Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач неофіційно працює та отримує дохід. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи в його відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги позивачки визнав частково, згоден виплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 300,00 грн. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 167248, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 26.09.2012р. між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком вказаний [PERSON] відповідач по справі (а.с. 4). З довідки № 526 від 20.08.2015р., виданої Веселокутською сільською радою Арцизького району Одеської області вбачається, що син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Довідкою № [NUMBER] від 27.11.2014р., виданою Арцизьким РС ГУДМС Укрїни в Одеській області підтверджено, що позивачка взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON] відповідач по справі (а.с. 20, 36). Згідно довідки № 2888 від 11.11.2015р., виданої Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні батька [PERSON] (а.с. 33). [PERSON] навчається у 8 класі Тарутинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей дошкільний заклад», що підтверджується довідкою № 212 від 21.09.2015р., виданої Тарутинським НВК «[PERSON] ступенів-ліцей дошкільний заклад» (а.с. 23, 37). Як вбачається з копії трудової книжки БТ-11 № 6200654 від 25.09.1991р. [PERSON] не працює з 10.04.2008р. (а.с. 35). Стан здоров'я дітей та відповідача задовільні. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не розірваний, але вони проживають окремо, відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою дитину, яка не досягла повноліття та проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з зазначених вище норм законодавства, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, обовязок відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, його незгоду на виплату аліментів на утримання дитини в зазначеному позивачкою розмірі, суд враховуючи, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в наявний час не працює (а.с. 35), має на утриманні ще двох дітей [PERSON], [PERSON] (а.с. 33), а також обовязок відповідача - батька дитини, яка проживає з позивачкою, утримувати свою дитину, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягувати аліменти з батька неповнолітнього [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини в розмірі зазначеному позивачкою, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги посилання відповідача в запереченнях на позов, що він проживає разом з позивачкою та дитиною на яку просить позивачка стягувати аліменти, а також з ними ще проживають двоє дітей від першого шлюбу, а також посилання представника відповідача, що на утриманні відповідача також знаходиться його мати, оскільки відповідачем та його представником не надано суду доказів зазначеного, чим не виконані вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Також, суд не бере до уваги копію паспорта громадянина України [PERSON] (а.с. 19, 34) так як паспорт громадянина України не є доказом родинних відносин між останньою та відповідачем. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачкою в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позову в повному обсязі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved