Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зняття арешту з квартири, посилаючись на те, що 15.11.2005року вона придбала у [PERSON] квартиру , розташовану за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу , посвідчений приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу за реєстровим № 4186. Однак, з 2005 року та по теперішній час до органів БТІ Краснолуцького міськвиконкому з метою реєстрації права на нерухоме майно не зверталася, оскільки вважала, що вона вже є власником набутої квартири. Проте, 31.03.2014 року ВДВС Краснолуцького МУЮ було накладено арешт на зазначену квартиру, про що їй стало відомо з поштового повідомлення, яке отримала 04.04.2014 року. При зверненні до державного виконавця виявилось, що накладено арешт на квартиру згідно постанови державного виконавця ВДВС Головного управління юстиції у Луганській області від 31.03.2014р. на підставі рішення Краснолуцького міського суду по цивільній справі № 2/413/450/13 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97613,56 грн.., чим порушуються її права власності. Позивач просить скасувати постанову та зняти арешт з квартири. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник відповідача ВДВС Краснолуцького МУЮ Лямцева О.Ю. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник 3-ї особи ПАТ КБ «ПриватБанк» Шахбаз`ян Д.І. у судовому засіданні позов не визнав, надав письмове заперечення проти позову, просить у задоволенні вимог відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, представника 3-ї особи, свідка [PERSON], який підтвердив, що за місяць до реєстрації шлюбу з позивачкою, вони придбали у [PERSON] квартиру, на яку зараз постановою держвиконавця ВДВС Краснолуцького МУЮ накладений арешт, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступного висновку. 31.03.2014р. постановою ВДВС Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області було відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Краснолуцького міського суду Луганської області по справі № 2/413/450/13 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 97613,56грн.та накладений арешт на нерухоме майно боржника у вигляді квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] значиться на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Встановлено , що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу за реєстровим № 4186. Такий правочин відповідно до ст.210 ЦПК України підлягає державній реєстрації і є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Державна реєстрація прав є обов`язковою і підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Судом встановлено, що позивачкою був порушений порядок державної реєстрації прав на придбане нерухоме майно і до теперішнього часу до державного реєстру прав не внесена інформація про право позивачки на придбану квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня,коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки право власності позивача на вказану квартиру ніким не оспорено і її права щодо володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їй на праві власності, порушуються арештом майна, суд вважає, що вимоги позивача в частині зняття арешту обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом зняття арешту за рішенням суду, яке є підставою для державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна зазначеного в рішенні з направленням копії постанови боржнику та органу який виконував постанову про накладення арешту. На підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ,

Outcome: approved