Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, [ADDRESS], вказуючи, що вона відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 04.07.1996 року та технічного паспорту від 04.07.1996 року є власником квартири [ADDRESS] - Дністровському Одеської області. За вказаною адресою з добрих спонукань, вона погодилася на тимчасову реєстрацію відповідачів, за умови, що вони протягом року знімуться з реєстрації, однак своєї обіцянки вони не виконали, у вказаній квартирі не проживають, належних їм речей не має. Оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, їй не відомо їм місце знаходження, тому позивачка і звернулася з позовом до суду. Позивачка в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не сповістили, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивачки, про що свідчать заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 04.07.1996 року та технічного паспорту від 04.07.1996 року, позивачка є власником квартири [ADDRESS] - Дністровському Одеської області. /л.с. 8-11/ За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які у спірному приміщені не проживають, належних їм речей не має. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідачі порушують права позивачки, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved