку з тим, що не мала доступу до нього, оскільки [PERSON] не повертала ключі від магазину. Просила суд стягнути з відповідачки на її користь збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 78 000 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги. При цьому позивачка допитана судом в якості свідка за її згодою пояснила, що 25.07.2014 року вона передала ключі від магазину [PERSON], уклала з нею попередній договір про купівлю-продаж магазину в лютому 2015 року і дозволила їй користуватися магазином до укладення договору купівлі-продажу без орендної плати, а [PERSON] передала їй грошові кошти в сумі 10 000 грн. в якості завдатку. В березні 2015 року [PERSON] та її чоловік почали сваритися і говорили, що не будуть купувати магазин за ціню, зазначеною в попередньому договорі, просили знизити ціну, почали ухилятися від укладення договору в нотаріальному порядку. В травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення завдатку, вона просила її віддати ключі від магазину, але остання їх не повертала. Вона викликала міліцію, щоб в їх присутності відчинити двері, але останні відмовилися бути свідками і тому вона не зламувала двері. Після звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, було укладено мирову угоду і 04.04.2016 року їй передали ключі. Весь цей час до неї зверталися орендатори, але вона не могла здати магазин в оренду, не мала до нього доступу, втратила дохід в сумі 78 000 грн., зараз магазин орендує в неї хлопець на ім'я Женя. Відповідачка та її представник позову не визнали, відповідачка [PERSON] допитана під присягою в якості свідка за її згодою пояснила, що в червні 2014 року вони зустрілися з [PERSON] з приводу купівлі-продажу в неї магазину. [PERSON] пояснила, що нотаріус захворів, тому запропонувала укласти попередній договір в письмовій формі, вони погодилися, сплатили їй частину суми -10 000 доларів США, а решту суми повинні сплатити під час переоформлення магазину в лютому 2015 року. [PERSON] віддала ключ від вхідних дверей, і один ключ від бокових дверей. Їх це влаштовувало, вони змінили проводку в магазині, поставили нові бокові двері, змінили замок в них, бо вони затікали, завезли стелажі, встановили кондиціонер. Проте в лютому 2015 року переоформлення магазину не відбулося, а [PERSON] просила почекати, бо не були готові документи. В кінці лютого 2015 року вона їздила в Росію на 3 дні, повернувшись [PERSON] сказала їй, що переоформлює на неї землю, документів на магазин та на землю вона їм не надавала. Вони постійно зверталися до [PERSON], щоб укласти договір, але вона говорила, що в неї не готові документи. В травні 2015 року вона звернулася до [PERSON], щоб остання повернула гроші, але вона сказала, щоб та зверталася до суду. Після цього вона випадково дізналася, що [PERSON] викликала міліцію до магазину і хотіла зрізати замки, вона підїхала і пояснила, що там знаходиться її майно, після вивезення його з магазину поверне ключ. Того ж дня все майно вони вивезли з магазину і намагалися повернути ключ, але [PERSON] відмовлялася його забирати. Лише в червні 2016 року [PERSON] направила їм листи з пропозицією укласти договір купівлі продажу магазину в нотаріальному порядку, але в цей час вони вже купили магазин у інших людей. Навіть після того, як [PERSON] звернулася до суду, щоб їй віддали ключ, вона намагалася і в судових засіданнях його передати, але [PERSON] відмовлялася його отримати. Вона жодного дня не здійснювала в магазині підприємницьку діяльність, не завозила товар, навіть не могла укласти договір з охоронною фірмою, бо не було документів на магазин. Вважає, що своїми діями збитків позивачці не заподіяла. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вони домовилися з [PERSON] про купівлю-продаж магазину, внесли завдаток, потім [PERSON] постійно обіцяла оформити договір, але не оформлювала, бо в неї не було документів. Вони не могли розпочати здійснювати підприємницьку діяльність, бо без документів не мали можливості укласти договір на охорону магазину, не завозили товар, поставщики, з якими він домовлявся про поставку товарів чеками, він втрачав прибуток, сплачував [PERSON] за електроенергію в магазині, [PERSON] не зверталася за ключами, після того як вона викликала міліцію, вони вивезли все з магазину, потім зняли кондиціонер і магазин стояв пустий. [PERSON] приїздила до магазину, щоб зняти покази лічильника, він відчиняв їй магазин і давав ключі, але вона їх не взяла. На магазині весь час висіла вивіска оренда з номером телефону [PERSON], але орендаторів не було. Лише за 2 місяці до подачи позову, зявився орендатор, який зараз здійснює підприємницьку діяльність в магазині [PERSON] З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він знайомий з [PERSON] В 2014 році неодноразово звертався до неї як усно так і письмово з пропозицією укласти договір оренди магазину, належного [PERSON], але вона спочатку зазначала, що в неї є покупці, а потім вказала, що їй не віддають ключі від магазину. Також він був свідком розмови [PERSON] і [PERSON] біля магазину [PERSON], в присутності працівників міліції, чув, що [PERSON] просила [PERSON] повернути ключі. На даний час він уклав з [PERSON] договір оренди магазину, не памятає дати його укладення, сплатив орендну плату за січень 2017 року в сумі 6000 грн., документів підтверджуючих сплату орендної плати [PERSON] в нього немає. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25.02.2015 року [PERSON] є власницею 1/2 частини магазину змішаних товарів, комплексу нежитлових будівель з торгово-складськими приміщеннями, за адресою : м. Нова Каховка вул. Заводська, б.2-р, право власності на яке зареєстроване 25.02.2015 року. 25.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна магазину площею 70 кв.м. за адресою : м. Нова Каховка вул. Заводська, 2-р Херсонської області за 47 000 доларів США. Згідно п. 9 вказаного Договору продавець зобовязується продати обєкт нерухомості покупцеві не пізніше лютого 2015 року. З висновку за результатами розгляду матеріалів зареєстрованого 15.05.2015 року у журналі ЄО за № 3026 за заявою [PERSON] слідує, що [PERSON] 15.05.2015 року зверталася до правоохоронних органів з приводу неповернення [PERSON] ключів від її магазину, розташованого за адресою : м. Нова Каховка вул. Заводська, 2-р. 04.04.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про затвердження мирової угоди, яка ухвалою Новокаховського міського суду від 04.04.2016 року була затверджена. Відповідно до мирової угоди, [PERSON] передає [PERSON] ключ від вхідної двері в магазин, розташований в м. Нова Каховка по вул. Заводській, 2-р, сторони визнають, що [PERSON] може користуватися належним їй на праві приватної власності нежилим приміщенням магазином. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 січня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 248 490 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США та судові витрати. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину припиненим, усунення перешкод на право користування нерухомим майном, суми упущеної вигоди залишено без розгляду за заявою [PERSON] Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17.05.2016 року, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27.01.2016 року змінено, з доповненням мотивувальної частини посиланням на ст. 570 ЦК України. З листів, адресованих [PERSON] 10.11.2014 року, 07.01.2015 року, 25.07.2015 року, 11.10.2015 року, 15.01.2016 року, 05.03.2016 року слідує, що [PERSON], [PERSON] зверталися до позивачки з проханням здати в оренду їм магазин по вул. Заводській, 2-р та гарантували сплату орендної плати в розмірі 6000-7000 грн. щомісячно. З договору оренди приміщення від 05.04.2016 року слідує, що [PERSON] уклала договір оренди магазину, розташованого в м. Нова Каховка вул. Заводська, 2-р з [PERSON] строком на два роки зі сплатою орендної плати в розмірі 6500 грн. щомісячно, який за актом прийому передачі від 05.04.2016 року передано орендарю. З довідки ТОВ «Експерт ІН», оцінювач [PERSON], про середню ціну орендної плати стосовно приміщень комерційного призначення від 18.09.2016 року слідує, що вартість 1 кв.м. загальної площі приміщення в період з січня 2015 року до грудня 2015 року складала 80 грн. за 1 кв.м., з січня 2016 року до вересня 2016 року 85 грн. за 1 кв.м. площі. Зі звіту про надання правової допомоги від 11.11.2016 року слідує, що загальна вартість наданої правової допомоги [PERSON] складає 1580 грн., зі звіту про надання правової допомоги від 28.09.2016 року слідує, що загальна вартість наданої правової допомоги [PERSON] складає 13 150 грн., [PERSON] сплачено за надання правової допомоги грошові кошти в сумі 1580 грн. та 13 150 грн. відповідно до прибуткових касових ордерів. З листів адресованих [PERSON] відповідачкою [PERSON] від 21.03.2016 року, 10.03.2016 року, слідує, що [PERSON] зверталася до позивачки з проханням отримати ключ від приміщення магазину за адресою : м. Нова Каховка вул. Магістральна,35. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно зі ст. 793-797 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених вимог. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Положеннями ст. 212 ЦПК України визначено, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та [PERSON] існувала домовленість з приводу купівлі продажу магазину, належного [PERSON], за якою [PERSON] сплатила аванс в сумі 10 000 доларів США, а [PERSON] передала їй ключі від вхідних дверей магазину і дозволила його використовувати за призначенням без сплати орендної плати, а також зобовязалася переоформити вказаний обєкт нерухомості на [PERSON] не пізніше лютого 2015 року. В подальшому, в травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення грошових коштів, сплачених в рахунок договору купівлі-продажу, рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошову суму в розмірі 10 000 доларів США. Також в травні 2015 року позивачка зверталася до правоохоронних органів з приводу неповернення ключів від магазину [PERSON], а в грудні 2015 року з позовом до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння, 04.04.2016 року між сторонами укладено мирову угоду, за якою [PERSON] передала ключі від магазину [PERSON] Позивачка зазначає, що за період 02.03.2015 року до 04.04.2016 року вона не могла отримати доходи в розмірі 78 000 грн., які б могла отримати від здачі магазину в оренду, але не отримала через відсутність доступу до приміщення магазину, бо [PERSON] не повертала їй ключі від магазину. Проте суд вважає, що для підтвердження упущеної вигоди позивачка повинна довести реальність отримання доходу у виді орендної плати, в разі відсутності неправомірної поведінки відповідачки. Позивачкою ж надано листи від осіб, які бажали укласти з нею договір оренди приміщення та гарантували сплату орендної плати в розмірі 6 000 -7000 грн., договір оренди магазину, укладений із [PERSON] 05.04.2016 року, на наступний день після передачі ключів від магазину, в якому зазначено розмір щомісячної орендної плати в сумі 6500 грн. та довідку про середню ціну орендної плати стосовно приміщень комерційного призначення за період, в якому вона не отримала доходи, проте вказані докази не підтверджують реальність отримання доходів, а свідчать про намір та розрахунок можливого прибутку. До того ж до договору оренди магазину, укладеного з [PERSON] не долучено договору про передачу в користування [PERSON] земельної ділянки, на якій розташований магазин, доказів отримання орендної плати за договором оренди магазину від [PERSON] позивачкою. Свідок [PERSON] зазначив, що сплатив орендну плату за оренду магазину [PERSON] за січень 2017 року в сумі 6000 грн., доказів сплати грошових коштів не надав, що ставить під сумнів дійсність укладеного договору оренди. Крім того, свідок [PERSON] показав суду, що в [PERSON] не було орендаторів, які б бажали орендувати магазин, оскільки весь час на магазині висіла вивіска «оренда» з номером її телефону, і лише перед подачею позову до суду, магазин нею було здано в оренду, що спростовує твердження позивачки про наявність пропозицій щодо укладення з нею договору оренди магазину, а також показання свідка [PERSON] щодо намірів орендувати магазину [PERSON] Суд критично відноситься до листів, спрямованих [PERSON] орендаторами з пропозицією про укладення договору оренди магазину протягом 2014 -2016 року, оскільки вони мають однаковий текст, не спрямовувалися адресату в передбачений законом спосіб, відповіді на них відсутні, як і підтвердження про їх отримання позивачкою, що ставить під сумнів їх дійсність та написання в різні періоду часу. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як-от: протиправна поведінка, збитки, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає. За встановлених судом обставин наведені [PERSON] розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг бути отриманий, тому підстав для стягнення з відповідачки на користь позивачки упущеної вигоди в сумі 78 000 грн. суд не вбачає. Вимога про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, відповідно до ст..84,88 ЦПК України не підлягає задоволенню, оскільки підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed