Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачка подала до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова вказаний вище позов, в якому просить розірвати шлюб, укладений 03.08.2013 року з відповідачем [PERSON] та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 822, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх виді його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. 19.12.2015 року від спільного сумісного життя з відповідачем [PERSON] народився син - [PERSON] , сімейні стосунки з відповідачем були припинені навесні 2020 року, спільне господарство не ведеться, з [PERSON] мешкають окремо. Після припинення стосунків син залишився проживати з нею. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, потребує матеріального забезпечення. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід, має задовільний стан здоров`я, на утриманні інших осіб не має. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Відповідач в поданій заяві вказав, що позов визнає в повному обсязі. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 03.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №822. Данна обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №106. Як вбачається із матеріалів справи подружжя мешкає окремо, подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки припинені навесні 2020 року, малолітня дитина залишилася проживати з матір`ю - [PERSON] . У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи з наведеного, враховуючи матеріальне становище відповідача, а також з того, що відповідач не має аліментних зобов`язань перед іншими особами, має задовільний стан здоров`я, малолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] , суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення повноліття дитини. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачкою та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивачки та відповідача. Крім того, суд вважає необхідним залишити малолітню дитину проживати разом з матір`ю. На підставі ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача судові витрати зі сплати судового збору на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved