Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка являється єдиною спадкоємицею майна померлої матері першої черги за законом, оскільки інші спадкоємці померли. В передбачений законодавством термін позивачка звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Овчаренко І.Ж. із заявою про прийняття спадщини за законом. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] позивачка не може, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Разом з тим, під час звернення позивачки до Лозовоярівської сільської ради їй було надано довідку з якої вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги № 2, номер запису № 107 облікується за [PERSON] . За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки при житті [PERSON] належним чином не зареєструвала своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав на вказаний житловий будинок, будівництво якого було закінчено у 1960 році. Таким чином, [PERSON] мала право на вище вказаний житловий будинок, проте не зареєструвала своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав. Враховуючи викладене просила визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В підготовче засідання позивачка та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та дане визнання не суперечить закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved