Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач, Національний авіаційний університет, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Просить виселити відповідача з кімнати № 145 гуртожитку № 5 КЛА НАУ без надання іншого жилого приміщення. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачу на підставі наказу ректора ДЛАУ від 30.07.1993 р. № 14 для проживання надано житло у гуртожитку ДЛАУ № 5 по вул. Добровольського б. 10-а (кімната № 145, площею 18 кв.м.) та видано відповідний ордер №1/104 на право зайняття житлової площі. Зазначену кімнату відповідач займає до сьогоднішнього дня. При цьому за результатами перевірки підстав проживання громадян у гуртожитку КЛА НАУ відомостей щодо перебування [PERSON] на навчанні чи в трудових відносинах із академією не виявлено. З метою раціонального використання житлового фонду для проживання працівників академії, начальником КЛА НАУ 19.11.2014 р. видано наказ № 899 про виселення [PERSON] з гуртожитку № 5 без надання іншого житлового приміщення. З даним наказом відповідач ознайомлено під розписку 27.11.2014 р. Незважаючи на це, кімнату у гуртожитку відповідачем до цього часу не звільнено. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 132 ЖК України. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що відповідач був вселений в гуртожиток на законних підставах і не може бути виселений із гуртожитку на підставі ст. 132 ЖК, оскільки дана стаття не регулює виниклі правовідносини. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що наказом № 1060 від 14.09.2011 р. Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України «Про реорганізацію Державної льотної академії України» п. 1 припинено Державну льотну академію України шляхом реорганізації (приєднання) до Національного авіаційного університету як відокремлений структурний підрозділ (а.с.4-6). Гуртожиток, який знаходиться за адресою вул. Добровольського б. 10-а в м. Кіровограді є власністю держави та відповідно до статуту навчального закладу перебуває у користуванні Національного авіаційного університету (до вересня 2011 р. у користуванні Державної льотної академії України). Зазначений гуртожиток призначений для проживання студентів навчального закладу та працівників академії. Згідно корінця спеціального ордеру № 1/104 на право вселення в гуртожиток ДЛАУ від 21.04.2010 р., виданого Державною льотною академією України, на підставі рішення комісії з соціальних питань та наказу ректора ДЛАУ № 14 від 30.07.1993 р. [PERSON] надано на строк дії договору найму житла кімната/ти № 145-6 жилою площею 18 кв.м. в гуртожитку № 5 за адресою м. Кіровоград, вул. Добровольського 10-А. Склад сім»ї: наймач [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON] (а.с.36). Згідно довідки № 54 від 19.03.2015 р. Національного авіаційного університету Кіровоградської льотної академії, [PERSON] дійсно прописаний і проживає у [INFO] кім. 145. Зареєстрований з 10.06.1997 р. (а.с.37). Відповідно до довідки Національного авіаційного університету Кіровоградської льотної академії № 90/к від 19.05.2015 р. відомостей про роботу в академії [PERSON] не знайдено (а.с. 38). Згідно п. 1 наказу Національного авіаційного університету Кіровоградської льотної академії № 899 від 19.11.2014 р. «Про виселення з гуртожитку» вирішено [PERSON] виселити з 02.02.2015 р. без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку № 5 (кімнати №№ 145, 146) (а.с.39). З наказом відповідач ознайомлений під підпис 27.11.2014 р. У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, займаним на законній підставі. Питання виселення з гуртожитку регулюється Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ст. 132 ЖК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей закон поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п'ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, уразі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність Територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми. Згідно зі ст.ст. 19, 20 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків відповідно до цього Закону допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей, на підставі рішення, прийнятого виконавчим органом відповідної місцевої ради на підставі обстеження в установленому чинним законодавством порядку стану гуртожитку (цілісного майнового комплексу чи його відокремленої частини) з наступним затвердженням сесією цієї ради. Усім мешканцям гуртожитку, визнаного аварійним чи непридатним для проживання людей, терміново надається інше, придатне для тимчасового проживання людей житло тим органом місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади, на території якої розміщено такий гуртожиток. Усі інші категорії мешканців гуртожитків, на яких не поширюється Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», можуть бути виселені з підстав і в порядку, передбаченому ст. 132 ЖК України. Відповідно до ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу. Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення. Особи, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, виселяються із спеціальних гуртожитків після поліпшення їх житлових умов у порядку, передбаченому законодавством, або після звільнення їх жилої площі, тимчасово заселеної іншими особами, чи після проходження відповідного курсу лікування. Особам, які пройшли курс лікування і не мають іншої жилої площі, житло надається в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Представник позивача, як на підставу виселення відповідача, послався на ст. 132 ЖК України, проте вселення відповідача до гуртожитку не було пов'язаним з навчанням або з роботою в навчальному закладі, тому закріплені у ст. 132 ЖК України підстави для виселення не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Приймаючи до уваги, що відповідач проживає в гуртожитку більше ніж 5 років, зареєстрований в установленому Законом порядку, суд вважає, що на відповідача поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» і тому підстави для виселення його без надання іншого житлового приміщення відсутні. Крім цього, при винесенні рішення судом враховується, що відповідачу був виданий ордер на заняття спірного приміщення на підставі рішення комісії з соціальних питань та наказу ректора ДЛАУ № 14 від 30.07.1993 року, який на даний час є чинним, з підстав, передбачених діючим законодавством щодо визнання ордеру недійсним, виданого на ім'я відповідача, Національний авіаційний університет до суду не звертався. За вказаного позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed