Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та припинення права власності на 1/2 частку квартири, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, через те що вони виявились людьми з різними поглядами на життя та різними характерами, що призвело до неможливості подальшого спільного проживання та збереження сімї, просила шлюб розірвати, припинити права власності за [PERSON] на ? частину квартири № 34, що розташована за адресою вул.. Сонячна, 9 в м. Білгород-Дністровський Одеської області та визнати за нею право власності на квартиру № 34, що розташована за адресою вул.. Сонячна, 9 в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила не розглядати позовні вимоги у частині припинення права власності та визнання права власності на квартиру та не розглядати надану мирову угоду, підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та залишення прізвища позивачці «Рибакова». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточненим позовом погодився, просив шлюб розірвати. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис № 56. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Подружжя припинили шлюбні відносини з тієї причини, що вони виявились людьми з різними характерами, інтересами та поглядами на життя. На даний момент сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо однин від одного, в наслідок чого сімя сторін фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Відновляти шлюбні відносини сторони не бажають. Подальше спільне життя і збереження родини неможливо в зв'язку, з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За твердженням позивача, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться з 2015 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2015 року, втрачені всі фізичні та духовні звязки між сторонами, збереження сімї неможливо. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved