Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка подала до суду заяву, яку в подальшому уточнила і просить визнати за нею право власності на ? частину новоствореного житлового будинку, який складається з підвалу, першого поверху і мансарди, загальною площею 158,6 кв. м, позначеного у технічній документації на будинок літерою «А-1», та господарські будівлі і споруди, позначену в технічній документації на будинок літерами «Б», і «В» та №№ 1, 2, 3, а також на ? земельної ділянки, цільове призначення, якої для обслуговування вищевказаного будинку та яка знаходиться в [ADDRESS]. У позові зазначає, що була одружена з відповідачем, від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Зазначає, що 11.03.2015 р. шлюб між ними було розірвано, а тому просить суд розподілити між нею та відповідачем майно нажите ними в шлюбі, а саме вищевказаний будинок та земельну ділянку, оскільки таке було придбане ними у 1997 р. за спільні кошти сім'ї. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, яка відповідає змісту ст. \\70 СК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як випливає з матеріалів справи, 28 березня 1991 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке видане Кам'янка-Бузьким відділом ЗАГС 28.03.1991 року. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [INFO] року донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], яке видане 11 січня 1992 року Кам'янка-Бузьким відділом ЗАГС та [INFO] року та син [PERSON], то підтверджується свідоцтвом про народження сипа серії [NUMBER], видане 6 червня 1993 року Кам'янка-Бузьким відділом ЗАГС. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебуваючи у шлюбі придбали житловий будинок та земельну ділянку площею 0.1234 га. цільове призначення, якої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Дані факти підтверджуються договором купівлі-продажу від 15.10.1997 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1373; державна реєстрація житлового будинку - реєстраційним посвідченням, яке видане 22.06.1998 року Червоноградським МБТІ про що внесено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 382; - наявність земельної ділянки площею 0.1234. цільового призначення - обслуговування житлового будинку: державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 83 від 05.08.1995 року. Судом встановлено, що 11.03.2015 року рішенням Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зважаючи, що спірний будинок та земельна ділянка, придбані за час шлюбу, то вони є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задоволити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved