Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на її утримання. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час з відповідачем живуть окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, працює, має певні доходи, а тому вона просить стягнути аліменти з того на свою користь на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця. Також просить стягнути з відповідача кошти на своє утримання в розмірі по 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що дружина і дитина проживають не з ним. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, а коштів на утримання дружини він не має, оскільки не працює. Представник відповідача (на підставі угоди) в судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Писарівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області № 401 від 17.03.2014 року [PERSON] не працює з 10 липня 2013 року. Згідно довідки №2823 від 12 вересня 2014 року Кодимської міської ради Одеської області [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] Згідно трудової книжки [NUMBER], [PERSON] не працює. Згідно довідки №19285408 від 12 вересня 2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] підприємцем не є. Вислухавши вимоги позивача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в частково з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини 4 тої ж статті Сімейного кодексу, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом установлено, що відповідач не працює, а отже не має достатнього рівня доходу, який би забезпечував йому, після сплати аліментів на утримання дитини, достатній рівень життя. Тобто, відповідач довів суду ті обставини, на які він посилається, заперечуючи проти позову в частині сплати коштів на утримання дружини. Відтак чином, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд враховує зазначені вище обставини і вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини у частині від його заробітку (доходу). Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то в цій частині, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з вище наведених підстав. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191,84 СК України,

Outcome: partial