Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири [ADDRESS] в сумі 119122,75 грн., припинивши за нею [PERSON] право власності на цю частку у квартирі та визнавши право власності на всю квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь, витрати понесені в зв'язку з судовим розглядом справи, а саме - 550,00 грн. проведення незалежної оцінки; 2361,60 грн. оплата за висновок судової будівельно-технічної експертизи; 500,03 грн. та 691,20 грн. судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. 27 липня 1974 року вона - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та вона змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». В 2002 році вона переїхала мешкати до Автономної Республіки Крим. Переїзд був вимушеним, так як у неї в місті Енергодар були часті приступи астми та вона потребувала зміни клімату. Тому вона [PERSON] придбала будинок в с. Кизилове Балаклавського району АРК, в якому мешкає з 2002 року до теперішнього часу. [INFO] [PERSON] (мати [PERSON] та відповідача [PERSON]) померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася в тому числі і з квартири [ADDRESS] На час смерті матері, вона [PERSON] була непрацездатною та, в силу норм законодавства України, мала право на обов'язкову частку в спадщині. Тому вона у встановлений законом 6-тимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] теж звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Вирішивши оформити свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, вона [PERSON] звернулась до державного нотаріусу Енергодарської міської нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва на право на спадщину на нерухоме майно, а саме, на частку квартири [ADDRESS] Але їй було повідомлено, що державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори [PERSON] вже було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю квартиру в цілому [PERSON] Оскільки вирішувати мирним шляхом питання стосовно розподілу спадщини [PERSON] не бажала, в травні 2011 року вона [PERSON] була вимушена звернутись до Енергодарського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку квартири. 28 лютого 2012 року рішенням Енергодарського міського суду по справі № 2-1141/2011 позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Енергодарського міського суду від 06.03.2012 року було виправлено описки в вищеназваному рішенні: зазначено правильну дату смерті матері та розмір частки, яка визнається за [PERSON] - замість 1/2 зазначено 1/4. Не погоджуючись з вище винесеним рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу. 05.06.2013 року Апеляційний суд Запорізької області виніс рішення, згідно якого було скасоване рішення Енергодарського міського суду Запорізької області в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, в іншій частині рішення Енергодарського міського суду Запорізької області залишено без змін. [PERSON] не погоджується з винесеним рішенням та подає касаційну скаргу. 30 жовтня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс рішення, яким рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.02.2012 року, ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 березня 2012 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 05.06.2013 року скасував. Та було ухвалено нове рішення: Позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково.Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2009 року реєстровий номер 1758, видане державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори [PERSON] в 1/4 частині квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO]. Таким чином, на сьогодні право власності на спірну квартиру розподілено наступним чином: [PERSON] є власником 3/4 частки квартири, а [PERSON] - власник 1/4 частки квартири. Спірна квартира має загальну площу 43,5 кв.м., жилу площу 22,1 кв.м., складається із двох жилих кімнат розміром 12,3 кв.м. та 9,8 кв.м. Тобто, 1/4 частка квартири, яка є власністю [PERSON], відповідає 5,53 кв.м. житлової площі. Кімнати розміром 5,53 кв.м. в квартирі не існує і виділення будь-якої кімнати на користь [PERSON], призведе до порушення прав іншого співвласника. Таким чином, виділ в натурі 1/4 частки, яка належить їй [PERSON], є неможливим. Окрім того, в силу свого стану здоров'я, вона [PERSON] не має можливості використовувати квартиру за призначенням, тобто для проживання. Між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] ще при житті матері склалися неприязні стосунки та, після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] змінила замки на вхідних дверях спірної квартири і можливості потрапити до квартири вона [PERSON] не має. Спірну квартиру [PERSON] використовує самостійно та лише у власних цілях. Спільне володіння і користування майном є неможливим. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та дав відповідні пояснення, а саме, зазначив, що позивачка не в змозі проживати в спірній квартирі, вирішити добровільно спір не має можливості. Для оцінки вартості квартири була проведена судова експертиза, яка встановила вартість, та є всі підстави для задоволення позову. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що експертиза була проведена з порушенням методики обчислення вартості майна, тому вважає, що експертиза є недостовірним доказом і прийнята судом не може бути. Крім того, на думку представника відповідача, при відшкодування вартості за частку майна, необхідна згода іншого співвласника, оскільки відповідачка не в змозі сплатити кошти, чим будуть порушені її права. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилались позивач та його представник, як на підставу вимог, а відповідачі як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так оцінюючи докази, а саме експертизу по оцінці квартири, суд вважає, що вона була призначена за ухвалою суду в порядку ЦПК України, проведена спеціалізованою установою. Представником відповідача не було обґрунтовано, в чому експертиза не відповідає вимогам закону, та не було заявлено іншого клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи. За таких обставин, суд вважає дану експертизу належним доказом та приймає її до уваги. Відповідно до статті 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди, поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. За неможливості такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.21,24,41, Конституції України, ст. ст. 316,317,319,358,361 ЦК України, передбачене частиною другою цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ не встановлена та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Крім того, заперечення відповідача, що позивач має довести про можливість відповідачів сплатити йому грошову компенсацію, суд виходить з того, що обов'язковою умовою присудження грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки у зв'язку з неподільністю речі, обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ не встановлена. При цьому відповідачем не надано жодного доказу про неможливість сплати грошової компенсації, та не надано доказів матеріального становища відповідача. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати».До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться «Судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи».

Outcome: approved