Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її матері [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №181 по вул. Центральній в с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області та який відносився до суспільної групи - робітничий двір. Вказує, що 28.09.2016 року її (позивачки) матір померла. За свого життя вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області [PERSON], згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (позивачці у справі). Стверджує, що спадщину після смерті матері вона прийняла відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, оскільки до закінчення шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на спірний житловий будинок вона не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому звернулася до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №181 по вул. Центральній в с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28.09.2016 року. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200,\~206 ЦПК України\~у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що 28.09.2016 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки). До маси спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №181 по вул. Центральній в с. Арламівська Воля Мостиського району Львівської області, проте право власності на такий будинок за життя спадкодавцем належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Як вбачається\~із матеріалів\~спадкової справи\~№921/2016,\~заведеної у\~Приватного нотаріуса\~Мостиського районного\~нотаріального округу\~[PERSON],\~за життя\~спадкодавець [PERSON]\~ склала\~заповіт від\~06.09.2016\~року,\~посвідчений секретарем\~ виконкому\~Арламівськоволянської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області [PERSON],\~згідно з\~яким все\~своє майно\~заповіла [PERSON]\~(позивачці\~у справі).\~Отже,\~спадкоємцем за\~заповітом є\~донька померлої\~ [PERSON]\~(позивачка\~у справі),\~яка у\~відповідності до\~ч.1\~ст.1269\~ЦК України\~вважається такою,\~що прийняла\~спадщину,\~оскільки до\~закінчення шестимісячного\~терміну з\~дня смерті\~спадкодавця подала\~нотаріусу заяву\~про прийняття\~спадщини та\~протягом встановленого\~законодавством строку\~не заявила\~про відмову\~від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. Тобто інших, крім позивачки, спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], чи претендували б на таку немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивача; копією свідоцтва про шлюб між гр. [PERSON] та [PERSON]; виписками з по господарських книг; довідками, виданими [PERSON] міською радою Львівської області №1141 від 26.09.2017 року та №1304 від 01.11.2017 року, №1222 від 18.10.2017року; копією заповіту від 06.09.2016 року, повідомленням Приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] вих. №1180/02-14 від 26.09.2017 року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.09.2017 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON]; копією спадкової справи №921/2016 та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved