Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просять суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: [ADDRESS] у розмірі 11372,15 грн. за період з 01.11.2016 р. по 31.05.2018 р., судовий збір у розмірі 1762,00 грн., інфляційні витрати 138,89 грн., 3% річних - 28,43 грн., пеня -2896,34 грн.. В обґрунтування поданого позову комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачам на підставі договору купівлі-продажу належать нежитлове приміщення (квартира) за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідачі безпідставно отримують теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідачів. 19.10.2010 року складено акт обстеження системи тепло споживання. Постачання теплової енергії відповідачам підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово експлуатаційної організації. У зв`язку з тим, що приміщення відповідачів не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244 94 з урахуванням теплового навантаження. За період з 01.11.2016 р. по 31.05.2018 р. відповідачі за рахунок позивача користувалася тепловою енергією на потреби теплопостачання, у зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 11372,15 грн., яку відповідачі не сплатили, та нараховано суму інфляційних втрат 138,89 грн., суму трьох процентів річних 28,43 грн. та пеню -2896,34 грн.. В судове засідання представник КП «Харківські теплові мережі» не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що викладені в ньому, просила суд розглянути справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем 3% річних становить 28,43 грн., інфляційні витрати 138,89 грн. та пеня 2896,34 грн.. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2010 року належать нежитлове приміщення (квартира) з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідачі отримують теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідачів. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово експлуатаційної організації. У зв`язку з тим, що приміщення відповідачів не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244 94 з урахуванням теплового навантаження. За період з 01.11.2016 р. по 31.05.2018 р. відповідачі користувалася тепловою енергією на потреби теплопостачання, у зв`язку з чим було спожито теплової на суму 11372,15 грн., яку відповідачі не сплатили та на яку нараховано суму інфляційних втрат 138,89 грн., суму трьох процентів річних 28,43 грн. та пеню 2896,34 грн.. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі споживали теплову енергію, оскільки ними не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідачі споживали теплову енергію та в добровільному порядку, в повному обсязі не відшкодували позивачу її вартість, а тому вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, а також суми інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68, 162 ЖК України,

Outcome: approved