Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Співдружність» в липні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованість за Договором споживчого кредиту № 171003/с від 28.10.2017 р. у розмірі 41703 грн. 80 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2017 р. між Кредитною спілкою «Співдружність» та членом Кредитної спілки [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір про споживчий кредит № 171003/с, згідно якого Кредитна спілка надала їй кредит у розмірі 20000 грн. 00 коп., строком на 24 місяці з дня отримання Позичальником кредиту, плата за користування яким (проценти) становить 97,82% річних, тобто 0,268% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами Договору про споживчий кредит, відповідач брав на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним Графіком розрахунків (Додаток № 1 до Договору кредитної лінії). Кредит вважається простроченим, якщо станом на дату, визначену в Графіку та умовами договору про споживчий кредит, очікуваний платіж не надійшов повністю або надійшов частково. Тобто, проміжний строк для виконання зобов'язання по Договору про споживчий кредит становить 30 календарних днів. Підпунктом 1.1 Додаткового договору до договору про споживчий кредит встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Договору про споживчий кредит № 171003/с, від 28.10.2017 р. в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. У той час, відповідно до п. 7.5 Договору про споживчий кредит, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за іншою підставою, а саме у разі порушення обов'язків, окрім обов'язку щодо вчасного здійснення платежів за рішенням кредитного комітету Кредитодавця. Позивач посилається на те, що відповідач не погашає заборгованість, чим порушує умови Договору про споживчий кредит. Таким чином, станом на 09.07.2018 р. заборгованість по Договору про споживчий кредит № 171003/с від 28.10.2017 р. становить: борг по пені - 390 грн. 89 коп.; штраф - 8429 грн. 90 коп., всього неустойки: 8820 грн. 79 коп. Борг по тілу кредиту - 16859 грн. 79 коп.; борг по відсоткам - 16023 грн. 22 коп., всього борг по кредиту: 32883 грн. 01 коп. Загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит № 171003/с від 28.10.2017 р. становить 41703 грн. 80 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до [PERSON] про стягнення боргу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Кредитної спілки «Співдружність» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 19.02.2019 р. до суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, а розгляд справи просить провести без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, врахувавши подану заяву представника позивача про розгляд справи без участі позивача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 28 жовтня 2017 р. між Кредитною спілкою «Співдружність» та членом Кредитної спілки [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір про споживчий кредит № 171003/с, згідно якого Кредитна спілка надала їй кредит у розмірі 20000 грн. 00 коп., плата за користування яким (проценти) становить 97,82% річних, тобто 0,268% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 Договору, кредит надавався на 24 фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту. За умовами Договору про споживчий кредит, відповідач брав на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним Графіком розрахунків (Додаток № 1 до Договору кредитної лінії). Кредит вважається простроченим, якщо станом на дату, визначену в Графіку та умовами Договору про споживчий кредит, очікуваний платіж не надійшов повністю або надійшов частково. Тобто проміжний строк для виконання зобов'язання по Договору про споживчий кредит становить 30 календарних днів. Підпунктом 1.1 Додаткового договору до договору про споживчий кредит встановлено, що строни домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Договору про споживчий кредит № 171003/с від 28.10.2017 р. в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Відповідно до п. 3.4 Договору про споживчий кредит визначено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов'язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до цього Договору. Пунктом 7.4 визначено, позичальник, який порушив своє зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за цим Договором, і не скористався правом, передбаченим п. 5.2.2. цього Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має сплатити Кредитодавцю пеню, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання - простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожен день прострочення виконання. Пеня встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно п. 7.5 Договору, Позичальник, який не виконав інший із зазначених у п. 5.1 цього Договору обов'язків, окрім обов'язків, встановлених п.п. 5.1.3 цього Договору і не скористався правом передбаченим п. 5.2.2 цього Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має сплатити штраф у розмірі 50% від суми, одержаної Позичальником за цим Договором. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. У той час, відповідно до п. 7.5 Договору про споживчий кредит, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за іншою підставою, а саме у разі порушення обов'язків, окрім обов'язку щодо вчасного здійснення платежів за рішенням кредитного комітету Кредитодавця. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами першою-другою ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 28.10.2017 р. між сторонами був укладений Договір про споживчий кредит №171003/с, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за Договором про споживчий кредит №171003/с від 28.10.2017 р., надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується видатковий касовим ордером від 28.10.2017 р. Проте, відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв'язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно розрахунку суми заборгованості за Договором про споживчий кредит № 171003/с від 28.10.2017 р., у зв'язку із неповерненням відповідачем кредитної заборгованості станом на 09.07.2018 р. утворилася заборгованість у загальному розмірі 41703 грн. 80 коп., з якої: борг по пені - 390 грн. 89 коп.; штраф - 8429 грн. 90 коп. (всього неустойки: 8820 грн. 79 коп.); борг по тілу кредиту - 16859 грн. 79 коп.; борг по відсоткам - 16023 грн. 22 коп. (всього борг по кредиту: 32883 грн. 01 коп.). З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію від 09.07.2018 р. № 151, яким повідомлено про наявну заборгованість та здійснення повного погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит, яка залишилась поза увагою відповідача. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконала умов укладеного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за Договором про споживчий кредит № 171003/с від 28.10.2017 р. в розмірі 41703 грн. 80 коп. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved