Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 48/200 частин домоволодіння [ADDRESS] визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Лада Пріора,2009 року випуску. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила такі обставини: 17.04.2004 року між сторонами було укладено шлюб, від якого є син [PERSON],[INFO]. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу придбано майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а саме: 48/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2007 року, автомобіль Лада Пріора, 2009 року випуску вартістю 44000 грн. Пославшись на норми закону, а саме: ч.1 ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.63, ч.1 ст.68, ч.1 ст.70СК України, ч.3 ст.368, ч.2 ст.72 ЦК України позивачка вказала, що майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідач звернувся до позивачки із зустрічною позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на 48/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], визнати за ним право власності на автомобіль Лада Пріора, 2009 року випуску шляхом виплати компенсації ? частини вартості автомобіля у розмірі 22 000 грн. [PERSON] На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив такі обставини: До моменту одруження з [PERSON] у його власності знаходилася однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] придбана за його особисті кошти ще 11.09.1998 році. Після народження сина дружина запропонувала збільшити житлову площу вищезазначеної квартири. Для цього була продана особиста квартира [PERSON] за 33000 доларів США і був підібраний для купівлі будинок. [PERSON] мав намір дати господарям завдаток у розмірі 100 доларів США і попросив почекати поки відбудеться продаж його квартири. Після оформлення завдатку попросив власницю домоволодіння розпочати підготовку необхідних документів до продажу. Продавши власну квартиру наприкінці жовтня 2007 року позивач придбав 01.11.2007 року 48/100 частин домоволодіння. Тобто, за кошти, отримані від продажу особистої квартири [PERSON] було придбано 48/100 частини домоволодіння, оскільки спільних коштів для придбання нового житла не було. [PERSON] зазначив, що позивач у первісному позову просить визнати за нею право власності на ? частину автомобіля, проте не можливо виділити в натурі ? частину автомобіля або встановити порядок користування без втрати її цільового призначення, а тому має бути визначена компенсація співвласнику на підставі ст.ст.364 та ст.370 ЦК України. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свій позов про визнання за нею права власності на 48/200 частини будинку по [ADDRESS], не визнала зустрічний позов [PERSON] про визнання за ним права власності на 48/100 частин будинку, не заперечувала проти сплати їй компенсації ? частини вартості спірного автомобіля у розмірі 22000 гривень. [PERSON] не визнав позов [PERSON], підтримав зустрічний позов у повному обсязі, просив його задовільнити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, інвентарних справ, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2004 року по15.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 квітня 2013року про розірвання шлюбу (а.с.4,6). Під час перебування сторін у шлюбі на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2007 року було придбано 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу (а.с.48) продаж частини будинку вчиняється за 22308 гривень, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 19.10.2007 року [PERSON] для відчуження частини будинку є інвентарною вартістю майна. Згідно пояснення [PERSON], показань свідка [PERSON], яка є дочкою продавця [PERSON], насправді частина будинку була продана [PERSON] за 33 000 доларів США, а в договорі купівлі-продажу була зазначена інвентарна ціна майна, що законом на той час заборонено не було. [PERSON]., стверджуючи, що купівлю будинку вчинено за ціною, зазначеною у договорі, пояснила, що при передачі коштів продавцю не була присутня, а доказів на спростування доводів [PERSON] про реальну вартість придбаної частину будинку у 33 000 доларів США не надала. З урахуванням зазначених обставин, суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що 48/100 частин будинку було ним придбано за 33 000 доларів США. При цьому суд враховує загальновідомі факти, що при укладанні договорів купівлі-продажу нерухомого майна, сторони розраховується в іноземній валюті, а ціна зазначена в договорі вочевидь не відповідає реальній вартості частини будинку. Придбанню 1.11.2007 року частини будинку передувала продаж [PERSON] 29 жовтня 2007 року належної йому квартири за адресою: [ADDRESS], яка згідно пояснень [PERSON], свідка [PERSON]., договору завдатку від 16.10.2007 року (а.с.47) була продана за 33 000 доларів США. Обставин, які б викликали у суду сумніви щодо твердження сторони про продаж квартири за вказаною ціною, у суду немає. Свідок [PERSON]. показала, що, домовившись про продаж частини будинку, належного її матері, укладання договору купівлі-продажу відкладалося до продажу [PERSON] квартири, оскільки коштів на придбання будинку не було. [PERSON], стверджуючи, що частину будинку було придбано на спільні кошти, не надала суду доказів наявності спільних коштів у такому розмірі, та існування джерел цих коштів, а тому суд приходить до висновку, що 48/100 частин будинку було придбано за кошти, отримані [PERSON] від продажу належної йому квартири за адресою: [ADDRESS] тому відповідно до ч.1 ст.57 СК України придбана частина будинку є його особистою приватною власністю. В абз.3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України також зазначається, якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержано ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення мають враховуватися при. визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності. Представник [PERSON] зазначав, якщо [PERSON] вважає, що він є власником майна, то він повинен був заявити вимогу про визнання частини будинку його особистою власністю, а не вимогу про визнання за ним права власності на частину будинку. Суд не погоджується з доводами представника, оскільки особа має право самостійно обирати спосіб захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. [PERSON] вважає себе власником 48/100 частин будинку, але його право не визнається його колишньою дружиною, а тому він відповідно до ст.392 ЦК України має право звернутися із позовом про визнання права власності. Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. [PERSON]. пояснювала, що і в квартирі, належній до одруження [PERSON], і в придбаному будинку за власні кошти за час спільного проживання були здійснені поліпшення, а тому квартира на час продажу мала більшу цінність, ніж на час її придбання чоловіком, і частина будинку за рахунок поліпшень має більшу вартість, ніж на час придбання, але доказів вкладення спільних коштів у поліпшення будинку та збільшення його вартості суду не було надано. Сторони не оспорювали того, що автомобіль Лада Пріора є їх спільною сумісною власністю, та його ціну. [PERSON] не заперечувала проти отримання компенсації ? частини вартості автомобіля у розмірі 22 000 тисячі гривень. Гарантією отримання [PERSON] компенсації належної їй частки у спільному автомобілі є стягнення з [PERSON] вказаної суми, що водночас не позбавляє сторони права та можливості передати кошти у добровільному порядку. Оскільки автомобіль був придбаний під час шлюбу і право одного із подружжя на ? частину презюмується законом, але [PERSON] сплачується грошова компенсація цієї частки, то за ним. має бути визнано право власності на спірний автомобіль

Outcome: dismissed