Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка у березні 2016 року звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що, відповідач неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від сина, не зустрічається з ним, не займається його вихованням, не надає коштів на його утримання, не цікавиться його життям, здоров'ям, свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо нього, не надавав йому будь-якої матеріальної допомоги на протязі 11 (одинадцяти) років. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування Управління-Служби у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 7 березня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2005 року шлюб між позивачкою [PERSON] (мала шлюбне прізвище «[PERSON]») та відповідачем [PERSON] було розірвано. 14 листопада 2005 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення на користь позивачки аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 08.07.2014 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та в графі прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини значиться прізвище «[PERSON]», про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №83. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. З огляду на ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема у тих випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 р. № 20), «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п.п.15, 16 дані роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved