Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 06 серпня 2013 року вона знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилась спільна дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її утриманні, але домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а добровільно він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід, оскільки працює головним енергетиком у Солонянському МУВГ і тому з урахування потреб, віку та встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» з 01 січня 2014 року на особу віком до 6 років становить 1032 гривні, прохала стягнути з відповідача в розмірі 1/4 частини від його видів доходів щомісячно, оскільки обов'язки батьків щодо утримання дитини є рівними, а оскільки ухиляється від виконання цього обов'язку вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.19-20), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини його доходів щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 06 серпня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №104 (а.с.7), в період якого у них народилась спільна дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який згідно довідки виконкому Солонянської селищної ради Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.9,10). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, але шлюб між ними не розірвано. Відповідач, який має постійний дохід за місцем роботи добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому сторони не досягли певної домовленості щодо утримання спільної дитини, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача, який не проживає з неповнолітньою дитиною, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує визнання позову відповідачем, стан здоров'я як платника аліментів, так і дитини, матеріальне становище відповідача, який працює, що свідчить про наявність у нього постійного прибутку та можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, відсутність інших утриманців (а.с.5-6,20). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, відповідно до змісту якої аліменти у твердій грошовій сумі стягуються у випадку, коли платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, в зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved