Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсними укладені 10 квітня 2015 року між нею та [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку та присадибної земельної ділянки, розташованих по вул. І.Франка, 20 в с. Вигода Біляївського району Одеської області, посвідчені державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок та земельна ділянка, розташовані по вул. І.Франка, 20 в с. Вигода Біляївського району Одеської області. Через певні вади здоровя вони з відповідачкою домовилися про те, що остання буде доглядати її з грудня 2014 року до дня її смерті, а вона у свою чергу мала переоформити на [PERSON] вказаний житловий будинок та земельну ділянку. З грудня 2014 року відповідачка почала надавати їй допомогу у придбанні продуктів харчування, ліків тощо, та попросила правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок і присадибну земельну ділянку для нотаріального посвідчення договорів відчуження обєктів нерухомості. 10 квітня 2015 року відповідачка повезла її до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для підписання, з її слів договору довічного утримання. В цей же день у присутності нотаріуса вона підписала два договори, розуміючи, що один примірник вона підписує для себе. Однак при поверненні додому вона попросила у відповідачки свій примірник договору, на що вона відповіла, що надасть пізніше. 17 квітня 2015 року між нею та відповідачкою виник конфлікт, в ході якого остання повідомила про те, що нею були підписані два договори купівлі-продажу. На питання, чому вона не сплатила грошові кошти, якщо були укладені договори купівлі-продажу, відповіла, що кошти буде поступово витрачати на її утримання та не буде виселяти з будинку, про що надала розписку. Поступово відповідачка зменшила обсяг її утримання, ввела в оману, підготувавши передпродажний пакет документів та уклавши договір купівлі-продажу замість договору довічного утримання, про що вони домовлялися. З'ясувавши факт застосування обману з боку відповідачки, вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення [PERSON] до правоохоронних органів до відповідальності. З метою врегулювання конфлікту 15 липня 2015 року відповідачка склала пояснювальну записку, в якій вказала, що при укладенні договору купівлі-продажу кошти позивачці не сплачувала, так як між ними існували домовленості про довічне утримання та догляд. Вважає, що відповідачка навмисно ввела її в оману та незаконно заволоділа її житловим будинком та земельною ділянкою, у звязку з чим вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на позові наполягала, при цьому пояснила, що вона домовилася з відповідачкою про те, що остання буде доглядати її до смерті, а після смерті отримає у власність будинок. Грошові кошти від відповідачки вона не отримувала, оскільки по-перше, мова йшла про укладення договору довічного утримання, по-друге, грошових коштів у відповідачки на придбання будинку не було. Вважає, що відповідачка ввела її в оману, внаслідок чого вона підписала договори купівлі-продажу. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення проти позову (а.с. 17-19) і просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Представник Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області до судового засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: вул. І.Франка, 20 с. Вигода Біляївського району Одеської області, про що свідчать договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 07 листопада 2011 року (а.с. 20, 23). Сторони домовилися про те, що [PERSON] буде здійснювати догляд за [PERSON] до дня її смерті, а вона в свою чергу, мала переоформити на відповідачку вищевказаний житловий будинок і земельну ділянку, але право власності до неї має перейти лише після смерті [PERSON] 10 квітня 2015 року відповідачка, під приводом підписання договору довічного утримання, поїхала разом з позивачкою, яка важко пересувається, до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де державним нотаріусом був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 20 по вул. Франка І. в с. Вигода Біляївського району Одеської області, що складається з одного житлового будинку загальною житловою площею 40,10 кв.м. та надвірних споруд: сараю, огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 0,1604 га. В п. 4 вказаного договору вказано, що цей продаж здійснюється за 69000 грн., які одержав продавець від покупця повністю до підписання цього договору (а.с. 20-22). Цього ж дня державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,1604 га, в тому числі за земельними угіддями: рілля 0,1604 га, розташованої по вул. [PERSON], 20 в с. Вигода Біляївського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5121081700:02:002:0069. В п. 5 вказаного договору вказано, що цей продаж здійснюється за 51000 грн., які продавець одержав від покупця до підписання цього договору (а.с. 23-25). Але судом встановлено, що грошові кошти позивачка не отримала, про що свідчить письмова пояснювальна записка [PERSON] від 15.07.2015 року, в якій вона вказала, що при укладенні договорів купівлі-продажу гроші [PERSON] не передавала, так як існував усний договір довічного догляду та утримання (а.с. 9). Отже, факт передання коштів за зазначеними договорами купівлі-продажу між позивачкою та відповідачкою не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, після укладення договорів купівлі-продажу між сторонами виник конфлікт, в ході якого [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що вона вже не являється власником будинку і земельної ділянки, після чого [PERSON] написала розписку про те, що зобов»язується довічно доглянути [PERSON], не виписувати її з будинку до її смерті (а.с. 10). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 10 квітня 2015 року він знаходився на земельній ділянці по вул. І.Франка, 28 в с. Вигода Біляївського району Одеської області, [PERSON] звернулася до нього з проханням бути присутнім при передачі грошей [PERSON] Вони зайшли у будинок і сіли за стіл рахувати гроші, сума складала 120000 грн., які [PERSON] передала [PERSON] при цьому остання попросила нікому про гроші не говорити. Також пояснив, що [PERSON] доглядала за [PERSON] купувала їжу за свої гроші, носила дрова. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює дільничним інспектором, до нього надійшла заява [PERSON] про те, що її бабусю доглядає [PERSON], яка має намір забрати житловий будинок. В ході проведення перевірки за вказаною заявою [PERSON] написала розписку про те, що грошові кошти за договорами купівлі-продажу [PERSON] не передавала. [PERSON] має захворювання, внаслідок якого важко пересувається, не може сама себе обійти, що підтвердила відповідачка у судовому засіданні, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню, що, на думку суду, свідчить про намір позивачки укласти не договір купівлі-продажу, а договір довічного утримання. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 230 ЦК України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за\~ст. 230 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Судом встановлено, що [PERSON] ввела в оману [PERSON], оскільки грошові кошти не передавалися за укладеними договорами, остання мала намір укласти договір довічного утримання. На думку суду, права позивачки порушені відповідачкою і підлягають судовому захисту.

Outcome: approved