overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що у зв'язку із вимушеним переїздом до м. Києва у них виникли труднощі з пошуком роботи та зароблянням грошей, а також інші проблеми. Грошей катастрофічно не вистачало на оренду квартири та на повноцінне матеріальне забезпечення. На цьому грунті стали виникати конфліктні ситуації з приводу матеріального забезпечення сім'ї та участі у цьому кожного з них. Також позивачка зазначає, що у серпні 2015 року вона познайомилася з іншою людиною, котра допомогла їй відчути спокій та впевненість у завтрашньому дні, та саме тоді вона прийняла рішення жити окремо від чоловіка. Спільного господарства з відповідачем не ведуть та шлюбні стосунки між ними припинено. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує, а відповідач повідомив про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 лютого 2008 року, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис № 73 (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають за різними адресами, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відповідач постійно вчиняє скандали, принижує її,наносить тілесні ушкодження. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, та не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1984 року, що засвідчує їх свідоцтво про укладення шлюбу І-ИД № 380953, видане Августівською сільською Радою Козівського району Тернопільської області. Під час шлюбу у сторін по справі народилося троє дітей, які на день розгляду справи є повнолітніми. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість примирення категорично заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивачки і відповідача та збереження шлюбу неможливе, дана сім'я фактично розпалася, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в них виникають постійні суперечки та скандали, спільного господарства не ведуть, а тому спільне життя з неможливе. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання відповідач не з'явився, та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2012 року, що засвідчує їх свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін дітей не має. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення категорично заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача і відповідачки та збереження шлюбу неможливе, дана сім'я фактично розпалася, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 04.06.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. В результаті розмов вони прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та забезпечити нормальне бачення про сім'ю їхніх спільних дітей. Крм цього, той факт, що відповідач тривалий час проживає окремо означає, що він особисто вирішив розірвати будь-які відносини. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 04 червня 1999 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 550 (а.с. 7). Позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 05.10.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачем постійно виникали непорозуміння і сварки, відносини між ними стали нестерпними. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем та ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Позивачка також вказує, що з вересня 2015 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають за різними адресами, а тому подальше сімейне життя не можливе, оскільки шлюб існує формально. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 05 жовтня 2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 1232 (а.с. 8). Позивачка та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 19.06.2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що з моменту реєстрації шлюбу між нею та відповідачем виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім'ю, тобто конкретного розуміння прав та обов'язків чоловіка та дружини. У зв'язку із постійними непорозуміннями на побутовому рівні та сімейними негараздами позивачка не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Вони тривалий час не ведуть спільного господарства та спільно не проживають, відповідач проживає окремо, а тому подальшого сенсу підтримання сімейних відносин не має. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 19 червня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 629 (а.с. 6). Позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 22.11.2002 року зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що протягом останнього часу їхні відносини у шлюбі істотно погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За ініціативою відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхній син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє їй та йому душевні страждання, відповідач не рідко застосовував стосовно неї фізичне насильство, свідком якого знову ж таки була дитина. Відповідач не цікавиться та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхньої дитини та тривалий час матеріально не забезпечує сім'ю. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено та за переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 22 листопада 2002 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 1853 (а.с. 5). Позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 26.03.1994 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивачка зазначає, що фактично з 2006 року з відповідачем шлюбні відносини припинено та на даний час вони проживають окремо. Подружнє життя не склалося у зв'язку з різним складом характерів, що призвело до розпаду сім'ї. Крім цього, у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, вони мають абсолютно протилежні погляди які унеможливлюють подальше перебування у шлюбі. Спільного господарства вони не ведуть та мають окрений бюджет. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 26 березня 1994 року, який зареєстрований Драбівським райвідділом ЗАГС Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 10 (а.с. 5). Від шлюбу мають повнолітню дитину. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 28.11.2008 року зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що починаючи з березня 2016 року ведення з відповідачем спільного господарства припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вони перестали проявляти турботу один про одного, почуття любові та взаєморозуміння. У кожного із них різні характери та погляди на життя. Також позивачка зазначає, що зараз вони фактично не проживають однією сім'єю, мають окремі бюджети, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому вони мають намір проживати надалі окремо та самостійно влаштовувати своє особисте життя. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 28 листопада 2008 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 2274 (а.с. 4). Позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище Ткачук) з відповідачем 28 серпня 2015 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння між ними, різних поглядів на життя та різні бачення сімейного побуту та співіснування, із за чого між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини не підтримують з вересня 2017 року, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, спірного майна немає. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, а тому просила шлюб розірвати та залишити їй дошлюбне прізвище Ткачук. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився. Судом встановлено, що сімя подружжя розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати та залишити позивачці її дошлюбне прізвище Ткачук. На підставі викладеного та

Outcome: approved