Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с.18-19), просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2014 року; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення сином [PERSON], [INFO], 3-х річного віку, тобто до 21 квітня 2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через відсутність поваги, любові та взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Вони не проживають однією сімєю більше року та спільне господарство не ведуть. На примирення не згодна. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того вказує, що 21 квітня 2014 року у них народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка проживає разом з сином окремо від відповідача, не працює, знаходиться у декретній відпустці і потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також на її утримання, у звязку з чим звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після перерви позивачка до судового засідання не зявилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Після перерви відповідач до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що позов [PERSON] визнає у повному обсязі і просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 26 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 165, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.5). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2078 від 09 грудня 2016 року (а.с.8). Подружнє життя сторін не склалося і вони не підтримують подружні стосунки. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявністю законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а також на утримання дружини, хоча має таку можливість, позовна заява в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи і на підставі п.п.3, 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за кожну позовну вимогу, згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved