Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

позивач КП «Бахмут-Вода» звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 1.02.2015 року по 31.01.2017 року в розмірі 1\~703 гр. 53 коп. та судові витрати у сумі 1\~600 гр., вказуючи, що КП «Бахмут-Вода» регулярно надавало відповідачу послуги з постачання питної води (приймання стічних вод), та проводило нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів. Однак відповідач, не заявивши відмови від споживання послуг з питного водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, тривалий час не виконує свої зобовязання по сплаті отриманих послуг у повному обсязі. Порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг та не сплачуючи борг за спожиті послуги з постачання питної води (прийманню стічних вод) добровільно, тим самим спричинила майнову шкоду КП «Бахмут-Вода». В результаті вищенаведеного, заборгованість відповідача за період з 1.02.2015 року по 31.01.2017 року складає суму 1\~703 гр. 53 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення перед позивачем у неї немає. Стверджує, що вона сплачує за воду у відповідності до показань приладу обліку води, який встановлений в її квартирі, тоді як позивач нараховує послуги на основі норми споживання, чим порушує її права як споживача. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Надала суду письмові заперечення проти позову (а.с.20-22). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідків, розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, та оцінивши\~ надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що відповідач [PERSON] є основним квартиронаймачем, зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.13-14). В період з 1.02.2015 року по 31.01.2017 року послуги з централізованого водопостачання за вищевказаною адресою надавало КП «Бахмут - Вода», що не оспорюється відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 лютого 2015 року по 31 січня 2017 року по особовому рахунку № 16983, який був відкритий на імя [PERSON], утворилася заборгованість в розмірі\~1 703 гр. 53 коп. (а.с.7 зворотна сторона). Розрахунок здійснено на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів - населення, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 21.07.2004 року № 469, від 25.04.2006 року № 295, від 11.08.2006 року № 602, від 26.12.2007 року № 1162, від 2.04.2008 року № 258, від 29.12.2008 року № 932, від 16.12.2010 року № 593, від 12.12.2012 року № 440 (а.с.8). Позивач звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості, однак ухвалою суду від 3.04.2017 року йому було відмовлено в прийнятті вказаної заяви на підставі ч.6 ст.100 ЦПК України (а.с.6). Відповідач зазначає, що в 2003 році в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] вона встановила лічильник води СВГ-15. В 2006 році відповідач звернулася до позивача щодо повірки лічильника, в результаті чого працівники підприємства незаконно зірвали пломбу на склали акт від 31.10.2006 року, згідно якого у абонента [PERSON] при контрольній перевірці був виявлений лічильник СВГ-15 № 3567734, в якому вийшов строк держперевірки (а.с.34). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що у 2010 році у [PERSON] представники КП «Бахмут-Вода» незаконно зняли пломбу з лічильника на воду, і з того часу їй нараховують оплату за споживання води за нормою, що набагато перевищує споживання нею цих послуг. Наголошувати на тому, що дії позивача є незаконними. Відповідач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, зазначає, що періодична повірка квартирних засобів обліку проводиться за рахунок виконавця. Тому, вона звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів, а саме - просила визнати акт від 31.10.2006 року недійсним, дії по зняттю пломби з лічильника незаконними та здійснити повірку приладу обліку води за рахунок підприємства. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 23.04.2008 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в частині визнання акта від 31.10.2006 року недійсним в частині дати складання акту, в іншій частині позову [PERSON] було відмовлено; рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18.06.2008 року апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено та залишено без змін рішення суду від 23.04.2008 року (а.с.41-42, 43-44). 29.11.2012 року Артемівським міськрайонним судом винесено рішення по справі № 0503/6647/2012 (2/0503/2890/2012) за позовом [PERSON] до КП «Бахмут-Вода» про захист прав споживачів, яким було визнано дії КП «Бахмут-Вода» про зняття водоміра з обліку та нарахування спожитих послуг за водопостачання за нормами споживання незаконними, суд зобовязав КП «Бахмут-Вода» здійснити повірку водоміра за рахунок підприємства та прийняти його на облік (а.с.45-46). Проте рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.01.2013 року рішення Артемівського міськрайонного суду від 29.11.2012 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до КП «Бахмут-Вода» про захист прав споживачів було відмовлено (а.с.50-51). Згідно довідки КП «Бахмут-Вода» № 1092 від 14.06.2017 року за даними автоматизованої бази обліку нарахування та оплати «Населення» на імя [PERSON] відкрито особовий рахунок 16983 за адресою: [ADDRESS]. З 1.01.2008 року (з моменту початку надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення) нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється на склад сімї 1 особа за встановленими нормами споживання та тарифами (за винятком періоду з 1.01.2011 року по 30.06.2012 року період надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ТОВ «Артемівськводоканал» за договором концесії). Будь-які відомості щодо наявності приладу обліку у відповідача відсутні. За даною адресою прийняття на абонентний облік приладу обліку КП «Бахмут-Вода» не здійснювалось (а.с.7,66). Відповідно до наданої інформації у листі Виконавчим комітетом Артемівської міської ради № Г-563 від 20.11.2014 року, міжповірочний термін приладу обліку холодної води СГВ-15 № 3567734, який встановлений у квартирі [PERSON] за адресою: м. Артемівськ, вул. Радянська, 62/20, сплив ще 18.09.2006 року, цей водолічильник був знятий з обліку КП «Донецькоблводоканал» (а.с.31). В звязку з відсутністю підстав здійснювати розрахунки із споживачем по не повіреному у встановленому законом терміни та неопломбованому засобу обліку, КП «Бахмут-Вода» (почало свою роботу з 1.01.2008 року) здійснювало нарахування за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачу з 1.01.2008 року за встановленими у відповідності до вимог чинного законодавства нормами та тарифами. Згідно зі\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.162 Житлового Кодексу України\~плата за комунальні послуги крім квартирної плати береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобовязаний своєчасно щомісячно у строки встановлені договором або законом. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобовязаний вчасно, у встановлений строк оплачувати отримані послуги (п.30). Пункт 20 цих правил передбачає, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальними\~послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобовязання відповідача оплатити послуги з водопостачання та водовідведення виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Позивачем нараховуються платежі за надані відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на підставі затверджених тарифів без врахування приладу обліку води, оскільки такий прилад не прийнятий на облік позивачем. Встановлений в квартирі відповідача прилад обліку, який приймався на абонентський облік іншим господарюючим субєктом та щодо якого складено акт про закінчення строку повірки у 2006 р. іншим господарюючим субєктом, не є підставою для розрахунку позивачем платежів за спожиту воду на підставі не повіреного лічильника. Доводи відповідача про те, що позивач самовільно зняв прилад обліку, щоб нараховувати вартість послуг за нормами споживання спростовуються рішеннями Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2012 року та Апеляційного суду Донецької області у справі № 2-2890/12, якими встановлено, що Комунальне підприємство «Бахмут-Вода» не є правонаступником комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», а тому не може нести відповідальність за дії щодо складання акту від 31.10.2006 року про повірку водоміру. Відповідач не оспорювала, що вона дійсно користується послугами відповідача - Комунального підприємства «Бахмут-Вода», вона сплачує за використані послуги, однак зазначила, що сплачує за фактично використану воду на підставі показів лічильника. Однак на підтвердження своєї позиції відповідачем не надано доказів того, що вона зверталась до позивача із заявою про прийняття на облік встановленого в її квартирі водоміра та що їй неправомірно у цьому відмовлено. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~21 липня 2005 року № 630. Згідно з п.9 вказаних Правил у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів\~\~споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Відповідачем не надано доказів того, що у її квартирі встановлений прилад обліку води, який відповідає діючим нормам та стандартам, та який був би прийнятий на облік позивачем. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Частиною другою статті 28 вказаного Закону встановлено, що підприємства, організації та фізичні особи зобовязані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869\~затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня\~2014 року\~до дня набрання чинності\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії. Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові у справі № 6-60 цс15) від 22 квітня 2015 р. Таким чином спростовуються заперечення відповідача про те, що вона не має заборгованості перед позивачем, оскільки сплачує за спожиту воду згідно показань приладу обліку, оскільки суду не надано доказів та не зазначено про існування доказів про прийняття позивачем на облік\~\~приладу, який відповідає діючим нормам та стандартам. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги комунального підприємства «Бахмут-Вода» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 1 703 гр. 53 коп. підлягають задоволенню. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 600 гр. (а.с.1-2). На підставі викладеного та

Outcome: approved