Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO]. При цьому вона зазначила, що 11.08.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5. Відповідач ухиляється від добровільного утримання неповнолітніх дітей. Також зазначила, що неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, однак позивачці важко самій матеріально утримувати дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, згідно якої він просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Судом встановлено, що 11.08.2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5 від якого сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвами про народження дітей. Відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дітей, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей, домовленість про спільне утримання дітей між сторонами не досягнута. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 180 Сімейного Кодексу України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом.. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає з а д о в о л е н н ю, так як відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved