Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк звернувся в суд з позовом до \~[PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.05.2008 року між ВАТ Кредитпромбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №64.1/104-КЕК-08. Відповідно до п.п.1.1 договору відповідач отримав кредит в розмірі 35 000 гривень на строк з 27.05.2008 року по 25.11.2009 року зі сплатою 31% річних та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відовідно до умов договору про надання споживчого кредиту. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 06.04.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 24 508,93 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту 20 878,61 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 630, 32 гривень. [PERSON], [PERSON], як поручителі згідно договору поруки від 27.05.2008 року №64.1/104-ПЕК/1-08 від 27.05.2008 року, відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним договором про надання споживчого кредиту перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 64.1/104-КЕК-08 від 27 травня 2008 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила в позові відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з боржника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 27.05.2008 року між ВАТ Кредитпромбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №64.1/104-КЕК-08. Відповідно до п.п.1.1 договору відповідач отримав кредит в розмірі 35 000 гривень на термін з 27.05.2008 року по 25.11.2009 року зі сплатою 31% річних та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відовідно до умов договору про надання споживчого кредиту. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.12.2011 року стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №64.1/104-КЕК-08 від 27 травня 2008 року станом на 22.11.2010 року у розмірі 45203,19 грн. на користь ВАТ Кредитпромбанк 20.05.2013 року між ВАТ Кредитпромбанк та ПАТ ДельтаБанк було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Станом на 06.04.2015 року заборгованість за кредитним договором за період з 21.05.2013 року по 06.04.2015 року становить 24 508,93 гривень, в тому числі: заборгованість по кредиту 20 878,61 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 630, 32 гривень. Умовами п. 1.3. договору про надання споживчого кредиту (а.с.5) встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 31% річних. Не зважаючи на взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості з поручителів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору №64.1/104-КЕК-08 року, між банком та відповідачем [PERSON] 27.05.2008 року укладено договір поруки №64.1/104-ПЕК/1-08 (а.с.13-15), відповідно до якого в п. 1.2 поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору №64.1/104-КЕК-08 року, між банком та відповідачем [PERSON] 27.05.2008 року укладено договір поруки №64.1/104-ПЕК/1-08 (а.с.16-18), відповідно до якого в п. 1.2 поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обовязків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обовязків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором. Тому, установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обовязків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та які зазначені в нормі матеріального права, що регулює ці правовідносини. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 січня 2014 року № 6-155 цс 14. Відповідно до п. 4.3. договору про надання споживчого кредиту №64.1/104-КЕК-08. від 27.05.2008 року року позичальник зобовязався повертати кредит у повному обсязі,але в будь- якому випадку не пізніше 26 листопада 2009 року. П. 1.2 договорів поруки №64.1/104-ПЕК/1-08 встановлений термін виконання основного зобовязання 25.11.2009 року. Тобто, відповідно до умов кредитного договору строк виконання основного зобовязання визначений 26.11.2009 року. ПАТ Дельта Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по кредиту лише 06.07.2015 року, тобто з пропущенням шестимісячного строку на предявлення вимоги до поручителя, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України є підставою для визнання поруки припиненою. У зв'язку з наведеним, поручитель не повинен нести солідарну відповідальність з боржником. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є частково обгрунтованою та підлягає частковому задоволенню в частині позичальника [PERSON] Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від його сплати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 554 ,ч. 4 ст. 559, 1050 ч. 2, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: partial