Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 15.03.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду від 04.11.2004 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Дитина має незадовільний стан здоров'я, що додатково потребує витрат на її лікування. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивач вимушена звернутися з заявою до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а саме: стягнути з батька дитини - відповідача по справі, на її користь на утримання дитини аліменти саме в твердій грошовій валюті в розмірі 1112 грн., починаючи з часу подання позову, оскільки [PERSON] має достатній дохід та може надавати допомогу на утримання доньки в розмірі, визначеному ЗУ «Про державний бюджет» на день подання позову. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, просила суд призначити аліменти на утримання доньки [PERSON] не в твердій грошовій сумі, а в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з часу подання позову. Суду пояснила, що відповідач періодичним платежами переховує кошти [PERSON] на картку банку на утримання доньки, під час зустрічей купує дитині необхідні речі, продукти харчування і ні в якому разі не ухиляється від виховання та утримання дитини. Представник вважає, що позивачкою не вірно вибрано спосіб реалізації свого права на захист при пред'явленні позову щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, в силу того, що в позовній заяві [PERSON] застосовує різні норми СК України щодо стягнення аліментів, просить стягнути тверду грошову суму, при цьому вказує на стягнення у частці від доходу. Разом з тим, чітко визначений законом прожитковий мінімум на неповнолітню дитину покладений на обох батьків, що і свідчить про рівність як прав так і обов'язків, тому, фактично позивачка покладає на відповідача цей обов'язок, при цьому про свій взагалі не вказує. При визначенні розміру аліментів просила врахувати наявність у відповідача на утриманні ще однієї малолітньої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 15.03.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2004 року розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Дитина має право на одержання аліментів від свого батька або матері, які проживають в іншій сім'ї. Хоча такі відносини виникають за межами сім'ї, вони визнаються сімейними. Обов'язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Сама назва гл. 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Аліменти на утримання дітей стягуються, як правило, з того з батьків, який проживає окремо від дітей. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Безумовний характер батьківського обов'язку має різні аспекти свого прояву. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чиє в них кошти, достатні для надання утримання. Суд критично оцінює доводи позивачки про те, що відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дитни, оскільки вони спростовуються копіями квитанцій про внесення відповідачем готівкових коштів на картковий рахунок позивачки. Твердження, що у відповідача є неофіційний дохід та він спроможний надавати матеріальну допомогу по 1112 грн. щомісяця на одну дитину не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи встановлено, що на утриманні у відповідача, крім дитини від шлюбу з позивачкою, знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 372, народжена від шлюбу з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]), яка на даний час перебуває також на утриманні відповідача, оскільки перебуває у декретній відпустці та не працює. Зазначене вище свідчить про неспроможність відповідача сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач має постійне місце роботи та отримує щомісячно заробітну плату, суд визначає щомісячний розмір аліментів на одну дитину в частці від його заробітку (1/4), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням здійснених аліментних виплат в сумі по 298,50 грн. 16.11.2013р., 17.12.2013р., 22.01.2014р., 17.03.2014р , оскільки вважає цю суму прийнятною для обох сторін. При цьому судом враховується, що донька [PERSON] має ряд хронічних захворювань та перебуває на «Д» обліку. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позивачкою не наведено доказів існування хоча б однієї із вище перелічених обставин. Твердження про те, що він не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості не є підставою для визначення аліментних платежів у твердій грошовій сумі, тим паче, що судом достеменно встановлено протилежне, відповідач згідно з довідкою № 1 від 17.12.2014 року офіційно працює на посаді плиточника-облицювальника з посадовим окладом 1220 грн. в ТОВ «Дублер-сервіс» з 17.12.2014 року. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Аліменти підлягають до стягнення з 20.03.2012 року з дати звернення до суду відповідно до ст.191 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial