Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати частково недійсним у частині зазначення сторони покупця договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.07.2013, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М. за реєстровим №717, перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.12.2012 у будинку [ADDRESS] , де вона постійно проживала, сталася пожежа. У вказаному будинку були зареєстровані вона, її дочка [PERSON] та онук [PERSON] , але фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Після пожежі її частина будинку прийшла у непридатний для проживання стан, тому вона стала збирати кошти для придбання нового житла. Кошти їй виділила Ніжинська міська рада Чернігівської області, куди на відкриті карткові рахунки люди перераховували благодійну допомогу. За допомогою людей були зібрані кошти для придбання нового житла. В подальшому, у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я та похилим віком вона надала дозвіл формально вписати в договір як покупця свою дочку [PERSON] , оскільки мала намір забезпечити житлом себе та свою дочку з онуком. 01.07.2013 між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , за яким продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв від продавця вказану квартиру і оплатив її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором. Вартість квартири складала 158 202 грн. Зазначає, що саме вона фактично є покупцем зазначеної квартири та здійснила оплату вартості квартири коштами, які належали їй особисто та які були надані їй як матеріальна допомога. Після укладення договору купівлі-продажу у квартирі стала проживати дочка з неповнолітнім сином та нести всі витрати по утриманню квартири як власник. На цей час її дочка розлучилася зі своїм чоловіком [PERSON] - третьою особою у справі, який звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, включаючи і квартиру [ADDRESS] , яку вона придбала за власні кошти, тому у разі задоволення позову про поділ майна вона може залишитися без житла, оскільки кімната № [NUMBER] по [ADDRESS] , де вона проживає, теж є предметом поділу майна подружжя. Позивачка та її представник - адвокат Савченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що мала на меті придбати собі спірну квартиру і для цього збирала кошти, а не надавала кошти дочці та її чоловіку [PERSON] для придбання їм житла. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що купівлю квартири [ADDRESS] оформила на себе за кошти, які дала мати [PERSON] , а не за спільні кошти подружжя. Мати зібрала близько 160 000 грн на придбання квартири, вони з чоловіком таких грошей не мали, оскільки у них незначні доходи. При укладенні договору купівлі-продажу її чоловік [PERSON] був присутнім і давав згоду на придбання квартири. У шлюбі з [PERSON] вона перебувала з 2005 року по 2017 рік, а квартира придбана 01.07.2013. На цей час у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про поділ майна, предметом поділу є ця квартира. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася надіславши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] та його представник - адвокат Аніщенко О.Г. зазначили, що квартира придбана у шлюбі за спільні кошти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що його мати є однокласницею [PERSON] , вони тривалий час підтримують дружні стосунки, тому на її прохання він передавав [PERSON] 4000 грн для придбання житла після пожежі у їх будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що відповідачка [PERSON] є її подругою і коли у [PERSON] сталася пожежа, то вона дала їй 5000 грн. Хто придбав квартиру їй невідомо. Свідок [PERSON] суду показав, що перебуває в дружніх відносинах з [PERSON] і після пожежи у будинку її матері [PERSON] він передав 15000 грн для придбання нового житла. Свідок [PERSON] показав, що надавав допомогу грошовими коштами 2000 грн та 3000 грн на придбання будівельних матеріалів для ремонту будинку [PERSON] після пожежі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] з 28 січня 2005 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Солом*янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 105 (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.2005 року вони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.10.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.19). З договору купівлі-продажу серії ВТІ № 413039, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М. та зареєстрованого у реєстрі про реєстрацію нотаріальних дій за № 717, вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м, Купівлю-продаж квартири вчинено сторонами за 158 202,00 (а.с. 20-21). Право власності на вказаний будинок згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.07.2013, номер витягу 5498629, зареєстровано за [PERSON] (а.с. 22). Звертаючись з позовом до суду, позивачка, обгрунтовуючи заявлені вимоги, посилається на те, що 24.12.2012 у належному їй будинку [ADDRESS] сталася пожежа і будинок став непридатний для проживання. Зазначила, що кошти для придбання нового житла їй виділила Ніжинська міська рада Чернігівської області та були зібрані за рахунок благодійної допомоги, а тому саме вона, а не відповідачка [PERSON] , сплатила кошти в повному розмірі за вказану квартиру, у зв`язку з чим и просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири від 01.07.2013 в частині продавця, перевівши право покупця за цим договором на неї. В якості доказу позовних вимог позивачка надала акт про пожежу від 24.12.2012 за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, що пожежею знищено покрівлю та перекриття будинку, домашнє майно. Позивачка зазначає, що відповідачка [PERSON] лише формально була зазначена в договорі в якості покупця, а дійсним покупцем є вона, оскільки придбання квартири здійснювалося за її власні кошти. На підтвердження вказаного надано: довідку філії-Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» №1249 від 22.09.2014 про те, що в ТВБВ №10024/0281 м.Ніжина на ім`я [PERSON] відкрито рахунок в гривнях і за період з 03.01.2013 по 17.04.2013 оборот грошових коштів становить - 10 969,50 грн; довідку ОСББ «Успіх-2007» про те, що мешканцями будинку в грудні 2012 - січні 2013 років було зібрано 26 487 грн коштів для допомоги [PERSON] у зв`язку з втратою житла внаслідок пожежі; лист виконавчого комітету міської ради про те, що рішенням комісії по наданню матеріальної допомоги від 08.01.2013 сім*ї Назаренко виділено 3000 грн (а.с. 23-27) - всього на загальну суму 40 456,50 грн. При цьому будь-яких умов, за яких покупцем у договорі купівлі-продажу виступає [PERSON] , наявність будь-яких домовленостей договір не містить та не доведено й іншими доказами дослідженими в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК К України). Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 340 грн. Згідно частини 1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, Таким чином, показання допитаних за клопотанням позивачки у судовому засіданні свідків стосовно передачі коштів у рахунок плати за придбання спірної квартири у 2013 році не можуть вважатися допустимими доказами і рішення не може ґрунтуватися на їх свідченнях. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Із матеріалів справи вбачається, що спірний договір було укладено в письмовій формі та посвідчено нотаріально, окрім того, сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов. З тексту договору купівлі - продажу вбачається, що у п.4 договору зазначено, що купівлю-продаж квартири вчинено сторонами за 158 202,00 грн, які сплачено Покупцем - [PERSON] продавцю - [PERSON] готівкою до підписання цього договору; в п.п.3 п.8 договору вказано, що договір, що укладається, не має характеру фіктивного та удаваного правочину і спрямований на реальне настання правових наслідків, що в ньому обумовлені; пунктом 10 передбачено, що цей договір купівлі-продажу квартири вчинено за згодою чоловіка покупця [PERSON] , засвідченою нотаріально на заяві приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М. 01.07.2013 за №716. В підтвердження вказаного до справи додано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , згідно якої ним надана згода на укладення дружиною [PERSON] договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] за їхні спільні кошти, придбані за період зареєстрованого шлюбу та на умовах, йому відомих (а.с.102). В судовому засіданні встановлено, що одержане за спірним договором купівлі-продажу майно - квартира була використана саме на задоволення потреб сім`ї відповідачки [PERSON] , в спірній квартирі стали проживати [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітня дитина. Належних, допустимих та достатніх доказів того, що спірний договір укладався для позивачки та що предмет договору передавався саме їй, надано не було. Напроти, в судовому засіданні встановлено, що позивачка в спірній квартирі не зареєстрована, в ній не проживає та ніколи не проживала. Після укладення договору купівлі - продажу відповідачка [PERSON] разом з неповнолітнім сином та чоловіком [PERSON] зареєструвалися у спірній квартирі та проживали разом до розірвання шлюбу 03.10.2017 (а.с.37). Після розірвання шлюбу в квартирі проживає [PERSON] зі своїм сином до теперішнього часу та несе всі витрати по утриманню квартири як власник, що зазначила сама позивачка. Отже, з урахуванням вищезазначеного, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що саме вона була покупцем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: dismissed