Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач, КС «Народний кредит» 30 листопада 2017 року звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною до [PERSON] про стягнення боргу, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 43 052 грн. 66 коп. та судові витрати у розмірі 1 600 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2013 р. між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки [PERSON] був укладений кредитний договір № 20-131059/н, відповідно до умов якого кредитна спілка надала останньому кредит в розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою за користування коштами в розмірі 67,89% річних, тобто 0,186% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підпунктом 1.1 Додаткової угоди до Кредитного договору № 20-131059/н від 30.10.2013 р. встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Кредитного договору № 20-131059/н від 30.10.2013 р. в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Зазначено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.09.2014 р. було стягнуто з відповідача суму боргу за кредитним договором у розмірі 36 692 грн. 69 коп. Позивач вказує, що зазначене рішення суду про стягнення з відповідача боргу набрало законної сили 15 вересня 2014 р. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем не було здійснено жодних проплат. Таким чином, відсотки за користування кредитом, встановлені вказаним рішенням не погашені, тіло кредиту не погашене, а зобов'язання за договором не припинилися. Крім того, позивач посилається на те, що судом першої інстанції було встановлено, що кредит визнаний кредитом з підвищеним ризиком і відповідно почала застосовуватись відсоткова ставка у розмірі 1% денних на суму залишку по кредиту, тобто такий режим застосування відсоткової ставки продовжує діяти по сьогоднішній день. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року вже було стягнуто відсотки за користування кредитом та інфляційні збитки станом на 01.03.2017 року. Станом на 22 листопада 2017 року боржник продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, тому він зобов'язаний сплатити відсотки за весь період користування коштами неохоплений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року, а саме з 02.03.2017 року по 22.11.2017 року. Отже, позивач вказує, що станом на 22.11.2017 року борг по відсоткам за користування кредитом відповідно до Кредитного договору № 20-131059/н від 30.10.2013 року становить 39 318 грн. 05 коп. Розмір інфляційних збитків та 3% річних становить 3 734 грн. 61 коп., з яких 2 935 грн. 42 коп. - інфляційні збитки, 799 грн. 20 коп. - 3% річних. Виходячи з цього, враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року, прийнято справу за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON] про стягнення боргу, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.а.с. 28-29/. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи судом встановлено, що 30 жовтня 2013 р. між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки [PERSON] був укладений кредитний договір № 20-131059/н, відповідно до умов якого кредитна спілка надала останньому кредит в розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою за користування коштами в розмірі 67,89% річних, тобто 0,186% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом /а.с.а.с. 12-13 Підпунктом 1.1 Додаткової угоди до Кредитного договору № 20-131059/н від 30.10.2013 р. встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Кредитного договору № 20-131059/н від 30.10.2013 р. в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів /а.с. 14/. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. За умовами кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним графіком розрахунків, який передбачений додатком №1 до Кредитного договору. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 60 000,00 грн. В свою чергу відповідач [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року, позов Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON] про стягнення боргу, - було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість в сумі 36 692 гривні 69 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» судовий збір в розмірі 366,92 гривень /а.с. 15/. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.09.2014 р. набрало законної сили 15.09.2014 року. Відповідно до позову про стягнення заборгованості з Відповідача тіло кредиту становило 143 837 грн., а відсотки за користування кредитом - 21 855,69 грн. Сума боргу за вказаним рішенням Відповідачем не була погашена, зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у період неохополений зазначеним рішенням, а саме з 19.06.2014 року по 01.07.2016 року також не були виконані. 31 жовтня 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва було видано два виконавчі листи для пред'явлення до виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року /а.с.а.с. 16, 17/. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, - було задоволено позов Кредитної спілки «Народний Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний Кредит» заборгованість в сумі 173 914,01 грн., що складається з наступного: - відсотки за користування кредитом - 146 292,82 грн.; - інфляційні збитки - 22 051,05 грн.; - 3 % річних - 2 705,21 грн.; - витрати по сплаті судового збору - 2 570,14 грн. /а.с.а.с. 18-19/. 07 червня 2017 року Солом'янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист для пред'явлення до виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року /а.с. 20/. Як вбачається з фінансової довідки Кредитної спілки «Народний кредит» № 799 від 30 листопада 2017 р., станом на 22.11.2017 року по виконавчому листу № 760/13438/14-ц (№ 2-4526/14) від 31.10.2014 року не було зроблено жодної сплати, тому залишок заборгованості складає: 37 059 гривень 61 копійка. Матеріалами справи підтверджується, що після набрання рішення законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем не було здійснено жодної оплати, тому станом на день звернення до суду сума боргу за вказаним рішенням не погашена, зобов'язання встановлені кредитним договором № 20-131059/н від 30 жовтня 2013 року не виконані. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Боржник відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також встановлені договором або законом річні проценти від простроченої суми. Так, слід зазначити, що Кредитна спілка «Народний кредит» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Однак згідно з п.1.5. ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги, які надає кредитна спілка, - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи рахунок цих осіб з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження №7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та об'єднаних кредитних спілок», яке розроблено згідно з п.4 ч.1 ст.28 та ст.29 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.20, 21 ЗУ «Про кредитні спілки», пп.11,12, 36 п.4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України та призначене для забезпечення стабільної діяльності Кредитних спілок, своєчасного виконання ними зобов'язань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно з вищезазначеним Положенням кредитна спілка повинна в обов'язковому порядку з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів за рахунок частини доходів кредитів спілки формувати резерв забезпечення покриття витрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в пп.2.2.2 розділу 2 положення, де зазначається п'ять ступенів ризику. За таких обставин та у відповідності пп.2. п.2 ст.21 ЗУ «Про кредитні спілки» та Статуту кредитної спілки позивач має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене Кредитним договором. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2011 року «Щодо застосування окремих норм цивільного законодавства» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання те не позбавляє кредитора права отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки належним виконання зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки, відповідач як позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, тому станом на 22.11.2017 рахується заборгованість за кредитним договором № 20-131059/н від 30.10.2013 року у розмірі 43 052 грн. 66 коп., із них: 39 318 грн. 05 коп. - борг по відсоткам за користування кредитом; 2 935 грн. 42 коп. - інфляційні збитки; 799 грн. 20 коп. - 3% річних. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 20-131059/н від 30.10.2013 року, наданого позивачем /а.с.а.с. 9-11/. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом на подання відзиву в спростування доводів позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved