Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Позивачка свої позовні вимоги уточнила та мотивує їх тим, що 31.07.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільнені з нею не був проведений повний розрахунок. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але відповідач цього не зробив. Стаття 117\~КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату, яка підлягає виплаті (після відрахувань ПДФО та військового збору) в розмірі 71843,21 грн., в т.ч. сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування ПДФО та військового збору, складає 25020,08 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.08.2018 р. по 22.10.2018 р. з розрахунку 57 робочих днів * 419,62 грн. середньоденна заробітна плата, яка становить 23918,34 грн. Позивачка та її представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали спільну письмову заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, справу просять розглядати без їх участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.280 ЦПК України, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обовязків. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 31.07.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Приписами ст.43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі та, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до копії довідки №16-07/1257 від 10.10.2018 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» сума заробітної плати, яка підлягає виплаті (після відрахувань ПДФО та військового збору) позивачу складає 71843,21 грн., в т.ч. сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування ПДФО та військового збору, складає 25020,08 грн., середньоденна заробітна плата складає 419,62 грн. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до розрахунку, наданого позивачкою в уточненій позовній заяві, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.08.2018 р. по 22.10.2018 р. становить 23918,34 грн., з розрахунку 57 робочих днів * 419,62 грн. середньоденна заробітна плата, проти якого відповідач фактично не заперечує не надавши суду як відзив або заперечення на позов, так і документи витребувані судом ухвалою суду. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату, яка підлягає виплаті (після відрахувань ПДФО та військового збору) в розмірі 71843,21 грн., в т.ч. сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування ПДФО та військового збору, складає 25020,08 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 23918,34 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 957,62 грн.

Outcome: approved