Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 12.07.2008 року в віддідлі реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 170. Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що шлюбні відносини між ними припинено, через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу з [PERSON] . Після розірвання шлюбу просила прізвище їй не змінювати. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, причини неявки та заперечення проти позову до суду не надав. Про час та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у відповідності до вимог ст. 130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 12.07.2008 року в віддідлі реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 170, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Шлюбні стосунки припинені через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони мають двох малолітніх дітей, що підтерджується свідоцтвами про народження дітей: [NUMBER], виданого 30.09.2008 року, згідно якого [PERSON] народилася [INFO], її батьками зазначені сторони по справі; свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 16.12.2015 року [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Майнового спору між сторонами немає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх малолітніх дітей, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України,суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК Українисуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved