Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей та на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно. Звернення до суду мотивує тим, що з 01.10.2005 року до 07.11.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому син [PERSON] є інвалідом дитинства та потребує постійної сторонньої допомоги, у звязку із чим Позивачка не має змоги працювати і тому змушена подовжити відпустку по догляду за дитиною до досягнення сином 4,5 років. Позивачка зазначає, що Відповідач залишив родину у січні 2013 року і з того часу став проживати з іншою жінкою. Первісно Відповідач надав матеріальну допомогу в незначному розмірі, а з січня 2015 року не надає допомоги взагалі. Тому просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно з проведенням індексації інфляції (а.с.1-2). В судовому засіданні Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі й з підстав викладених у позовній заяві. Вважає, що Відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу і тому просила задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні Відповідач частково визнав заявлені позовні вимоги. Надав заперечення проти позову, в яких просив стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с.38-39, 42-43). Часткове визнання заявлених позовних вимог мотивував тим, що з 2013 року мешкає з іншою жінкою [PERSON], з якою перебуває у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними та знаходиться на їхньому утриманні. Працює лише його цивільна дружина, а він не працює з квітня 2014 року. Крім того, на їхньому утриманні також знаходяться його мати [PERSON], [INFO], яка страждає на онкологічне захворювання та є інвалідом третьої групи, та мати його цивільної дружини - [PERSON], яка є лежачою хворою. Раніше він надавав посильну матеріальну допомогу на дітей, а зараз не має такої змоги. Просив суд частково задовольнити позов та стягувати з нього аліменти на утримання обох синів у визнаній частині позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року по 07 листопада 2013 року, який розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за результатами розгляду позову [PERSON] до [PERSON] (а.с.3, 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з Позивачкою (а.с.5, 6, 11). При цьому [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом, що підтверджується наданими Позивачкою документами (а.с.8, 9). У звязку із цим з 27.04.2015 року по 07.04.2016 року Позивачка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 4,5 років на підставі ч.6 ст.179 КЗпП України, про що свідчить відповідний наказ ДУ «Дніпропетровський [PERSON]» від 10.04.2015 за №20-В-1 (а.с.7). При цьому Позивачка у поточному році отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда в розмірі 1696 грн. 30 коп. та одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 888,54 грн. (а.с.12). Загальна сума щомісячної допомоги складає 2584,84 грн. ( 1696,30 грн. + 888,54 грн. = 2584,84 грн., що значно менше розміру прожиткового мінімуму на одну особу в родині, що складається з трьох осіб, двоє з яких діти до років. Як зазначено вище, Позивачка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 4,5 років, тобто до 07.04.2016 року (а.с.7). Тобто, зазначений дохід на дітей не забезпечує Позивачці прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому Позивачка просить стягувати з Відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, з проведенням індексації інфляції, починаючи з дня подачі позовної заяви та протягом її відпустки по догляду за сином-інвалідом (а.с.2). Згідно ч.ч.1, 4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.ч.1, 4 ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами розірвано два роки тому 07.11.2013 року (а.с.4). Відповідач заперечує проти позову в частині стягнення з нього на користь Позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення сином-інвалідом 4,5 років. Невизнання позову мотивує тим, що звільнився з роботи за власним бажанням ще з 25.04.2014 року (а.с.38-39, 42-43, 44, 62) і ніде зараз не працює, що мешкає разом з іншою жінкою без укладення шлюбу [PERSON], яка має від нього дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с.63) і нібито працює (а.с.38, 42). Що вони разом з цивільною дружиною мають на утриманні її матір [PERSON] у віці 65 років, яка є хворою жінкою (а.с.74), а сам він ще утримує свою матір [PERSON], [INFO], яка страждає на онкологічне захворювання та є інвалідом третьої групи (а.с.66, 67,68-71, 72-73, 75). Крім того, він надавав конкретну грошову допомогу дружині на утримання дітей, в тому числі й на лікування дитини-інваліда [PERSON] на лікування (а.с.45-51, 53-60), а також на придбання іграшок (а.с.52). Зазначені обставини підтверджує наданими касовими чеками. При цьому на касових чеках відсутні примітки про те, які з них витрачені на дітей. При цьому суд не може прийняти заперечення Відповідача в частині невизнання позовної вимоги з приводу стягнення з нього на користь Позивачки грошових коштів на утримання за наступних обставин. Так, Відповідач надав суду дані про те, що він звільнився зі своєї роботи 25.04.2014 року (а.с.44, 62) і дотепер ніде не працює.Але при цьому не надав дані про те, за рахунок яких коштів він існує не заробляючи грошові кошти вже упродовж півтора року та довідку з Центру зайнятості про що він дійсно є безробітнім і знаходиться у пошуках роботи. Надані Відповідачем фіскальні касові чеки свідчать про те, що він, не маючи офіційного місця роботи, до звернення Позички до суду надавав дітям значну грошову допомогу на їх утримання та на лікування сина [PERSON] (а.с.45-61). Відповідач вказує на те, що разом зі своєю цивільною дружиною здійснюють утримання за її хворою матірю [PERSON], [INFO] (а.с.38, 42, 74). Відповідачем не надані суду документи, які свідчать про те, що [PERSON] дійсно є матірю його цивільної дружини [PERSON]. Крім того, як зазначає Відповідач, на його утриманні знаходиться і його мати [PERSON], [INFO], яка є інвалідом третьої групи (ак.с.38, 42, 66, 67, 68-71, 72-73, 75). При цьому Відповідач у своїх запереченнях не вказує на те, за які кошти він взагалі утримує цих двох жінок, які за своїми віком і станом здоровя на підставі Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про Державний бюджет на 2015 рік» повинні отримувати відповідні пенсії у встановлених розмірах. Також Відповідач стверджує, що мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, яка має від нього дитину (а.с.38, 42). Разом із тим, як свідчать надані ним же довідки, Відповідач мешкає разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO], та дідом [PERSON], [INFO], саме за адресою: [ADDRESS] (а.с.64, 65), а не у своєї цивільної дружини тощо. Таким чином, суд вважає заперечення Відповідача на позов в частині стягнення аліментів на утримання Позивачки непереконливими, яка просить суд стягувати на її користь по 1000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] 4,5 років, тобто з 27.04.2015 року по 07.04.2016 року (а.с.1-2, 7). Однак, враховуючи матеріальний стан Відповідача, суд частково задовольняє вимоги Позивачки в цієї частині та стягує з Відповідача на її користь аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 27.04.2015 року до 07.04.2016 року. Крім того, Позивачка просить суд стягувати з Відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с.1-2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.183 СК України, - якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому за правилами зазначеної статті суд стягує з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 2/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. За вище переліченими обставинами суд не приймає доводи Відповідача з приводу стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину через недоведену ним свою несплатоспроможність. Приведені ним доводи з приводу несплатоспроможності суд вважає хибними. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial