Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради , звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на обліку Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради з 10 грудня 2015 року перебувають діти, позбавлені батьківського піклування, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти на підставі судового рішення відібрані у батьків, [PERSON] та [PERSON], без позбавлення їх батьківських прав. З 13 червня 2016 року діти виховуються в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] Станом на 16 грудня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів відповідачів на утримання дітей становить по 42 848 грн. з кожного. Висновком органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради від 02 вересня 2016 року їм було відмовлено в поверненні дітей у зв'язку із відсутністю постійного доходу та належних умов для проживання і виховання дітей. Батьки жодного разу не відвідували дітей, матеріальної допомоги їм не надавали, діти не наполягають на спілкуванні з батьками. Сім'я [PERSON] з 02 вересня 2015 року по 28 березня 2016 року перебувала під соціальним супроводом як така, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно дітей у зв'язку із низьким виховним потенціалом сім'ї та неналежними умовами проживання дітей. Соціальний супровід було завершено за невиконання умов договору. За письмовими повідомленнями сусідів сім'ї, мати дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює. У зв'язку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Данько А.О., позовні вимоги підтримала з наведених вище підстав, просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що на час відібрання дітей її сім'я перебувала у тяжкому матеріальному становищі та не могла в повній мірі забезпечувати всім необхідним дітей, однак їм надавали матеріальну допомогу рідні. Вони з чоловіком, [PERSON], вживали заходи щодо повернення дітей. На даний час [PERSON] працевлаштована, в помешканні зроблено ремонт. Оскільки сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі, то часто відвідувати дітей за їх теперішнім місцем мешкання вони не мають можливості. В судовому засіданні відповідач, [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив, що на час відібрання дітей його було скорочено з місця роботи. Після відібрання дітей відповідачі вживали заходи щодо повернення останніх, при цьому працівниками органу опіки та піклування не повідомлялось про місце перебування дітей. Коли стала відома адреса мешкання дітей, він разом із дружиною, [PERSON], стали відвідувати дітей. Однак, у зв'язку із тим, що Зіньківський район значно віддалений від Кременчука, вони не мають можливості часто відвідувати дітей. [PERSON] пояснив, що при зустрічах всіх дітей бачити їм не давали, зустрічі поводилися під наглядом працівників органу опіки та піклування Зіньківського району. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на наведенні вище в запереченнях батьків факти. Вислухавши пояснення представника Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Данько А.О., відповідачів [PERSON] та [PERSON], їх представника [PERSON], дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2015 року, залишеного без змін рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року, відібрано [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у батьків [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав; передано органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] для подальшого влаштування на повне державне забезпечення; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадбанку України; стягнуто з [PERSON], аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадбанку України. Рішенням Виконкому Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області №260 від 24 грудня 2015 року малолітнім дітям, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується Розпорядженням Голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області №175 від 10 червня 2016 року, з 13 червня 2016 року діти виховуються в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, село Першотравневе). 02 вересня 2016 року Рішенням Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №824 від 02 вересня 2016 року затверджено Висновок органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про недоцільність повернення батькам, [PERSON] та [PERSON] дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Окрім того, рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №77 від затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статей 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно із частиною 4 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивач на підтвердження наявності підстав та на обґрунтування вимог щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітніх дітей, посилається на наступні обставини та письмові докази. 16 вересня 2016 року на адресу Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради надійшло повідомлення від громадян [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], та від [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], та які є сусідами сім'ї [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, заважає сусідам відпочивати, вживає алкогольні напої, ображає сусідів. Згідно листа Служби у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області за вих..№01-48/217 від 30 листопада 2016 року вбачається, що батьки, [PERSON] та [PERSON], жодного разу не відвідували своїх дітей, аліменти на їх утримання не сплачують, матеріальної допомоги не надають. Згідно листа Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за вих..№04/1500 від 20 грудня 2016 року, сім'я [PERSON] з 02 вересня 2015 року по 28 березня 2016 року перебувала під соціальним супроводом центру як така, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дітей у зв'язку із низьким виховним потенціалом сім'ї та неналежними умовами проживання дітей. Відповідно до довідок Крюківського ВДВС міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області за вих..№31156 та №31157 від 20 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] мають заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], по 42 848 грн. 81 коп. кожний. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачів, [PERSON] та [PERSON], відносно їх неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, підставами для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, можуть бути, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Так, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, тобто ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними Як вбачається зі змісту листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей виконкому Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області за вих..№21 від 27 січня 2016 року, дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у вказаному закладі в період з 10 грудня 2015 року по 27 січня 2016 року відвідували батьки [PERSON] та [PERSON] : 5 разів у грудні та 2 рази у січні , з 04 січня 2016 року по 25 січня 2016 року відвідування дітей батьками було обмежено у зв'язку із захворюванням вихованців Центру на вітряну оспу. Згідно довідок Кременчуцької міської дитячої лікарні №02-10/147 від 26 січня 2016 року та №02-10/235 від 11 лютого 2016 року, дитина [PERSON], [INFO], знаходилась на лікуванні у даному закладі разом із матір'ю. З листа Служби у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області за вих..№01-33/112 від 03 липня 2017 року вбачається, що неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які виховуються в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON], відвідували мати [PERSON] та батько [PERSON] Згідно медичних довідок №4659 та №4653, [PERSON], 1978 року народження, та [PERSON], 1973 року народження, на диспансерному обліку Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру не перебувають, на лікуванні не знаходяться. Батько дітей, [PERSON], офіційно працевлаштований на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на посаді стропальника 3 розряду корпусу вантажного вагонобудування, що підтверджується листом вказаного підприємства №Т-18/83 від 06 липня 2017 року. Так, діти [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що з батьками у них хороші стосунки, вони їх дуже люблять та сумують за ними, спілкуються по телефону, разом з цим останні виявили бажання залишитися в дитячому будинку сімейного типу, мотивуючи свою заяву наявністю в останній кращих побутових умов та засобів для навчання. Одночасно свідки підтвердили той факт, що вони навчаються в школі, що знаходиться в місці Зіньків та фактично п'ять діб на неділю мешкають у гуртожитку при зазначеному вище учбовому закладі та приїжджають до їх матері виховательки [PERSON] лише на вихідні. Свідок [PERSON], яка є бабусею дітей, в судовому засіданні пояснила, що між членами сім'ї хороші стосунки, наразі в будинку створені нормальні побутові умови для проживання дітей; вона разом з батьками неодноразово відвідувала дітей у дитячому будинку сімейного типу та передавала їм продукти харчування. За викладених вище обставин, суд вважає, що зазначений позивачем факт умисного ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, на які останні посилаються як на підставу свої вимог, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, як і те, що стороною позивача не було надано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження зазначеного вище факту. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батьків, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд не вбачає, що поведінка відповідачів відносно їх малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковану Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з контексту статті 10, частини 4 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх батьків по відношенню до них батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачами від виконання батьківських обов'язків відносно їх дітей. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, той факт, що на даний час діти перебувають під опікою батьків-вихователів будинку сімейного типу, оскільки в судовому засіданні не доведений факт умисного ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання ними своїх батьківських обов'язків по відношенню до їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав у даному є недоцільним, оскільки такий захід є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, у зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed