Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що рішенням Буринського районного суду від 28.09.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частина його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим на сьогоднішній час, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього діти підросли, збільшилися витрати на їх утримання. Вона не працює. Враховуючи, що відповідач фізично здоровий та працездатний, просила змінити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що аліментів, які стягуються з відповідача не вистачає, оскільки вона не працює, а діти підросли, потребують додаткових грошових коштів на своє утримання, навчання та виховання, а тому просила позов задовольнити. Відповідач працює і може надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.05.2013 року і в шлюбі у них народилися двоє дітей доньки: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що вбачається із свідоцтв про народження дітей, копії паспорта позивачки (а.с.3-7). Рішенням Буринського районного суду від 28.09.2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частина його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання двох неповнолітніх дітей, у звязку з чим 08.10.2012 року судом було видано відповідний виконавчий лист (а.с.9). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст.181 цього ж Кодексу способи виконання обовязку утримання дитини визначаються домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в пунктах 17 та 23 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з часу стягнення аліментів з [PERSON] на утримання двох його неповнолітніх дітей минув тривалий час. Діти підросли, навчаються і потребують значно більших витрат на своє утримання та створення належних умов, достатніх для її нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому позивачка, перебуваючи на обліку в Буринському районному центрі зайнятості як безробітна (а.с.8), не спроможна в повній мірі забезпечити потреби дітей, оскільки аліменти, які сплачує відповідач на утримання останньої є мізерні, не відповідають вимогам ч.2 ст. 182 СК України та є недостатніми для належного виховання та утримання дитини. Між тим, розмір прожиткового мінімуму на дитину\~віком\~від 6 до 18 років з 01.07.2018 року становив 1944 грн., 50 відсотків від яких становить 972 грн.. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, відповідач фізично здоровий, працездатний і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Надавши оцінку вищенаведеному в їх сукупності та відповідності нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей та сплачуються позивачці, підлягає зміні в частині їх збільшення до 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Таким чином,

Outcome: approved