Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачки [PERSON], [PERSON] 20.06.2014 року звернулися до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про визнання порядку користування житловим приміщенням. В судове засідання з'явилися позивачі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, надав письмові пояснення та заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не оспорює, проти їх задоволення не заперечує. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 2 липня 2008 року, реєстраційний номер 7-08-288845 квартира [ADDRESS] м. Харкові належить на праві спільної сумісної власності позивачам - [PERSON], [PERSON] та відповідачу - [PERSON] (а.с. 13). Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року за позивачами - [PERSON], [PERSON] та відповідачем - [PERSON] визнано ідеальні частки на квартиру [ADDRESS] в м. Харкові, за кожним визнано по 1/3 частині. (а.с. 14) Зазначене також підтверджується копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спільну часткову власність від 18.06.2014 року (а.с. 15) та копією технічного паспорта на зазначену квартиру від 20 червня 2008 року (а.с. 16-18). Згідно технічної характеристики квартири, наведеної у технічному паспорті квартира розташована на 3 поверсі п'яти-поверхового будинку та складаються з двох кімнат житловою площею 39,8 кв. м., із загальною площею квартири 56,0 кв. м у тому числі перша кімната 19,6 кв. м., друга кімната 20,2 кв. м., кухні площею 21,1 кв.м., вбиральні 24,6 кв.м. душової кімнати площею 19,0 кв.м., коридору 161,4 кв. м., передпокою 28,5 кв.м. тамбур 2,8 кв.м. шитова 15,5 кв.м. (а.с. 16). В позові позивачі просили суд: - визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] - визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] - визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] - кухню площею 21,1 кв. м., вбиральню 24,6 кв. м. душову кімнату площею 19,0 кв. м., коридор 161,4 кв. м, передпокою 28,5 кв. м, тамбур 2,8 кв. м, щитову 15,5 кв. м залишити місцями загального користування. Проаналізувавши варіант визначення порядку користування житловим приміщенням запропонований позивачами, суд вважає, що він є прийнятним і відповідає інтересам співвласників. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного. Згідно із позовної заяви, між позивачами склався наступний порядок користування даними квартирами, у [NUMBER] площею 19,6 кв. м. завжди жив відповідач [PERSON], ця квартира була у користуванні відповідача, а [NUMBER] площею 20,2 кв. м. була у сумісному користуванні між позивачами - [PERSON] та [PERSON] Зазначені факти відповідач не оспорював. За твердженнями позивачів, починаючи з 2013 року відповідач почав сильно випивати, це призводило до постійних скандалів, та суперечок, виганяв позивачів з квартири, що згодом призвело до того, що відповідач почав бити свою матір - [PERSON], причому бійки повторювалися повсякчас. З приводу постійних побоїв позивачка - [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського райвідділу міліції м. Харкова, справа була передана до суду й 22.03.2014 року відповідач прибув для відбування покарання до Балаклійського виправного центру УДПтС України в Харківській області (№ 106). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 13 ЦК України вказує, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, відповідач вдавався до порушень житлових прав позивачів, а визнання порядку користування житловим приміщенням має для позивачів юридичне значення. Ст. 150 ЖК України вказує, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого мешкання так і для мешкання членів їх сімей й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм наміром. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За встановлених обставин суд вважає, що позивачі мають право на виділ належних їм частин спірної квартири в натурі у їх володіння та користування і визнає доцільним визначити порядок користування спірним житловим приміщенням у відповідності до варіанту порядку користування, визначеним позивачами, оскільки це найбільше відповідає інтересам усіх співвласників. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved