Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що сторони з 1998 року проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач сплачував аліменти до повноліття сина. Зараз син продовжує навчання у Київському політехнічному інституті на денній формі навчання, вона фактично утримує його, надає матеріальну допомогу. В той же час відповідач допомоги на дитину не надає і тому просить стягнути з нього аліменти на час навчання сина в розмірі 1/4 частини його доходів. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на час навчання сина в розмірі ? частини його доходів та доповнила, що відповідач з сином майже не спілкується, матеріальної допомоги не надає, а її заробітної плати недостатньо для утримання сина. Відповідач в судовому засідані позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на час навчання сина в розмірі 1/5 його доходів, так як у нього на утриманні малолітня дитина та він допомагає своїм престарілим батькам, у яких незначна пенсія. Свідок [PERSON] суду показав, що він навчається на денній формі навчання, отримує зараз стипендію, але з січня 2018 року стипендії не буде. Він щотижня приїздить додому, витрачає кошти на проїзд, оплачує зі стипендії проживання в гуртожитку, харчується, купує одежу та взуття і йому недостатньо коштів, які він отримує та надає матір. Заслухавши сторони та свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 1998 року проживали у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач сплачував аліменти до повноліття сина. Зараз син продовжує навчання у Київському політехнічному інституті на денній формі навчання, вона фактично утримує його, надає матеріальну допомогу. В той же час відповідач допомоги на дитину не надає і тому просить стягнути з нього аліменти на час навчання сина в розмірі 1/4 частини його доходів. У відповідності до ст.180 СМ України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч.1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи вказані статті Сімейного Кодексу можливо зробити висновок, що обов»язок утримувати дитину є добровільним, так як батьки при народженні дитини взяли на себе зобов»язання утримувати її до повноліття. І тільки в разі відмови добровільно утримувати дитину одним з батьків чи наданні недостатніх коштів при можливості надати їх в повному обсязі, одна із сторін, з якою проживає дитина і яка перебуває на її повному утриманні, може вимагати сплати аліментів, тобто примусово стягувати кошти з іншої сторони. За вказаних умов суд вважає, що вимога позивачки про стягнення коштів з відповідача є правомірною, так як сторони проживають окремо і позивачка неспроможна в повному обсязі надавати допомогу сину під час навчання його у вищому навчальному закладі, що потребує значних витрат, так як отримує незначну заробітну плату, а відповідач не надає допомогу на утримання сина. Твердження відповідача, що він надає матеріальну допомогу батькам і тому не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів суд до уваги не приймає, так як батьки мешкають окремо, отримують пенсію, а сину для належного навчання необхідна матеріальна допомога, яку можуть надати батьки спільними коштами.

Outcome: approved