Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 15 березня 2013 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім'ї почали виникати часті сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 15 березня 2013 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 березня 2013 року, виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №01. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають, наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved