Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що 12.07.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] .В. було укладено та зареєстровано договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, реєстраційні записи №5852 і № 5849. Предметом договору була земельна ділянка, загальною площею 0,0750 га та житловий будинок, загальною площею 211,9 кв. метрів по вул. Степовій, 61 сел. Сонячного Запорізького району Запорізької області, які належали відповідачеві на праві власності. 12.07.2012 року між нею і ПАТ «ЮНЕКС БАНК» був укладений іпотечний договір, за яким вона отримала кредитно-фінансову допомогу. Порядок здійснення таких дій передбачає попередню сплату податків ( 5 %), які відповідно до договору повинен був сплатити відповідач з доходів від продажу вказаного майна, відповідно до п. 167.2 ст. 167 та пункту 172.2 ст. 172 Податкового кодексу України. Загальна сума податку склала 40\~000 грн. Відповідач просив її сплатити таку суму, оскільки раніше отримані ним грошові кошти, він вже витратив. Вказану суму вона сплатила, але відповідач, при перерахунку коштів, отриманих від ПАТ «ЮНЕКС БАНК», забрав собі усі грошові кошти. До теперішнього часу відповідач грошові кошти у сумі 40\~000 грн. їй не повернув, тому просила стягнути з [PERSON] 40\~000 грн. сплаченого нею податку, який повинен був сплачувати він, 320 грн. суму комісії за сплату 40\~000 грн., стягнути 10\~000 грн. моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Суду пояснила, що до укладання договорів купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку, вона сплатила частково [PERSON] грошові кошти у сумі 800\~000 грн. У день укладання угод купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку, їх було повідомлено нотаріусом, що [PERSON] повинен сплатити податок, оскільки він відчужує нову нерухомість протягом нетривалого часу, податок повинен бути сплачений до укладання угод купівлі-продажу. [PERSON] сплачувати податок відмовився, попросив сплатити, казав, що потім гроші їй поверне. Вона узгодила оплату з нотаріусом, бо хвилювалася, що вже частину грошових коштів сплатила, а угоди можуть не бути укладені, також у цей період вона знаходилася у стані вагітності, майже переїхала проживати у цей будинок і чекала народження дитини, [PERSON], вже знаходячись у нотаріуса поставив її перед фактом необхідності сплати податку, який повинен був сплачувати сам, кажучи, що якщо вона не сплатить податок, то і угоди купівлі- продажу укладені не будуть. Вона через касу сплатила 9000 грн. і 31\~000 грн., квитанції були від імені [PERSON], які вона віддала нотаріусу, лише після цього було оформлено договори купівлі- продажу будинку і земельної ділянки. До теперішнього часу [PERSON] грошові кошти їй не повернув, тому просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що на його імя було оформлено земельну ділянку по вул. Степовій,61 у сел.. Сонячному Запорізького району Запорізької області. На цій земельній ділянці його знайомий [PERSON] побудував будинок, він його і продавав. До цього він сам продав у 2009 році будинок у сел.. Сонячному. З покупцем [PERSON] він не спілкувався, ніяких грошових коштів від неї не отримував, їх не бачив, лише знаходячись у нотаріуса підписав договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки. За земельну ділянку [PERSON] обіцяв повернути йому грошові кошти, коли продасть будинок і землю. Будинок і земельна ділянка продавалися за 1 млн.40 тис грн. У нотаріальній конторі нотаріус повідомила його, що йому необхідно сплатити податок, але він нікого не уповноважував його сплачувати. З договорами купівлі- продажу він до їх підписання був ознайомлений, їх читав, умови їх його задовольняли, після чого він обидва договори підписав. Це відбувалося до проведення повного розрахунку позивачкою. Оскільки будинок продавав [PERSON], проти задоволення позову заперечує. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачку ніхто, у тому числі і відповідач не уповноважував сплатити суму податку, вона їх сплатила за власної ініціативи, а тому підстав для повернення їй грошових коштів не має. Крім того, позовні вимоги позивачки у частині стягнення суми моральної шкоди, нею не доведені. Просить позовні вимоги у повному обсязі залишити без задоволення. Свідок [PERSON]- приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу у судовому засіданні пояснила, що право власності у [PERSON] на земельну ділянку, як окремий обєкт, виникло після розподілу земельної ділянки між співвласниками і присвоєння земельній ділянці окремого кадастрового номеру. Ця земельна ділянка знаходилася у його власності менше ніж три роки, тому [PERSON], при відчуженні земельної ділянки і будинку, повинен був сплатити податок у розмірі 5%, відповідно до Податкового кодексу України. Вона розяснила сторонам про необхідність сплати податку і з їх розмови зрозуміла, що сплачувати буде покупець. Крім того, покупець запитувала у неї, чи можливо вказати у квитанції про сплату податку, що сплачує його саме вона. Вона розяснила [PERSON] про ризики у разі сплати нею податку, бо податок повинен був сплачувати продавець. Квитанції про сплату сум податку надавала їй покупець [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що право власності на земельну ділянку і житловий будинок по вул.. Степовій, 61 у сел.. Сонячному Запорізького району Запорізької області було зареєстровано за [PERSON] Він придбав у нього земельну ділянку у 2009 році, але договору купівлі- продажу не має, він не укладався. Вони усно домовилися з [PERSON], що він побудує на земельній ділянці будинок, продасть його, потім сплатить йому грошові кошти за земельну ділянку. Про продаж будинку і землі він спілкувався з агенцією нерухомості і вперше житловий будинок оглядала мати [PERSON], вдруге вони оглядали будинок усією сімєю. Вони домовилися про продаж будинку і земельної ділянки за 130\~000 доларів США і про те, що усі податки сплачує покупець. Будинок продавав [PERSON], бо будинок оформлений на його імя, на себе будинок він не оформлював з метою економії грошових коштів. Документи для продажу будинку, готував він. [PERSON] написав [PERSON] розписку і [PERSON] отримав він неї грошові кошти повністю за будинок. У договорах купівлі-продажу вказані суми вартості менші, ніж ті, за які було продано нерухомість з метою сплати податків у меншому розмірі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним. 12.07.2012 року між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу житлового будинку № 61 по вул.. Степовій у с.Сонячному Запорізького району Запорізької області, вартість якого склала 620\~000 грн. ( а.с. 19-22) і договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0750 га, розташованої за адресою: с.Сонячне, вул.. Степова, 61 Запорізького району Запорізької області ( а.с. 26-27). Продавцем житлового будинку і земельної ділянки був їх власник [PERSON], оскільки право власності на вказані обєкти нерухомості було зареєстровано саме за ним, що підтвердили у судовому засіданні позивачка і відповідач, та вказане підтверджується витягами з державного реєстру правочинів ( а.с. 23, 28). Доводи відповідача [PERSON] і свідка [PERSON], про те, що житловий будинок побудований саме [PERSON] і саме він його продав позивачці, бо земельну ділянку він купив у [PERSON], спростовуються матеріалами справи, які вказані вище, так як право власності за [PERSON] на житловий будинок і земельну ділянку за вказаною адресою, набуто не було, відповідно до вимог діючого законодавства. Також їх доводи у цій частині спростовуються п.5.3 укладеного договору купівлі- продажу житлового будинку від 12.07.2012 року, відповідно до якого учасники угоди- Нікольський С.В. і [PERSON] стверджували, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину ( а.с.19-22); п.6 договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2012 року, де [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку, вільну від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб; п. 9 вказаного договору, у якому [PERSON] стверджує, що земельна ділянка до моменту укладання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим особам не відчужена та інше; п. 13, за яким сторони стверджують, що цей договір відповідає дійсним намірам сторін, не є фіктивним, уявним, зловмисним, удаваним, не є наслідком помилки, насильства, обману та тяжких обставин ( ас.26-27). Крім того, грошові кошти у сумі 40\~000 грн., сплачені [PERSON] гр.. [PERSON] ( матірю позивачки) 11.04.2012 року; грошові кошти у сумі 196\~000 грн. сплачені [PERSON] гр.. [PERSON] 12.07.2012 року; грошові кошти сплачені Ні кольському С.В. гр.. [PERSON] 12.07.2012 року у сумі 130\~000 доларів США, були отримані саме [PERSON], що вбачається з розписок, написаних [PERSON] ( а.с.79-81), та повністю протиречить поясненням [PERSON] у судових засіданнях про те, що ніяких грошових коштів за будинок і земельну ділянку він не отримував. Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON], що до укладання договорів купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку, вона сплатила частково [PERSON] грошові кошти у сумі 800\~000 грн. У день укладання угод купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку, їх було повідомлено нотаріусом, що [PERSON] повинен сплатити податок, оскільки він відчужує нову нерухомість протягом нетривалого часу, податок повинен бути сплачений до укладання угод купівлі-продажу. [PERSON] сплачувати податок відмовився, попросив її сплатити, казав, що потім гроші їй поверне. Вона узгодила сплату з нотаріусом, бо хвилювалася, що вже частину грошових коштів сплатила, а угоди можуть не бути укладені, також у цей період вона знаходилася у стані вагітності, майже переїхала проживати у цей будинок і чекала народження дитини, [PERSON], вже знаходячись у нотаріуса поставив її перед фактом необхідності сплати податку, який повинен був сплачувати сам, кажучи, що якщо вона не сплатить податок, то і угоди купівлі- продажу укладені не будуть. Вона через касу сплатила 9000 грн. і 31\~000 грн., квитанції були від імені [PERSON], які віддала нотаріусу, лише після цього було оформлено договори купівлі- продажу будинку і земельної ділянки. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив факт сплати податків саме [PERSON] у сумі 40\~000 грн., при цьому, представник відповідача наполягав на тому, що сплачувати податок у вказаній сумі ніхто [PERSON] не уповноважував. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]- приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу пояснила, що право власності у [PERSON] на земельну ділянку, як окремий обєкт, виникло після розподілу земельної ділянки між співвласниками і присвоєння земельній ділянці окремого кадастрового номеру. Ця земельна ділянка знаходилася у його власності менше ніж три роки, тому [PERSON], при відчуженні земельної ділянки і будинку, повинен був сплатити податок у розмірі 5%, відповідно до Податкового кодексу України. Вона розяснила сторонам про необхідність сплати податку і з їх розмови зрозуміла, що сплачувати буде покупець. Крім того, покупець запитувала у неї, чи можливо вказати у квитанції про сплату податку, що сплачує його саме вона. Вона розяснила [PERSON] про ризики у разі сплати нею податку, бо податок повинен був сплачувати продавець. Квитанції про сплату сум податку надавала їй [PERSON] Відповідно до п. 5.6 договору купівлі-продажу житлового будинку ( а.с.19-22), продавцю розяснені вимоги пункту 167.2 ст. 167 та пункту 172.2 ст. 172 Податкового кодексу України та відомо про його обовязок сплатити податок з доходів від продажу зазначеного нерухомого майна, а також п. 17 договору купівлі- продажу земельної ділянки від 12.07.2012 року ( а.с. 26-27). У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснював, що до підписання договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, він був ознайомлений з текстами договорів, їх читав, умови їх його задовольняли, після чого він обидва договори підписав, з чого вбачається, що відповідач погодився з їх умовами, у тому числі і з обовязком щодо сплати податків за відчужувану нерухомість, відповідно до Податкового кодексу України. Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON], саме вона сплатила замість [PERSON] податки у загальній сумі 40\~000 грн., що у судових засіданнях підтвердив відповідач [PERSON] і свідок [PERSON]- приватний нотаріус, за вказаних вище обставин. З викладеного вище вбачається, що саме вказаними діями [PERSON], [PERSON] опинилася в таких обставинах, за яких була змушена сплатила податок у сумі 40000 грн. замість [PERSON], який він, як продавець, відповідно до ст.172 Податкового кодексу України, повинен був сплатити при укладанні угод купівлі- продажу будинку і земельної ділянки. Ні відповідач, ні його представник, не надали суду жодних доказів, які спростовували б доводи позивачки та свідка у цій частині. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з відповідача [PERSON] сплачених сум податку у розмірі 31\~000 грн. і 9000 грн., а також сплачених сум: 248 грн. і 72 грн. комісій при прийому платежів, підлягають повному задоволенню. Позовні вимоги позивачки [PERSON] у частині стягнення 10\~000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки завдання моральної шкоди відповідачем позивачкою не доведено. Крім того, позивачка просить покласти на відповідача судові витрати, які становлять суму сплати судового збору у розмірі 503 грн. 20 коп. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 402 грн. грн.. 20 коп.

Outcome: partial