Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач КП «Теплоенергетик» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 26253,49 грн основного боргу, 3% річних у сумі 1928,02 грн, 12051,35 грн інфляційних витрат та судового збору в сумі 1762 гривень. В обґрунтування позову вказало, що [PERSON] є споживачем теплопостачання за адресою: вул. Вокзальна, 16, к. 2, кв. 31. За весь час проживання відповідача в цій квартирі, позивач надавав у житловий будинок теплову енергію, якою користувався і відповідач. Шляхом взяття на баланс абонентського рахунку № 60200310 та видачі абонентської книжки сторони вступили у договірні відносини. Однак впродовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. Тому просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пеню та судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У відзиві на позовну заяву відповідач вказала, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам. Зазначила, що дійсно є власником квартири за адресою: [ADDRESS], але прописана та проживає за адресою: [INFO]. Вказує, що послуги теплопостачання отримувала не повному обсязі. Зазначає, що позивач повинен був укласти з нею договір про надання житлово-комунальних послуг. Зазначає, що перевірити розрахунок боргу, наданий позивачем неможливо, адже відсутні вихідні дані. Вказує, що позивач не звертався до неї з метою врегулювати спір в досудовому порядку. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач надала до суду заяву про застосування у спорі позовної давності, в якій вказує, що у разі наявності підстав у позивача для звернення з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, таке стягнення слід провести в межах трирічного строку. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказав, що оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі. Зазначає, що відповідач не повідомляла позивача про неповноту надання послуг з теплопостачання та не зверталася до позивача з метою укласти договір. У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач вказала, що позивач не надав розрахунки своїх нарахувань заборгованості, не довів, що повністю надавав послуги з теплопостачання. Зазначає, що повідомляла позивача про неповноту надання послуг з теплопостачання. Вказує, що саме позивач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала, що відповідач повинен оплачувати комунальні послуги, просить задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала повністю. Зазначила, що позивач не повній мірі надавав послуги з теплопостачання. Заяву про застосування позовної давності підтримує, просить задовольнити її. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області [PERSON] з 14.12.1970 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 12). Згідно з\~відомостями з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~обєктів нерухомого\~майна [PERSON] є власником нерухомого майна квартири, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Встановлено, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS], про що свідчить взяття на баланс особового абонентського рахунку № 233000410 та видача абонентської книжки. Згідно з ст. 68 ЖК України\~наймач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Внаслідок несплати відповідачем за спожиту теплову енергію з березня 2013 року по 1 вересня 2017 року її борг перед позивачем складає 26253,49 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості абонента 60200310 (а.с. 5). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності почнається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Останній платіж відповідач здійснила у березні 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості абонента 60200310 (а.с. 39-42). Тому, суд вважає, що остаточна сума, яка підлягає сплаті і є фактичною заборгованістю має бути визначена з урахуванням строку позовної давності за останні три роки. Тому, суд відмовляє у стягненні основної суми заборгованості за послуги теплопостачання, що виникла до 01.04.2015 року в сумі 11620,10 грн, яка також включена у розрахунок заборгованості, оскільки минув строк позовної давності. Тому, сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 14633,39 гривень. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 10796,38 грн., 3% річних від простроченої суми, що складає 1348,82 грн. Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 26778,59 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial