Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позов посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. На сусідній земельній ділянці, що належить відповідачеві, знаходяться вулики в кількості 22 шт, із них з бджолосім»ями 10 штук. Зазначені вулики знаходяться в безпосередній близькості від паркану - в 60 см, що розділяє земельні ділянки сторін та на відстані 2 м від її будинку. Своїми неправомірними діями відповідач перешкоджає користуватися домоволодінням, так як його бджоли постійно літають на її подвір»ї, що створює загрозу для життя та здоров»я мешканців будинку та ускладнює господарські роботи, неодноразово кусали її та онуків, які приїздять до неї. З цього приводу вона зверталася до відповідача з вимогою перенести вулики подалі від її будинку та поставити суцільну загорожу, але той не реагував. Вона також зверталася до сільської ради, яка зобов»язала відповідача усунути порушення та зафіксувала виявлені порушення правил утримання пасіки. Просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення суцільної огорожі між присадибними ділянки заввишки не менше 2,5 м та перенести вулики на відстань 100 м від оселі позивачки, а також стягнути 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі за викладених в ньому обставин. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його вулики стоять льотками від огорожі позивача, не створюють перешкод у користуванні нею земельною ділянкою і переносити їх на відстань 100 м у нього немає можливості, так як його ділянка всього 78 м довжиною. Згоден перенести вулики на 3 м від огорожі, а на встановлення суцільної огорожі не згоден, так як невідомо чиї бджоли літають по присадибній ділянці позивачки, тому що неподалік ще двоє осіб утримують пасіки. Свідок [PERSON] суду показала, що вулики відповідача розміщені поряд з огорожею в 2 м від будинку матері, бджоли літають по двору і кусають дітей. Вона неодноразово просила відповідача перенести вулики, але той не хоче. Також зверталася до сільської ради та до міліції усунути перешкоди, але відповідач не реагує. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. На сусідній земельній ділянці розміром 0,15 га, яка є в користуванні віповідача, знаходяться вулики в кількості 22 шт, із них з бджоло сім»ями 10 штук, якими він користується більше 20 років. Зазначені вулики знаходяться в безпосередній близькості від паркану - в 60 см, що що розділяє земельні ділянки сторін. Своїми неправомірними діями відповідач перешкоджає позивачці користуватися домоволодінням, так як його бджоли мають можливість безперешкодно літати на її подвір»я, що створює загрозу для життя та здоров»я мешканців будинку та ускладнює господарські роботи. Позивачка та її онук зверталися до лікувального закладу з приводу укусів бджіл. З цього приводу вона зверталася до відповідача з вимогою перенести вулики подалі від її будинку та поставити суцільну загорожу, але той не реагував. Вона також зверталася до сільської ради, яка зобов»язала відповідача усунути порушення та зафіксувала виявлені порушення правил утримання пасіки. Просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення суцільної огорожі між присадибними ділянки заввишки не менше 2,5 м та перенести вулики на відстань 100 м від оселі позивача, а також стягнути 5000 грн. моральної шкоди, так як дії відповідача створюють незручності для життя, внесли певний дискомфорт. Згідно актів узгоджувальної комісії від 19.04.12, 4.06.13 та 18.09.13 у володінні відповідача маються 22 вулики, 10 з яких з бджолосім»ями і які розташовані на відстані 60 см від огорожі між ділянками та 2 м від будинку. Відповідно до змісту ч.1 ст.103, ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров»я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Згідно зі ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. У відповідності до ст.15 Закону України «Про бджільництво» фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил, згідно з якими при розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір»ї) огорожа повинна бути не менше 2,5 м заввишки для підвищення рівня льоту бджіл, а ст.33 даного Закону вимагає, якщо бджолині сім»ї заважають життєдіяльності людини, їх по можливості переселяють. Аналогічна вимога про висоту огорожі мається у Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів № 173 від 19.06.1996 року та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл № 9 від 30.01.01, які є обов»язковими для дотримання всіма державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями незалежно від відомчої підпорядкованості і форм власності, посадовими особами та громадянами, що пасіка повинна бути огороджена суцільним парканом висотою 2,5 м. Обстеженнями, проведеними за заявами позивачки узгоджувальною комісією селищної ради та дільничим інспектором РОВД встановлено, що пасіка відповідача розташована на суміжній із земельною ділянкою позивачки з порушенням ветеринарно-санітарних норм, зокрема відсутня огорожа заввишки не менше 2,5 м, огорожа між ділянками є невисоким штахетником, який не перешкоджає льоту бджіл на сусідню земельну ділянку. Отже наявність пасіки поруч з домоволодінням позивачки порушує права останньої, як власника домоволодіння, а також здійснює перешкоджи в користуванні її присадибною земельною ділянкою. Той факт, що пасіка відмежована від подвір»я позивача господарськими будівлями, не є достатнім для того, щоб прийти до висновку, що бджолині сім»ї не заважають життєдіяльності позивачки. Тому на місці наявної огорожі на межі земельних ділянок слід встановити огорожу відповідно до вимог п.1.3 вказаної Інструкції по всій довжині огорожі, що розділяє земельні ділянки за винятком, де розташовані вказані господарські споруди. В той же час доводи позивачки, що пасіку необхідно пренести на відстань 100 м від житлового будинку суд до уваги не приймає, так як норми ДБН 2, 4-95 додаток 31, що пасіка повинна розміщатися не ближче 300 м від жилих домів, на індивідуальну пасіку відповідача не розповсюджуються. Також суд критично розцінює пояснення представника позивачки та свідка [PERSON], що саме бджоли відповідача покасали позивачку та онука і це спричинило моральну шкоду, так як переконливих доказів цього суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial