Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не працює, зловживає спиртними напоями, за дітьми належним чином не доглядає, не піклується про стан їх здоров'я, умови проживання дітей в квартирі не в повній мірі відповідають санітарно-гігієнічним нормам - відсутнє газопостачання, постільна білизна, необхідний дитячий одяг, не створені умови для навчання та розвитку дітей. Останні перебувають на обліку служби у справах дітей Вугледарської міської ради з 20.02.2015 року, як діти, які перебувають в складних життєвих обставинах, а сім'я [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом Вугледарського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Фахівцями постійно проводились бесіди з відповідачкою, щодо необхідності належного виховання дітей, профілактики вживання алкогольних напоїв, надавалися рекомендації щодо оформлення державної допомоги на дітей, але остання рекомендації не виконує. Окрім того відповідачка неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. Тому, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки на їх утримання аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача Барбашова О.М., підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Пояснила суду, що Орган опіки та піклування вже звертався до суду з позовною заявою до суду з вимогою про позбавлення відповідачки батьківських прав у 2015 році, однак рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. З того часу в родині [PERSON] ставлення до дітей та батьківських обов'язків тільки погіршилося. Під час останнього обстеження умов проживання дітей, яке відбувалося за день до проведення судового засідання, працівниками Органу опіки та піклування було виявлено, що [PERSON] перебувала у нетверезому стані, на звернення не реагувала, діти були брудні та неохайні, без догляду ходили по квартирі, продуктів харчування майже не було, але були знайдені порожні пляшки як з-під горілки. Окрім того, у квартирі наявний яскраво виражений запах хімічних речовин, який нагадував запах ацетону, у зв'язку з чим представник позивача припустила, що в квартирі могли вживати певні наркотичні засоби. Зазначила, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є необхідним, з метою захисту прав та інтересів дітей. Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, не вбачає перешкод для їх задоволення, вважає доцільним та необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав. Зауважив, що відповідачка була засуджена вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 26.01.2017 року, після роз'яснення останній права на отримання правової допомоги, в тому числі безоплатної вторинної правової допомоги, заявила клопотання про надання їй часу для звернення за правовою допомогою, яке було задоволено судом та надана перерва у два тижні. В судовому засіданні, яке проводилось об 11 годині 07.02.2017 року, відповідачка зазначила, що за час наданої їй двотижневої перерви хворіла та не мала можливості звернутися за правовою допомогою, однак жодного доказу на підтвердження наявності захворювання суду не надала. Актом обстеження житлових умов останньої, яке відбувалося за день до судового засідання, було встановлено, що [PERSON] в першій половині дня перебувала у нетверезому стані, на звернення не реагувала, діти були брудні та неохайні, без догляду ходили по квартирі. В ході судового засідання відповідачка повторно заявила клопотання про надання часу для звернення за правовою допомогою, яке було задоволено та оголошено перерву тривалістю у 5 годин, для вирішення зазначеного питання. Однак, зі спливом наданої перерви в судове засідання позивачка не з'явилась, як вбачається з рапорту наданого працівниками поліції, [PERSON] перебувала в нетверезому стані. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачка не мала дійсного наміру звертатися за правовою допомогою, а метою заявлених клопотань є лише затягування розгляду справи. Тому, з метою забезпечення інтересів і безпеки життя та здоров'я дітей, приймаючи до уваги думку представника позивача та прокурора, безвідповідальне, зневажливе ставлення відповідачки до предмету позовної заяви, свідоме небажання приймати участь у судових засіданнях, вважає доцільним розглянути справу за її відсутності. Допитана у судовому засіданні у якості свідка начальник служби у справах дітей Вугледарської міської ради Єрьоменко Л.В., показала суду, що під час неодноразових обстеженнях умов проживання дітей було виявлено, що [PERSON] перебуває у нетверезому стані, у помешканні знаходяться сторонні особи, відповідачка, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, спить на одному дивані з невідомим чоловіком, особу якого не було встановлено, діти протягом дня нічого не їли, були в занедбаному стані. Зауважила, що [PERSON] та [PERSON] у період з серпня 2016 року по грудень 2016 року знаходились у міській лікарні міста Вугледара, але за цей час відповідачка жодного разу не відвідувала останніх, не цікавилась їх здоров'ям та життям. Приблизно в цей проміжок часу син відповідачки - [PERSON] не відвідував навчальні заняття в школі. [PERSON] та [PERSON] дошкільні навчальні заклади не відвідують. Вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки існує загроза життю і здоров'ю дітей. Допитана в судовому засіданні у якості свідка фахівець із соціальної роботи Вугледарського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Пантелейчук Т.А., пояснила суду, що [PERSON] повинна бути позбавлена батьківських прав, оскільки постійно залишає своїх дітей на інших сторонніх осіб, діти неохайні, брудні, голодні. Сім'я [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом Вугледарського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з лютого 2016 року. За цей час службою проводилися з відповідачкою бесіди щодо необхідності належного виховання дітей, профілактики вживання алкогольних напоїв, надано рекомендації щодо оформлення державної допомоги на дітей, однак на даний час відповідачкою не оформлена державна допомога як одинокій матері. Після народження [PERSON] останньої дитини - [PERSON] у 2015 року, родина отримувала одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі приблизно 10 000 гривень, однак зазначені кошти були витрачені на купівлю двох мобільних телефонів, жодних речей необхідних дитині не купувалось. Представник позивача в судовому засіданні відмовилась від допиту [PERSON] в якості свідка. Заслухавши думки представника позивача та прокурора, пояснення свідків, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2007 року, серії [NUMBER] від 06 лютого 2015 року, серії [NUMBER] від 25 липня 2012 року, виданих Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно (а.с. 8,10,11). В судовому засіданні встановлено, що батько [PERSON] та [PERSON] з 15.03.2016 року є засудженим та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а відомості про батька [PERSON] зазначено у свідоцтві про народження останнього відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 9). Відповідно до довідки від 04.03.2016 року, виданої КП Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради, та довідки про склад сім'ї №8 від 05.01.2017 року, виданої ОСББ «Фортуна-Вугледар», відповідачка разом зі своїми дітьми мешкає за адресою: [ADDRESS]. За місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, від мешканців будинку надходили скарги про те, що в нічний час у квартирі останньої збираються сторонні особи, які вживають алкогольні напої (а.с. 12,13, 14). Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 29.12.2016 року, від 10.10.2016 року, 06.02.2017 року, листів Мар'їнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації від 18.01.2017 року та ПАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» від 20.01.2017 року, умови проживання дітей є незадовільними: відсутнє газопостачання, енергопостачання підключено самовільно, наявні заборгованості зі сплати комунальних послуг, санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормі, недостатньо постільної білизни, відповідачка з сином мають спільне місце для сну, яке знаходиться в занедбаному стані, відсутній необхідний дитячий одяг, не створені умови для навчання та розвитку дітей. В квартирі наявний різкий запах хімічних речовин (а.с. 28, 29, 54, 55-56, 68-73). Відповідно до інформації про стан виховання, утримання і розвитку малолітньої дитини [PERSON], наданою Вугледарським навчально-виховним комплексом «МРІЯ», останній є учнем 6-А класу, до занять вчасно не приступив, почав відвідувати навчальний заклад лише з 20 жовтня 2016 року, на заняття приходить після другого чи третього уроку. Дитина забезпечена усім необхідним для навчання приладдям, яке утримується у відносній чистоті, зовнішній вигляд відповідає частково нормі, спостерігається стійкий неприємний запах від одягу, оскільки в квартирі де мешкає дитина постійно курять. Відповідачка не підтримує зв'язок з класним керівником сина, не цікавиться його шкільним життям. [PERSON] знаходиться на внутрішньо шкільному обліку як такий, що знаходиться у складних життєвих обставинах. Рекомендовано позбавити відповідачку батьківських прав (а.с. 31). Згідно листа відділу освіти Вугледарської міської ради № 01-03/18-036 від 06.02.2017 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] дошкільні навчальні заклади не відвідують (а.с. 74). Згідно листа Комунального закладу «Вугледарський центр первинної медико-санітарної допомоги» №01-01/12 від 10.01.2017 року, відповідачка рекомендації лікаря при лікуванні дітей не виконує, не піклується про стан їх здоров'я, не звертається за лікарською допомогою при захворюванні дітей. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] в дитячому відділенні Вугледарської міської лікарні, не відвідувала дітей, не телефонувала до дитячого відділення, не цікавилась станом їх здоров'я. Рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав (а.с. 32). Згідно наказу Служби у справах дітей Вугледарської міської ради №8 від 20.02.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 15). Відповідно до листів ВМ ЦСССДМ від 27.04.2016 року, від 18.07.2016 року, та Донецького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 26.04.2016 року, від 12.07.2016 року, сім'я відповідачки знаходиться під соціальним супроводом Вугледраського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (далі - ВМ ЦСССДМ) з 19.02.2015 року, остання разом з дітьми була направлена до Донецького обласного центру соціально-психологічної допомоги в м. Дружківка, де вони перебували у період з 22.04.2016 року по 20.07.2016 року. За цей час [PERSON] двічі порушувала правила внутрішнього розпорядку вищезазначеного центру, а саме, перебувала у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою, випискою з протоколу засідання ЛКК при міському наркологічному диспансері м. Дружківки, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння (а.с. 17-24). Згідно листа служби у справах дітей Дружківської міської ради № 628 від 09.08.2016 року, акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.07.2016 року, працівниками Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області 23.07.2016 року було виявлено дітей - [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де також перебували невідомий чоловік та відповідачка, яка знаходилась у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння, на звернення працівників поліції не реагувала, у зв'язку з чим діти були доставлені працівниками поліції та Дружківського ЦСССДМ до КЛПУ «Дружківської міської лікарні №2». На час складання листа відповідачка бродяжила, її місце перебування не було відоме, своїх дітей у лікарняному закладі остання жодного разу не відвідувала, до служби у справах дітей з питанням про повернення дітей на виховання в сім'ю не зверталась (а.с. 25, 26). В ході судового засідання судом встановлено, що 11 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] були доставлені працівниками служби у справах дітей Дружківської міської ради до дитячого відділення Вугледарської міської лікарні, а у зв'язку з тим, що [PERSON] з 11.08.2016 року знаходиться у Вугледарській міській лікарні, [PERSON] припинили виплати одноразової допомоги при народження дитини. За час перебування дітей у лікарні відповідачка не відвідувала дітей, не цікавилась станом їх здоров'я (а.с. 27, 32). Відповідно до витягу з протоколу №10 засідання комісії з питань захисту прав дитини Вугледарської міської ради від 22.11.2016 року та висновку виконавчого комітету Вугледарської міської ради № 1/37-1343 від 21.12.2016 року, орган опіки та піклування Вугледарської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.33-35, 36-38). Відповідно до листа Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП України в Донецькій області № 6562 від 12.10.2016 року та постанов Вугледарського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2011 року, 07 квітня 2016 року, 11 листопада 2016 року, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. Більше того, остання вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні за місцем свого проживання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. В мотивувальній частині зазначеного вироку встановлено, що [PERSON] незаконно зберігала боєприпаси за місцем свого проживання, де мешкають троє її малолітніх дітей (а.с. 30, 75, 78, 79, 83-84). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання малолітніх дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, не забезпечує необхідного утримання, діти перебувають у занедбаному стані, умови проживання незадовільні та не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, відповідачка не виявляє інтересу до інтелектуального розвитку та навчання дітей, а також їх внутрішнього світу, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток як складову виховання. [PERSON] бродяжила, постійного місця роботи не має, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, була засуджена вироком Вугледарського міського суду Донецької області за тяжкий злочин. Виходячи з зазначеного суд приходить до висновку, що така антигромадська, антисоціальна поведінка відповідачки негативно впливає на психологічний, моральний та духовний розвиток дітей. Окрім того, судом встановлено, що відповідачка зберігала боєприпаси в оселі, де мешкають її малолітні діти, які часто залишаються без нагляду або зі сторонніми особами, що беззаперечно свідчить про наявність небезпеки для їх життя та здоров'я. Тому, суд приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідачки до своїх дітей, яка ухиляється від їх належного виховання, не займається їх утриманням, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітніх дітей, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою, яка не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свої малолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з останньої аліментів на користь установи або закладу, де проживають або будуть проживати діти (у разі проживання дітей у різних закладах, стягувати аліменти пропорційно на користь кожного закладу), на утримання її малолітніх дітей аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову, а саме, з 17.01.2017 року, і до повноліття [PERSON], [INFO]. Після чого стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON], [INFO]. З досягненням [PERSON] повноліття, стягувати з відповідачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону за подання до суду фізичною особою позову з вимогами немайнового характеру розмір судового збору за кожну з вимог складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на час розгляду справи становить 1600 гривень. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень. Суд вважає необхідним роз'яснити [PERSON], що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved