Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

позивач Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся з позовом до відповідачів в якому просить відібрати [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав; стягувати з [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з кожного, з урахуванням індексації. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] . 03.03.2020 до відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району надійшов лист від Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області з проханням у межах компетенції вжити заходи щодо захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , оскільки встановлено, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться [PERSON] та [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, у яких на вихованні перебуває їх малолітня дитина. Відтак комісією 03.03.2020 відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] . На момент присутності комісії в квартирі перебував [PERSON] та [PERSON] , дитина [PERSON] знаходився у сусідів. Мати і батько на зовнішній вигляд перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, не могли виконувати свої батьківські обов`язки та здійснювати нагляд за малолітнім, чим створили загрозу життю та здоров`ю дитини. Сім`я проживає в двох кімнатній квартирі, у якій зроблений ремонт, є необхідні меблі, побутова техніка, однак тривале зловживання батьками алкогольними напоями призвело до безладу. Комісією проведено оцінку рівня безпеки дитини, відповідно до якого встановлено негайне відібрання дитини та тимчасове влаштування. 05.03.2020 органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації прийнято висновок про доцільність відібрання дитини [PERSON] від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Відтак враховуючи, що відповідачі не дбають належним чином про життя та здоров`я дитини, його фізичний та духовний розвиток, не зробили відповідних висновків щодо своєї ролі у житті дитини, зловживають алкогольними напоями просить позов задоволити. 17.04.2020 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заперечили проти позову. Зазначили, що позивачем не вказано в чому полягає безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини. Відповідачі на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебувають. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у ньому, при цьому додатково зазначив, що відповідачі неналежно виховують дитину, проходили курс лікування від алкоголізму, однак зловживають алкоголем; дана сім`я взята під соціальний супровід відділом соціальної роботи Сихівського району, а [PERSON] поставлений на облік дітей, що опинились у складних життєвих обставинах. Наголошував, що залишення дитини у відповідачів є небезпечним для життя та здоров`я малолітнього в зв`язку з зловживанням відповідачами алкоголем. Дана обставина встановлена в акті обстеження умов проживання від 03.03.2020 та акті проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.03.2020. Так, 03.03.2020 під час відвідання помешкання відповідачів, комісією в складі провідних спеціалістів відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району, інспектора сектору ювенальної превенції Сихівського відділу поліції ГУНПУ у Львівській області, фахівця з соціальної роботи Сихівського відділу ЛМЦСССДМ та медичного працівника, за зовнішніми ознаками було встановлено, що відповідачі знаходяться в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, зі слів сусідів встановлено, що відповідачі постійно вживають алкоголь, у квартирі постійні крики, сварки. На даний час дитину влаштовано в дитячий будинок. Відповідачі регулярно відвідують дитину. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив що він є фізичною особою-підприємцем та більше 10 років займається підприємницькою діяльністю (продає вживану побутову техніку). Разом з цивільною дружиною [PERSON] та їхньою спільною дитиною [PERSON] проживають у [ADDRESS] . Дитина має окрему кімнату з ліжком та іграшками. Дружина теж працює, а дитина з вересня 2019 року відвідує дитячий садок. Алкоголем ні він ні дружина не зловживають. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову. Зазначила, що нею спільно з чоловіком ( [PERSON] ) створені належні побутові умови для виховання їхньої дитини [PERSON] , який має окрему кімнату, дитяче ліжечко, іграшки, книжки. На вулиці її чоловік [PERSON] облаштував дитячу гірку та пісочницю. Вона працює на Укрпошті оператором поштового зв`язку. Спільно з чоловіком 2-3 рази на тиждень відвідують дитину в дитячому будинку. Дитина дуже переживає і хоче додому. Пояснила, що 03.03.2020 до моменту приїзду працівників поліції, вона з чоловіком та дитиною були вдома ( [ADDRESS] ) та дійсно разом з чоловіком цього дня вживали слабоалкогольний напій (пиво), однак не знаходились в стані сп`яніння, оскільки чітко усвідомлювали свої дії та могли керувати ними. Жодної небезпеки для життя та здоров`я дитини не було. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні такого відмовити. Заслухавши учасників судовому процесу, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Розпорядженням Сихівської районної адміністрації ЛМР від 03.03.2020 року №146 «Про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , та надання дозволу на його влаштування в Центр підтримки дітей при закладі дошкільної освіти №5 Львівської міської ради», відібрано [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] , з подальшим влаштуванням дитини у Центр підтримки дітей при закладі дошкільної освіти №5 Львівської міської ради, про що повідомлено керівника Львівської місцевої прокуратури №1. Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації від 05.03.2020 №8, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.8\~ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно зі\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. За правилами ч.1\~ст.170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п.п.2-5 ч.1\~ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй\~постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»\~у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу\~\~до\~\~її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 2\~ст.170 СК України\~встановлено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих\~інтересах дитини\~буде збереження\~її зв`язків\~із сім`єю,\~крім випадків,\~коли сім`я\~виявляється особливо\~непридатною або\~явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід\~не може\~бути санкціонований\~без попереднього\~розгляду можливих\~альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Якщо рішення\~мотивується необхідністю\~захистити дитину\~від небезпеки,\~має бути\~доведено,\~що така\~небезпека справді\~існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України»,\~\~№ 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року). Так, як вбачається з акту оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] на час огляду 03.03.2020 дитина здорова, фізичного насильства не виявлено, фізичний розвиток відповідає віку, відсутні ознаки дії алкогольних, психоактивних або інших речовин, зовнішніх ознак недогляду та занедбаності не виявлено, до протиправної діяльності дитина не залучена, про небезпеку\~та допомогу\~дитина не\~повідомляє; батьки мають візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, помешкання пристосоване до проживання. Висновок щодо рівня безпеки дитини дуже небезпечно. Згідно акту обстеження умов проживання від 03.03.2020, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання є належними, зроблений ремонт, наявна побутова техніка. Однак на момент присутності комісії у квартирі безлад, батьки на зовнішній вигляд перебували під сильним алкогольним сп`янінням, не могли належним чином доглядати за малолітнім. Дане середовище погано впливає на виховання та розвиток дитини. Зі слів сусідів, дана сім`я стабільно зловживає алкоголем, у квартирі постійні крики, сварки, нецензурна лексика, інколи бійки. Дитина батьківської поведінки лякається та часто шукає прихисток у сусідів. Комісія вирішила негайно відібрати дитину [PERSON] , оскільки знаходження дитини з батьками, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння загрожує життю та здоров`ю дитини. Як вбачається\~з даних\~актів та\~пояснень представника\~позивача в\~судовому засіданні,\~підставою для\~відібрання дитини\~від батьків\~була загрозажиттю\~та здоров`ю\~дитини зумовлена перебуванням батьків в стані сильного алкогольного сп`яніння. Надаючи оцінку даним обставинам суд звертає увагу на наступне. Так, в складі комісії, яка відвідувала помешкання відповідачів, був також медичний працівник, однак комісією\~не встановлено\~ні ступеня\~алкогольного сп`яніння\~відповідачів,\~ні ознак\~стану алкогольного\~сп`яніння,\~як і\~не зазначено\~поведінки (конкретних\~дій або\~бездіяльності)\~відповідачів,\~які б\~свідчили про\~те що\~залишення дитини\~у батьків\~є небезпечним\~для її\~життя та\~здоров`я. Не доведено позивачем дану обставину і іншими доказами (електронними доказами, показаннями свідків). Відповідно до листа КНП «4-а міська клінічна лікарня м.Львова» з [PERSON] , 09.02.2015 укладено декларацію про вибір лікаря. Вакцинація [PERSON] проводиться за індивідуальним графіком. Фізичний та психічний розвиток [PERSON] відповідає віку. Згідно довідки № 18 від 29.04.2020 НВК «Школа-садок «Софія» м.Львова [PERSON] , 09.02.2015 відвідує дошкільну групу «Бджілка» НВК «Школа-садок «Софія» м.Львова. Згідно довідки АТ «Укрпошта» Львівська дирекція, [PERSON] працює оператором поштового зв`язку 3 класу відділення поштового зв`язку Львів-7 ЛД АТ «Укрпошта». Відповідно до листа №71 від 22.06.2020 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради, малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває у закладі з 03.03.2020. Батьки дитину відвідували 08.03.2020, 09.03.2020, 10.03.2020, 11.03.2020. З 16.03.2020 у зв`язку з впровадженням карантину, заклад заборонив відвідування вихованців закладу. Батьки під час карантину часто передають дитині гостинці, приносили іграшки та одяг. Свідок [PERSON] надав в судовому засіданні показання про те, що він є сусідом відповідачів. Малолітній [PERSON] має окрему кімнату для проживання, батько [PERSON] часто з ним гуляє на вулиці. Дитина є охайною та доглянутою. Відповідачів ніколи не бачив в стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є хресною мамою малолітнього [PERSON] . Відповідачів знає близько 20 років. В них довгий час не було дітей. 5 років тому народився син [PERSON] , який мав незадовільний стан здоров`я після народження. Батьки боролись за життя дитини. В дитини є всі умови для проживання та розвитку, є належне харчування, книжки, іграшки. [PERSON] в дворі зробив майданчик для дитини. Дитина ходить в садочок, має друзів, періодично відвідує педіатра. Відповідачі працевлаштовані. Декілька разів на тиждень вона бачиться з відповідачами та дитиною. Стверджує, що останні алкоголем не зловживають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що він працює сторожем закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради, де на даний час перебуває малолітній [PERSON] . Батьки часто, майже щодня, відвідували дитину до карантину, приносили їжу, солодощі, одяг. З 20.07.2020 коли дозволили відвідування вихованців, батьки відвідують дитину кожен день. Дитина при зустрічі дуже радіє, хоче додому. Батьків, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння в заклад не допускають. Зазначив, що відповідачі жодного разу не приходили до дитини в стані алкогольного сп`яніння. Відтак слід зазначити, що із наявних у справі матеріалів та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] весь час проявляли зацікавленість, інтерес та переживання щодо життя їх сина та вживали усіх можливих заходів щодо повернення дитини додому. Відібрання дитини у батьків є радикальним заходом для забезпечення належного виконання батьками їх обов`язків щодо виховання дитини та в даному випадку не може бути застосований у зв`язку із недопущенням порушення прав дитини та позбавлення її батьківського піклування. Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року звернув увагу на те, що передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для відібрання дитини у батьків, оскільки позивачем не доведено, що залишення дитини у відповідачів є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Враховуючи те, що судом відмовлено у позовній вимозі про відібрання дитини, відтак позовна вимога про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed