Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що 16 червня 2017 року вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Солонянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №50. В період шлюбу у них народилася спільна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . Шлюб офіційно не розірвано, але з серпня 2018 року вони з сином проживають окремо, а відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає. Вона на даний час не працевлаштована - перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Також відповідач ухиляється від її утримання. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач не має стабільного доходу, тому позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: 2000 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина, та 1000 гривень щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки відповідач - молодий, здоровий, працездатний, на праві приватної власності володіє земельною ділянкою, яку надає в оренду. Позивачка в свою чергу отримує 860 гривень щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини. Своє прохання призначити аліменти саме у такому розмірі обґрунтовує тим, що їх із сином дохід у місяць складає 860 гривень, а прожитковий мінімум для дітей віком до шести років складає 1779 гривень, для працездатний осіб - 2102 гривні, тобто вони з сином для того, щоб жити, мають отримувати прибуток не менше 3881 гривні в місяць, а дитині необхідні лікування, оздоровлення та інше. Позивач [PERSON] в судове засідання 06 серпня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.27). Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.33,35), в судове засідання 06 серпня 2020 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86, 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 02 червня 2020 року №1811 та акту обстеження помешкання від 02 червня 2020 року (а.с.6,7), спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, має у власності земельну ділянку, площею 3,6376 га, яку здає в оренду ТОВ «Криворіжхарчоторг» (а.с.9), а також враховує матеріальне становище позивачки, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та отримує соціальну допомогу у розмір 860 гривень на місяць (а.с.14), стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1779 гривень. Права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, що буде дорівнювати прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то оскільки судом було встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої спільної дитини сторін, яка проживає разом з нею (а.с.6,7), а відповідач є батьком цієї дитини та у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання [PERSON] , з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 84, 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved