Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. 14 травня 2007 року між АППБ «Аваль» (надалі перейменований ПАТ «[PERSON] банк Аваль») та [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № У-156. Згідно умов Договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS]. У звязку із укладенням Договору іпотеки № У-156 до Державного реєстру іпотек було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 4950377 тип обтяження: іпотека, а до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 4950293, тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору протягом тривалого часу, у звязку із чим у нього утворилася заборгованість перед Банком. В результаті переговорів між ПАТ «[PERSON] Аваль» і боржником [PERSON], сторони дійшли згоди про добровільну реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості Боржника за кредитним договором. Під час звернення до нотаріусу для укладення такого договору, нотаріус повідомив про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про інші обтяження (арешти) іпотечного майна квартири [ADDRESS]. Зазначені обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання Договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № У-156, а тому, враховуючи положення статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» у державних виконавців відсутні правові підстави накладення обтяження на спірну квартиру, яка знаходиться в іпотеці ПАТ «[PERSON] Аваль». В звязку з чим, ПАТ «[PERSON] Аваль» на підставі ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження майна іпотекодавця [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], та скасувати накладені на неї арешти. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги, а також розглянути справу у його відсутність, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі та третя особа, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, з невідомих суду причин, та від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідачів без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (надалі перейменований ПАТ «[PERSON] банк Аваль») та [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 014/0027/74/74507 від 11 травня 2007 року, було укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № У-156, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа [PERSON] Згідно п. 1.2. вказаного іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS]. У звязку із укладенням Договору іпотеки № У-156 до Державного реєстру іпотек було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 4950377 тип обтяження: іпотека, а до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 4950293, тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору протягом тривалого часу, у звязку із чим у нього утворилася заборгованість перед Банком. На підставі зазначеного, позивач звернувся до боржника з вимогою про погашення заборгованості за кредитними договорами. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч. 3 ст. 33 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують наступні обтяження, що перешкоджають відчуженню іпотечного майна (крім записів про іпотеку): - номер запису про обтяження 13011405; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 49360191, 25.01.2016 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; - номер запису про обтяження 6957835; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 44339191, 12.08.2014 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; - реєстраційний номер обтяження 4861043; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер №\~ В-9/148, 06.02.2014 року; обєкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; - реєстраційний номер обтяження 1308746; підстава обтяження: постанова АА 891066, 29.09.2003 року, Державна виконавча служба Броварського району, вх.. 1290, 4.10.2003 року; - реєстраційний номер обтяження 1308759; підстава обтяження: постанова АА 891066, 29.09.2003 року, Державна виконавча служба Броварського району, вх.. 1290, 4.10.2003 року; - реєстраційний номер обтяження 1314790; підстава обтяження: постанова АА 891093, 26.02.2004 року, Державна виконавча служба Броварського району; - реєстраційний номер обтяження 1314792; підстава обтяження: постанова АА 891093, 26.02.2004 року, Державна виконавча служба Броварського району; - реєстраційний номер обтяження 7584217; підстава обтяження: постанова, серія та номер АВ №\~955843, 20.05.2008 року; обєкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS]; обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Приморського РУЮ у м. \~Одесі; - реєстраційний номер обтяження 7784619; підстава обтяження: постанова, серія та номер АА №\~103250, 15.08.2008 року; обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно вартістю у межах 179\~669,60 грн.; обтяжувач: Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; - реєстраційний номер обтяження 10072942; підстава обтяження: заява про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, №\~10208, 26.07.2010 року; обєкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS]; обтяжувач: Суворовський районний суд м. \~Одесі; - реєстраційний номер обтяження 11385890; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, б/н, 31.03.2011 року; обєкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS]; обтяжувач: Славутська міжрайонна прокуратура. У звязку з тим, що вищевказане майно знаходиться в іпотеці, зазначені арешти, перешкоджають позивачу у реалізації своїх прав, як іпотекодержателя вказаного майна, та порушують його інтереси як Кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору. Як встановлено ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Закон України «Про іпотеку», а саме ч. 7 ст. 3, передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Також, даним Законом України роз'яснюється термін «вищий пріоритет». Отже, відповідно до діючого в Україні законодавства, вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на заставлене майно. Так, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. В частині 3 зазначеної статті передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Водночас, частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Зі змісту вищевикладеного вбачається, що арешти та заборону відчуження було накладено на майно, що належить [PERSON] й перебуває в іпотеці ПАТ «[PERSON] банк Аваль». Перелічені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання Договору іпотеки № У-156, а тому, враховуючи положення статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» у державних виконавців відсутні правові підстави накладення обтяження на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», а позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 ЦПК України, передбачено, що позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що на даний момент арешти з іпотечного майна ПАТ «[PERSON] банк Аваль» не були зняти, та вищезазначені арешти перешкоджають позивачу, як іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки та у реалізації своїх прав, засобами передбаченими діючим законодавством України. А відтак, позов ПАТ «[PERSON] банк Аваль» підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved