Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання. В позовній заяві позивач вказує, що 07 червня 2014 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає із матір'ю і перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що з 26 січня 2015 року вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв'язку з важким матеріальним станом вона у теперішній час працює на посаді доцента кафедри соціальної педагогіки та дошкільної освіти Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б. Хмельницького на 0,25 ставки з окладу 2 914 гривень на умовах неповного робочого дня, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Дохід позивачки - заробітна плата у сумі 728,50 грн. Позивачка зазначає, що вона також потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час знаходження у відпустці з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач на утримання дитини та дружини в добровільному порядку коштів не надає. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною 3-річного віку. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду 04 січня 2016 року надійшло заперечення на позов, в якому він просить суд відмовити позивачці в частині позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання у зв'язку з виявлених фактів невідповідності статусу «непрацездатної особи» позивачки, аморальної поведінки під час шлюбу та згідно чинного законодавства. Також відповідач зазначив, що він працює на посаді провідного юрисконсульта у банку «Фінанси та кредит», який перебуває у стадії ліквідації, і в скорому часі він може втратити роботу. Крім того, він є хворою особою із проблемами серця. Також на його утриманні є онкологічний хворий батько. Також відповідач просить суд визначити розмір аліментів на дитину з моменту вступу в законну силу рішення по справі про розірвання шлюбу між ним та позивачкою. Крім того, 25 березня 2016 року до суду надійшла заява від відповідача, в якій він надав суду додаткові пояснення відносно злочинного посягання на його життя та здоров'я з боку батька позивачки та просить суд відмовити позивачці в її позовній вимозі щодо стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною 3-річного віку. Ухвалою суду від 04 січня 2016 року явка відповідача в судове засідання була визнана обов'язковою. Але відповідач жодного разу не з'явився в судові засідання. Згідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, дії відповідача про неявки в судові засідання та поданням клопотань про витребування доказів, на які посилався позивач у справі, розцінюються судом як його намір на затягування строку розгляду справи, що є порушенням як положень ЦПК України, так і пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також підриває авторитет правосуддя та створює умови існування правового нігілізму в державі. Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 07 червня 2014 року. \\а.с. 5\\ Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], \\а.с. 6\\, яка на теперішній час мешкає разом із матір'ю /а.с. 45\\ та перебуває на її утриманні. Згідно Витягу із наказу № 25-04 від 26.01.2015 року ректору Державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького, [PERSON] надана соціальна відпустка з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 січня 2015 року по [INFO]. \\а.с. 7\\ Згідно Витягу із наказу № 123-04 від 30.04.2015 року ректору Мелітопольського Державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького, [PERSON] переведена з посади старшого викладача кафедри соціальної педагогіки та дошкільної освіти на посаду доцента цієї ж кафедри з 01 травня 2015 року до 30 квітня 2017 року на 0,25 ставки з окладу 2914 грн. за рахунок коштів спеціального фонду на умовах неповного робочого дня. \\а.с. 8\\ Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» таст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд критично відноситься до пояснення відповідача в запереченні на позов, що він працює на посаді провідного юрисконсульта у банку «Фінанси та кредит», який перебуває у стадії ліквідації, і в скорому часі він може втратити роботу, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження цього факту. Також відповідачем не надано доказів, що [PERSON], [INFO], який перебуває під наглядом в Мелітопольському онкологічному диспансері, є його батьком. Крім того, суд критично відноситься до заперечення відповідача в частині відмови позивачці в позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання у зв'язку з виявлених фактів невідповідності статусу «непрацездатної особи» позивачки, оскільки в позові позивачка вказала і надала докази, що у теперішній час вона працює на 0,25 ставки і згідно чинного законодавства вонамає право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Також суд вважає, що аморальна поведінка позивача під час шлюбу (на думку відповідача) та злочинне посягання на його життя та здоров'я з боку батька позивачки (на думку відповідача) не є законними підставами для відмови в частині позовних вимог позивача. Крім того, суд критично відноситься до прохання відповідача про визначення розміру аліментів на дитину з моменту вступу в законну силу рішення про розірвання шлюбу, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі змісту заперечення відповідача вбачається, що він згодний з позовними вимогами позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідачем надані копії довідок з медичних закладів, згідно яких вбачається, що відповідач страждає на гіпертонічну хворобу. Тому суд вважає необхідним частково задовольнити позов позивачки, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на утримання позивачки у розмірі 1\\5 частини усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2015 року, і до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено частково, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial