Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом, який було уточнено в процесі судового розгляду до відповідача про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановами ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві та знаття розшук з заставного майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2006року між позивачем та третьою особою - [PERSON] укладено договір кредиту та в забезпечення виконання зобовязань укладено договір застави транспортного засобу марки «Skoda Oktavia Tour», 2006року випуску, кузов №TMBDK41U46D064429, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]Заборгованість [PERSON] перед позивачем за зазначеними договорами, станом на 03.12.2015р., складає 79\~416,07грн. Постановами ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 26.07.2011року по виконавчому провадженню № 27686203 та від 30.09.2015року по виконавчому провадженню № 48889550 накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі й оголошено в розшук заставний автомобіль.Зазначені постанови, винесені в порядку виконання виконавчого листа №2-2889 від 30.09.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 955917,54грн. Враховуючи першочерговість права позивача на погашення заборгованості та норми ст. 572 ЦК України, посилаються на те, що банк має перед іншими переважне право на задоволення вимог із заставленого рухомого майна, а накладений на заставний автомобіль арешт, позбавляє позивача, як заставодержателя, права розпоряджатись заставним майном та врегулювати заборгованість за рахунок предмета застави, просить звільнити автомобіль «Skoda Oktavia Tour» з-під арешту та зняти з нього розшук. Представник позивача в судовому засіданні вимоги уточненого позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити. Представник ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник третьої особи ПАТ «ВІЕС БАНК» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у [PERSON] перед ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВІЕС БАНК» існує заборгованість, відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення зазначеної заборгованості, а отже арешти накладені правомірно, а на зазначений автомобіль має бути звернуто стягнення в рахунок погашення наявної заборгованості в порядку виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 15.03.2006року між позивачем ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір кредиту та в забезпечення виконання зобовязань укладено договір застави транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Oktavia Tour», 2006 року випуску, кузов №TMBDK41U46D064429, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третьої особі. Правила про окремі види застав встановлюється законом. Статею 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» закріплено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Станом на 03.12.2015р. у [PERSON] перед позивачем ПАТ «[PERSON] Аваль» існує заборгованість по зазначеному вище кредитному договору в розмірі 79\~416,07грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та не заперечується третьою особою [PERSON] Як встановлено судом, між позивачем ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] вирішене питання щодо добровільного врегулювання заборгованості за вищевказаним кредитним договором, шляхом добровільної реалізації заставного автомобіля та часткової сплати заборгованості по кредитному договору. Однак, Постановою ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 22.07.2011р. відкрито виконавче провадження № 2766203 з виконання виконавчого листа №2-2889 від 30.09.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» коштів в розмірі 955\~917,54грн. В ході зазначеного виконавчого провадження, постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 26.07.2011р. накладено арешт на все майно [PERSON], а постановою від 02.11.2011р. оголошено розшук автомобіля марки «Skoda Oktavia Tour». Постановою ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 21.08.2012р. знято вищезазначений розшук, а постановою від 23.12.2014р. повернено виконавчий лист №2-2889 від 30.09.2010 р. стягувачу ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВІЕС БАНК». Постановою ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 30.09.2015р. повторно відкрито виконавче провадження № 48889550 з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Постановами ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 30.09.2015р. та 21.10.2015р. накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено розшук автомобіля марки «Skoda Oktavia Tour»по виконавчому провадженню № 48889550. Тобто, арештовано і заставне майно, яке знаходиться в заставі позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» та є забезпеченням виконання зобовязань за Договором кредиту, що прямо порушує право позивача на захист своїх прав та унеможливлює здійснити задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави відповідно до ст.ст. 589-590 ЦК України. Посилання представника третьої особи ПАТ «ВІЕС БАНК»щодо неможливості звільнення заставного автомобіля з-під арешту у звязку з наявністю у [PERSON] заборгованості перед ПАТ «ВІЕС БАНК», який є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника є способом звернення на нього стягнення. Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, у порушення вимог ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу» і ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на предмет застави, оскільки звернення стягнення на це майно не допускається. В даному випадку, реалізувати свої права за договором кредиту та на підставі діючого законодавства позивачу є неможливим у звязку з накладанням арешту на предмет застави. Згідно ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про виконавче провадження про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, при цьому у відповідності до ч. 1 ст. 60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Статтею 52 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. Стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено лише у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржників коштів. Таким чином, враховуючи першочерговість права на погашення заборгованості та норми ст. 572 ЦК України, ч. 3 ст. 588 ЦК України, позивач має переважне право на задоволення вимог із заставленого рухомого майна, яке при цьому не може бути повторно предметом застави за іншими договорами. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки постанови державного виконавця про накладення арешту та оголошення розшуку майна позбавляють можливості скористатися своїм правом на продаж заставленого майна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд виходячи з того, що жодний документ, постанова або ж рішення суду не можуть порушувати прав інших сторін, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved