Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 2706/0408/71-190 від 15 квітня 2008 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] у розмірі 3 235 011,25 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2 606 916,14 грн. сума заборгованості за відсотками - 488 729,21 грн.; пеня - 130 827,95 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 8 537,95 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 26,30 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. 15 квітня 2008 року за реєстровим № 1084, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 15 квітня 2008 року, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706 0408/71-190 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 121748 51 дол. США з розрахунку 11,4 % річних на строк до 15.04.2038 року. В частині надання кредитних коштів АТ «Сведбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі. 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі і на умовах, визначених даним Договором, АТ «Сведбанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки №2706/0408/71-190-Z-1 від 15.04.2008 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 26,30 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заборгованість за кредитним договором відповідачем у встановлений строк сплачена не була. Станом на 10.07.2015 за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 3 235 01 1,25 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2 606 916,14 грн.; сума заборгованості за відсотками - 488 729,21 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 130 827,95 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 0 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 8 537,95 грн. З наведених підстав для захисту своїх прав ПАТ «Дельта Банк» пред'явлено даний позов. В судове засідання позивач свого представника не направив. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час судового засідання повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України. Згідно положень ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд направляв відповідачу повідомлення про дату і час судового розгляду у даній справі, проте судові повідомлення повернулися без вручення їх адресатові з відміткою поштового відділення «за закінченням зберігання». При таких даних, враховуючи, що відповідач судові повідомлення не отримує, згідно вимог закону вважається повідомленою належним чином, суд знаходить можливим з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України розглянути справу в даному судовому засіданні у її відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2706/0408/71-190, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 121748,51 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,4 % річних на строк до 15.04.2038. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки № 2706/0408/71-190-Z-1 від 15.04.2008 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,80 кв.м. житловою площею 26,30 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. 15 квітня 2008 року зареєстровано в реєстрі за №1084. 25.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі і на умовах, визначених даним Договором, АТ «Сведбанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Таким чином відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про іпотеку», у зобов'язанні, яке витікає з кредитного договору та договору іпотеки, відбулась заміна кредитора ПАТ «Сведбанк» на АТ «Дельта Банк». Як видно з матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором відповідачем у встановлений строк сплачена не була. Відповідно до довідки заступника директора з питань кредитування Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк», станом на 10.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 3 235 01 1,25 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2 606 916,14 грн.; сума заборгованості за відсотками - 488 729,21 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання - 130 827,95 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 8 537,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Пунктом 12 договору іпотеки передбачено, зокрема, що звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється за вибором останнього, в тому числі, у спосіб передбачений ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. За змістом п.п. 12.3.1 договору іпотеки, у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання вказаної процедури, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки передається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке (предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства про іпотеку, враховуючи, що відповідачем порушено основне зобов'язання, у зв'язку з чим існує заборгованість перед позивачем, розмір якої значно перевищує вартість предмету іпотеки, погоджену у договорі іпотеки, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений ст. 37 Закону України «Про іпотеку», належить задовольнити. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб -у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Статтею 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

Outcome: approved