Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Ві ЕС Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів, у якому просить в\~рахунок погашення\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№KF48459\~від 11.04.2008\~року в\~розмірі \~32\~534,\~94\~ доларів\~США (\~що по\~курсу НБУ\~ \~станом на\~16.09.2014\~рік \~складає 419801,\~68\~грн.)\~звернути стягнення\~на предмет\~іпотеки,\~а саме: квартиру №7, загальною площею 45,6 (сорок п'ять цілих шість десятих) м.кв., житловою площею 32,3 (тридцять два цілих три) м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, буд. 9-А, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, pax. № 32002100500 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, код ЄДРПОУ 19358632) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі - продажу за початковою ціною, визначеною уповноваженим експертом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу зазначеного майна на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням [PERSON] з Державного реєстру прав власності, а також надання Публічному акціонерного товариства «ВіЕс Банк» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу; виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути із [PERSON] та [PERSON] судовий збір в розмірі 3775,80 гривень. 11.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір №KF48459\~ з додатками, згідно якого позивачем було надано позичальнику кредит в розмірі 40000, 00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 08.04. 2033 року під 12, 00 % . Позивачем виконано умови Кредитного договору та надано кредит у сумі, визначеній договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1449_74 від 11.04.2008 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором №KF48459\~від 11.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 11.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 322, згідно якого відповідач надав у заставу Позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру № 7, загальною площею 45,6 (сорок п'ять цілих шість десятих) м.кв., житловою площею 32,3 (тридцять два цілих три) м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, буд. 9-А, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року. Через неналежне виконання умов Кредитного Договору в позичальника утворилась заборгованість у розмірі 32534, 94 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 419801, 68 грн. ( по курсу НБУ станом на 16.09.2014 рік). Згідно п. 16 Іпотечного договору врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 21 Іпотечного договору реалізація предмету іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі рішення суду. П. 29 Іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців, зареєстрованих в установленому порядку за місцезнаходженням нерухомого майна, що є предметом іпотеки по даному договору. Позивач звернувся до суду з позовом 19.09.2014 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2014 року відкрито провадження у справі позовом\~ ПАТ «Ві ЕС Банк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розпорядженням № 279 від 17.03.2016 року керівником апарату суду призначено повторний розподіл матеріалів справи у звязку з тим, що суддя Ференц А.М. звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановою Верховної Ради України № 3580 від 03.12. 2015 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2016 року визначено суддю-доповідача [PERSON] Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2016 року задоволено клопотання представника відповідача\~ [PERSON] [PERSON] та зупинено провадження по справі за позовною заявою ПАТ Ві ЕС Банк до [PERSON],\~ [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки до\~\~ вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства за позовом [PERSON] до ПАТ Ві ЕС Банк про визнання недійсним іпотечного договору. 19.07.2018 року до суду надійшла заява представника по довіреності ПАТ «ВіЕс Банк» про поновлення розгляду даної цивільної справи у звязку з тим, що цивільна справа № 308/4959/16-ц вирішена по суті постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2018 року. 30.01.2019 року судом було відновлено протокольно провадження у даній цивільній справі. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні в повному обсязі. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі з мотивів його безпідставності та необґрунтованості. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення представника відповідачів, приходить до наступних висновків. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши такі доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір №KF48459\~ з додатками, згідно якого позивачем було надано позичальнику кредит в розмірі 40000, 00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 08.04. 2033 року під 12, 00 % . Позивачем виконано умови Кредитного договору та надано кредит у сумі, визначеній договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1449_74 від 11.04.2008 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором №KF48459\~від 11.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 11.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 322, згідно якого відповідач надав у заставу Позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру № 7, загальною площею 45,6 (сорок п'ять цілих шість десятих) м.кв., житловою площею 32,3 (тридцять два цілих три) м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, буд. 9-А, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року. Через неналежне виконання умов Кредитного Договору в позичальника утворилась заборгованість у розмірі 32534, 94 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 419801, 68 грн. ( по курсу НБУ станом на 16.09.2014 рік), яка складається з: - 30\~630, 33 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 395226, 30 грн. - заборгованість за кредитом; 1792, 82 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 23132, 94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. 12.08.2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» направив відповідачу [PERSON] повідомлення за № 09-3/17938 в порядку\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»у відповідності до якого повідомив про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення протягом 30 днів з дати одержання цього повідомлення. 13.08.2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» також направив відповідачам вимогу за № 10-3/18006 в порядку\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»у відповідності до якої вимагав звільнити протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги житлове приміщення, розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, буд. 9-А. Згідност.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до ч.1ст.33 Закону України «Про іпотеку», ч.1ст.589\~ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.ст.546,575\~ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що в свою чергу є одним із видів забезпечення виконання зобовязання. Відповідно до ч.1ст.590\~ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне за змістом положення міститься в п.15 іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи те, що договір іпотеки є чинним, судом встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачі належним чином не виконують зобовязання за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на квартиру №7, загальною площею 45,6 (сорок п'ять цілих шість десятих) м.кв., житловою площею 32,3 (тридцять два цілих три) м.кв., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, буд. 9-А, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2008 року, кошти від реалізації якої будуть скеровані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 48517 від 15.04.2008 року. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1\~ст. 39 вказаного Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 вищевказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У частинах 2 та 3 цієї ж статті встановлено певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або в інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі зазначеного вище суд приходить до висновку, що позовна вимога про виселення є обґрунтованою позивачем, що відповідно є підставою для її задоволення. Разом з тим Верховним Судом України при розгляді цивільної справи №6-1356цс15, вказано, що 7 червня 2014 року набув чинності\~Закон України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України). Таким чином, установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього\~Закону\~на період його чинності. Отже, враховуючи викладену правову позицію та встановлені обставини справи, зокрема те, що предмет іпотеки виступає як забезпечення зобов'язань відповідача кредитом, наданим їй кредитною установою України в іноземній валюті, те, що предмет іпотеки використовується як місце постійного проживання відповідача, відсутність відомостей про наявність у відповідачів іншого нерухомого майна, та те, що загальна площа квартири не перевищує 140 кв. м., суд вважає за необхідне з метою реалізації положень\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~зазначити про те, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію, встановленого зазначеним законом. Крім того, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.16,524-526,530,533,536,546,575, 590, 610-611,624,1048-1050,1054 ЦК України,ст.109 ЖК України,Закону України «Про іпотеку»,\~та

Outcome: approved