Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка у березні 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 22.09.2008 р. між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 030/09.08/71-550К, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 160 500,00 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту до 21 вересня 2033 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачкою, ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № б/н від 27 жовтня 2008 року, , згідно якого позивачка передала в іпотеку квартиру номер [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням позичальницею [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, іпотекодавцю [PERSON] направлена вимога № 1100 від 02.08.2013 року, в якій зазначено про перехід прав кредитора до TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс», вказано розмір заборгованості за кредитом станом на 02 серпня 2013 року в розмірі 258 919,90 доларів США та запропоновано у тридцятиденний термін повернути в повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором. У вимозі також зазначається, що у разі невиконання даної вимоги кредитором буде звернене стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку». 12 лютого 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов В.Ю. вчинив виконавчий напис, за яким звернув стягнення на квартиру номер [ADDRESS], належну позивачеві [PERSON], яка була передана в іпотеку в забезпечення зобов'язань боржника - [PERSON] за Кредитним договором ВАТ «Сведбанк». 13.10.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва Святецьким Д.В. було відкрито виконавче провадження № 45044329 з виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Позивачка вважає, зазначений вище виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 25 та ст.35 Закону України «Про іпотеку», з огляду на те що, на думку позивачки, виконавчий напис має бути визнаним судом таким, що не підлягає виконанню. Позивачка зазначає, що в даному випадку, для видачі спірного виконавчого напису, кредитна заборгованість не є безспірною, а тому потребує додаткового доказування, крім того, нотаріус не отримував від відповідача первинні документи в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б підтверджували безспірність заборгованості. Також, позивачка вважає нотаріусом не враховано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2012 року у справі № 2-2826/11, яким стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за тим же Кредитним договором станом на 17 жовтня 2011 року в розмірі 1 554 442,56 грн., тобто заборгованість по кредитному договору вже була стягнута, що нотаріусом не було взято до уваги та зазначив суму заборгованості у виконавчому напису у повному обсязі без відрахування 1 554 442,56 грн., яка вже стягнута за судовим рішенням, чим було допущено подвійне стягнення заборгованості. Крім того, нотаріусом допущено стягнення пені за період 28 листопада 2012 року по 16 грудня 2013 року, тобто за період понад один рік, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Також, позивачка зазначає, що ПАТ «Сведбанк» своїм листом від 15.12.2010 р. повідомив [PERSON] про існування значної заборгованості. Одночасно Банк, з посиланням на ст. 1050 ЦК України та п. 3.8 Кредитного договору, повідомив про зміну умов названого договору щодо виконання зобов'язань у повному обсязі, вимагаючи повернення кредиту достроково, сплати відсотків та штрафних санкцій на 10-й календарний день від дня направлення письмової вимоги й визначив кінцевою датою такого повернення кредиту - 25 грудня 2010 року. Проте, Банк пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому був зобов'язаний пред'явити відповідні вимоги в межах встановлених законодавством строків позовної давності, починаючи від цієї дати. Проте, як вказано вище, вимоги виконавчого напису нотаріуса датовані 12.02.2014 р., тобто поза межами 3-річного строку позовної давності. Крім того, позивачка зазначає, що відповідачем не було виконано вимог ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а приватним нотаріусом Пономарьовим В.Ю. залишено без належної уваги факт ненадіслання боржнику [PERSON], письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило боржника, який укладав Кредитний договір, виконував за ним зобов'язання, здійснював платежі та вів відповідні розрахунки за ним, права надати свої обґрунтовані заперечення проти вимог відповідача, що як наслідок, призвело до порушень її, позивачки майнових прав, яка кредит не брала та будучи іпотекодавцем не мала повної інформації щодо стану розрахунків між сторонами Кредитного договору. Таким чином, позивачка вважає, що у приватного нотаріуса Пономарьова В.Ю. були відсутні достатні підстави для вчинення виконавчого напису на предмет іпотеки для задоволення вимог ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов В.Ю. в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заперечення на позов, відповідно до яких просив у позові відмовити та розглянути справу за його відсутності (т. 1 а.с. 90-93). Представник ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду копію виконавчого провадження та просив розглянути справу за його відсутності (т. 2 а.с. 159). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила (т. 1 а.с. 46, 67, 88). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 22.09.2008 р. між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 030/09.08/71-550К, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 160 500,00 доларів США, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту до 21 вересня 2033 р. (т. 1 а.с. 12-15). Встановлено, що 27 жовтня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та позивачкою [PERSON] був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов якого, остання надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору [PERSON] (т. 1 а.с. 18-20). В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», в тому числі відносно боржника та іпотекодавця [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 107-108, 119-127). Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням третьою особою [PERSON] боргових зобов'язань по Кредитному договору, ВАТ «Сведбанк» своїм листом від 15.12.2010 р. повідомив останню та позивачку [PERSON] про необхідність дострокового виконання кредитного договору та сплати заборгованості на загальну суму - 28 416,55 долара США та 26 635,44 грн. (т. 1 а.с. 21). Встановлено, що відповідач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» заявою від 19.12.2013 р. просить приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю, вчинити виконавчий напис, згідно якого стягнути з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 258 919,88 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 95-96). Судом встановлено, що 12.02.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис, відповідно якого останній пропонує звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] та була передана в іпотеку ВАТ «Сведбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної вище квартири, приватний нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у розмірі заборгованості, що виникла з 28.11.2012 р. по 16.12.2013 р. - 2 073 546,76 грн. (т. 1 а.с. 10). Встановлено, що 13.10.2014 р. ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 322 виданого 12.02.2014 р. приватним нотаріусом КМНО Пономарьовим В.Ю, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» борг у розмірі 2 073 546,76 грн. (т. 1 а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що 27.01.2015 р. ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] позивачці по справі, яка проживає за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 32). Згідно ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 24 цього ж Закону, використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Відповідно до вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 25 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Проте, в судовому засіданні встановлено, що сума заборгованості, яка фігурує у заяві ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до приватного нотаріуса Пономарьова В.Ю. про вчинення виконавчого напису в розмірі 258 919,88 доларів США не є безспірною, оскільки відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2012 року у справі № 2-2826/11, з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за зазначеним вище Кредитним договором станом на 17 жовтня 2011 року в розмірі 1 554 442,56 грн. Однак, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису не відраховує від пред'явленої суми боргу (258 919,88 доларів США т. 1 а.с. 95-96), суму, яка стягнута за судовим рішенням (1 554 442,56 грн. т. 1 а.с. 22-23), та оскільки представником відповідача не надано суду доказів зведення виконавчих проваджень, суд вважає, що має місце подвійне стягнення заборгованості. Відповідно до п.п. 12., 12.2 Іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника за основним зобов'язанням (т. 1 а.с. 18-20). Також, суд вважає, що сума заборгованості пред'явлена відповідачем не є безспірною, оскільки у відповідача були відсутні правові підстави стягувати пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 358 305,73 грн. за період з 28 листопада 2012 р. по 16 грудня 2013 р., тобто за період понад один рік, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, яка передбачає спеціальну позовну давність щодо стягнення пені. При цьому, в судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти позову, фактично визнала збіг строку позовної давності щодо стягнення пені. Крім того, суд вважає, що право вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо стягнення будь-яких заборгованості по кредитному договору, укладеному з третьою особою [PERSON] настав з моменту направлення 15.12.2010 р. ВАТ «Сведбанк» позивачці [PERSON] та третій особі [PERSON] повідомлення про зміну умов кредитного договору, відповідно до якого Банк згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Також, суд вважає, що під час вчинення виконавчого напису була порушена процедура повідомлення боржника [PERSON] про проведення процедури звернення стягнення, оскільки представником відповідача не надано доказів належного повідомлення останньої відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель в праві розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до п.2.1 Глави 16 вищевказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п.3.2 Глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Проте, встановлено, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б підтверджували безспірність заборгованості. Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в досудовому порядку, проте, виключно у випадку безспірності існуючої заборгованості по основному зобов'язанню та дотримання процедури належного повідомлення боржника та іпотекодавця з вимогою усунення порушень, що в судовому засіданні представником відповідача не було доведено, а доводи позивачки не було спростовано. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] та її представник відповідно до ст. 60 ЦПК України надали суду безперечні доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved