Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач, КС «Катеринослав», у квітні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № 250 від 09 березня 2011 року, у сумі 29462 гривні 77 копійок, та судові витрати у сумі 294 гривні 63 копійки (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного кредитного договору № 250 від 09 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у сумі 11000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 0,148 % від суми залишку за кожен день користування кредитом, строком на 24 місяці, до 09 березня 2013 року. Відповідач зобов'язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов'язання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обов'язків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 05 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 29462 гривні 77 копійок, яку прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 294 гривні 63 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.43). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 49-50, 56-57). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 березня 2011 року позивач та [PERSON] уклали кредитний договір № 250, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 11000 гривень зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,148 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 24 місяці, до 09 березня 2013 року. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 05 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 29462 гривні 77 копійок, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 10655 гривень 66 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 18807 гривень 11 копійок. Судовий збір становить 294 гривні 63 копійок (а.с.1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved