Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дочки, оскільки остання навчається та додаткових витрат, які полягають в платі за проживання в гуртожитку -1450грн та оплаті за навчання 3992,12грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просить стягти аліменти та додаткові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує з приводу їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на час розгляду справи розірвано. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] навчається на денному відділенні у Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка, напрям підготовки «журналістика». Відповідач матеріальної допомоги не надає. Судом встановлено, що відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.185 ч. 1 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. В свої позовній заяві позивач вказала, що відповідно до ст. 185 СК України той, з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той, з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак суд вважає, що дана норма Сімейного кодексу України до правовідносин, які виникли між сторонами не може бути застосована, оскільки дана стаття 185 СК України може бути застосована лише до правовідносин про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, як це передбачено главою 15 ( ст.ст. 180-197) цього з Кодексу. Главою ж 16 СК України лише передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, Сімейним Кодексом України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а отже визнання позову в цій частині не відповідає закону та згідно ст.174 ЦПК України судом не приймається. Враховуючі обставини по справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають, а щодо аліментів на навчання, то відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка навчається у розмірі 1000,00 грн., починаючи з 01.12.2015 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року, данна позовна вимога відповідачем визнається та підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial