Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» 16.12.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 26.07.2007 року укладено кредитний договір №700000648, за умовами якого відповідачеві надано кредит у сумі 30003 доларів США, дата повернення кредиту визначена відповідно до графіку, який є невідємною частиною цього договору, із остаточним терміном повернення кредиту до 27.07.2017 року. Зобовязання за вказаним договором було забезпечено договором поруки № 7000006-П від 26.07.2007 року, укладеним між банком та [PERSON]. Відповідач [PERSON] неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 09.11.2015 року складає: заборгованість по кредиту 24\~276, 35 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 549\~834 грн. 23 коп., заборгованість за відсотками 8\~235, 08 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 186\~516 грн. 05 коп. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 736\~350 грн. 28 коп., а також понесені судові втрати у сумі 11045 грн. 25 коп. Судом встановлено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.01.2016 року цивільну справу за позовом\~ ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором провадженням закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Ухвалою Апеляційного суду Апеляційного суду Донецької області від 10.05.2016 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2016 року в частині стягнення процентів за користування кредитом в сумі 3785,77 доларів США за період з 28 серпня 2012 року по 9 листопада 2015 року скасовано і справу в цій частині повернуто до суду для продовження розгляду. В звязку з чим, суд розглядає позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] в частині стягнення процентів за користування кредитом в сумі 3785,77 доларів США. Представник позивача у судове засідання, не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про слухання справи за його відсутності та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове у судове засідання не зявилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду свої письмові заперечення, в яких зазначили, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.06.2013 року з них на користь ПАТ «Альфа-Банк» вже стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700000648 від 26.07.2007 року у сумі 366 177 грн. 56 коп., а також судові витрати у розмірі 3 219 грн. 00 коп. Крім того, зазначили, що 22.08.2013 року державним виконавцем ВДВС Київського районного управління юстиції в м. Донецьку відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного рішення. 21.11.2013 року державним виконавцем складено акт опису та арешту належного йому автомобіля «Hundai Sonata», державний номер [NUMBER]. 03.12.2013 року та 13.05.2014 року [PERSON] звертався з письмовими клопотаннями про проведення товарознавчої експертизи автомобіля за його участю, але ним отримано лише формальні відповіді. 10.06.2015 року [PERSON] виїхав для огляду за місцем знаходження автомобіля в м. Донецьк, натомість знайти автомобіль йому не вдалося. Також відповідач [PERSON] зазначив, що йому стало відомо, що його майно з вини державного виконавця було розтрачено, його законні права і інтереси порушено незаконними діями відповідальних посадових осіб і за його заявою СВ Великоновосілківського ВП Волновахського ВП ГУНП в Донецькій області внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення за ст. 388 ч. 1 КК України В ЄДРДР за № 12016050620000422 від 01.06.2016 року та розпочато досудове розслідування. Крім того, відповідачем [PERSON] в якості доказів надано копії судових рішень з аналогічних справ, та він посилається на те, що якщо є ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Просять суд слухати справу за їх відсутності та відмовити в задоволені позову у повному обсязі. Представник третьої особи Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання, не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що підлягає позов задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.06.2013 року з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700000648 від 26.07.2007 року у сумі 366 177 грн. 56 коп., а також судові витрати у розмірі 3 219 грн. 00 коп. 22.08.2013 року державним виконавцем Київського районного управління юстиції у м. Донецьку винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/242/494/13 від 03.07.2013 року, виданого Селидівським міським судом Донецької області. Актом державного виконавця Київського районного управління юстиції у м. Донецьку від 21.11.2013 року було описано та накладено арешт на автомобіль «Hundai Sonata», державний номер [NUMBER]. Постановою державного виконавця Київського районного управління юстиції у м. Донецьку від 01.12.2013 року призначено експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України у справі за № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року та у справі № 6-157цс16 від 25.05.2016 року. В звязку з чим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що ухвалене судом рішення від 21.06.2013 року про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є підставою для припинення нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки зобовязання щодо повернення кредитних коштів відповідачами не виконано і правовідносини сторін кредитного договору не припинено. Суд звертає уваги на доводи відповідача [PERSON] щодо наявності кримінального провадження з приводу винних дії державного виконавця в процесі здійснення виконавчих дій, натомість встановлення винної особи може викликати виникнення у [PERSON] права відшкодування шкоди завданої злочином як потерпілого у кримінальній справі і не тягне за собою припинення кредитних відносин. Слід також зауважити, що саме по собі звернення [PERSON] з заявою СВ Великоновосілківського ВП Волновахського ВП ГУНП в Донецькій області про внесення відомостей про скоєння кримінального правопорушення за ст. 388 ч. 1 КК України є доказом того, що він на теперішній час є власником автомобілю і фактично зобовязання за кредитним договором не виконано. В рішенні «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги і констатував відсутність порушення прав заявників, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також визнав неприйнятними скарги заявників за статтею 8 Конвенції. В контексті вищевказаного рішення ЄСПЛ, суд звертає увагу, що відповідач [PERSON], вважаючи себе фактичним власником автомобілю, в період з травня 2014 року по червень 2015 року жодних дій щодо встановлення його місця знаходження, а також дій направлених на встановлення інформації про стан виконавчого провадження за кредитними зобовязаннями не вживав, а до правоохоронних органів з приводу розтрати його майна звернувся лише 01.06.2016 року. В звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 3785,77 доларів США за період з 28 серпня 2012 року по 09 листопада 2015 року за кредитним договором № 700000648 від 26.07.2007 року обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом еквівалентно до офіційного курсу гривні, то суд вважає, що сума, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача за курсом НБУ на дату розрахунку, а саме 09.11.2015 року, складає 85\~747 грн. 69 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 11045 грн. 25 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 165 грн. 68 коп.. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial