Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Вінницькі міські електричні мережі» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи свої позовні вимоги тим, щоміж сторонами по справі склалися фактичні правові відносини, що підтверджується наявністю особового рахунку [NUMBER], який відкрито відносно споживача за адресою: [ADDRESS], та відповідно до якого відповідач як споживач користується електричною енергією, яку постачає позивач (постачальник). Споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватись вимог закону при її споживанні. Разом з тим, відповідач як споживач за спожиту електричну енергію не сплачує, на попередження не реагує, самовільно підключається. Відповідно до довідки про споживання за період з серпня 2015 року по серпень 2018 року по особовому рахунку [NUMBER] за споживачем значиться заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 123,49 грн. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правове регулювання відносин щодо постачання та споживання електричної енергії побутовими споживачами до 25.06.2018 року регулювались Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (надалі - ПКЕЕН), з 26.06.2018 року Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ КП від 14.03.2018 року №312 (надалі - Правила). Згідно з вимогами пункту 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до ПКЕЕН) і укладається на три роки. Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 13.09.2018 року №45510 про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Окрім того, з детальної довідки споживача станом на 27.08.2018 року вбачається, що особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], відкрито на ім'я [PERSON] (а.с.8). Верховний Суд України у своїй постанові від 08.07.2009 року у справі №6-10354св8 зазначив, що підключення електричної енергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357. Таким чином, з огляду на вищенаведене, між сторонами склалися фактичні правові відносини, що підтверджується наявністю особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], відкритого на ім'я [PERSON], та відповідно до якого відповідач як споживач користується електричною енергією, яку постачає позивач (постачальник). Відповідно до п.п.38, 42 ПКЕЕН енергопостачальник зобов'язується забезпечити надійне постачання електричної енергії побутовому абоненту, а споживач - користуватися нею, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, сплачувати спожиту електричну енергію своєчасно та повністю. Відповідно до п.5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Згідно п.19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунком періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, за календарний місяць, що минув, відповідно до показників електролічильника (п.20 ПКЕЕН). Відповідно до п.4.12 Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно доповідних контролера [PERSON] від 14.04.2018 року, 07.08.2018 року, адресованих заступнику директора СО «Вінницькі міські електричні мережі» ПАТ «Вінницяобленерго», споживач за спожиту електричну енергію не сплачує, на попередження не реагує, самовільно підключається (а.с.14, 15). Відповідно до довідки про споживання за період з серпня 2015 року по серпень 2018 року по особовому рахунку [NUMBER] за споживачем значиться заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 123,49 грн. Дана заборгованість виникла з січня 2017 року (а.с.9-12). Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надіслано на поштову адресу відповідача претензію від 11.04.2018 року №СР-51-10526 щодо оплати заборгованості за спожиту електричну енергію та попереджено, що у разі не сплати заборгованості матеріали будуть передані до суду (а.с.16, 17). Однак, на момент розгляду справи заборгованість відповідачем в добровільному порядку не погашена. Враховуючи вищевикладене, а також положення ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію. Окрім того, суд звертає увагу, що порушення відповідачем вищезазначених Правил тягне за собою зниження рівня енергетичної безпеки держави, незабезпечення ефективного функціонування та розвитку енергетичного комплексу, що безпосередньо впливає на державні інтереси. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3109427 від 23.08.2018 року (а.с.1), також підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved