Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач М»ялковський Д.М., звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 21 березня 2008 року померла рідна сестра його матері [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 75 по вул.Шевченка, що в с.Панівці Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначив, що ще за життя, а саме 11 листопада 2004 року померла [PERSON], на випадок своєї смерті, належне їй майно заповіла позивачу. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Панівці по вул.Шевченка, 75 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач М»ялковський Д.М. зідно поданої заяви розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує. Від тимчасово виконуючого обов»язки сільського голови Панівецької сільської ради [PERSON] до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, при цьому зазначив, що відповідач позов визнає. Третя особа М»ялковська М.В. в судове засідання не з»явилися. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 21 березня 2008 року в с.Панівці Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №064515, виданого 22 березня 2008 року Панівецькою сільською радою Борщівського району Тернопільській області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами що в с.Панівці по вул.Шевченка, 75 Борщівського району, та інше все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповіла позивачу М»ялковському [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 11 листопада 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Панівецької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №241. Поряд з тим встановлено, що позивач М»ялковський Д.М. після смерті [PERSON] прийняв спадщину, подавши у шестимісячний строк заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було заведено спадкову справу за №1037/2008. А 11 березня 2016 року звернувся до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини, а саме, права власності на будинковолодіння, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи №1037/2008 на ім»я [PERSON], інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 11.03.2016 року № 239/02-14. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], входило будинковолодіння №75 по вул.Шевченка в с.Панівці Борщівського району, в якому померла проживала та яке відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) [PERSON], була його єдиним членом, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Панівецької сільської ради на імя [PERSON], довідкою Панівецької сільської ради №78/02-14 від 11.03.2016 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON] на відповідній правовій основі, набула право на ціле будинковолодіння, яке було розміщене по вул.Шевченка, 75 в с.Панівці Борщівського району Тернопілської області, однак у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на вказаний нерухомий обєкт. Відповідно до рішення №12 від 19 грудня 1997 року Панівецької сільської ради 22 скликання 10 сесії, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 68 га., з них 0, 10 га для обслуговування житлового будинку, 0, 56 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача, спадкоємцем за законом щодо майна померлої [PERSON], є М»ялковська [PERSON], однак вона відмовилася від прийняття спадщини. Також встановлено, що інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 1037/2008, відкритої щодо майна померлої [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 12 березня 2014 року, виготовленого ПП «Бюро технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 75 по вул. Шевченка в с.Панівці становить 47695 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України,

Outcome: approved