Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Центральна, № 140 в с. Припруття Новоселицького району. Спадщину після його смерті як спадкоємці за законом першої черги прийняли по 1/8 частці його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. 31 жовтня 2014 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 3/8 частки домоволодіння, яку своєчасно прийняла її донька [PERSON]. 21 серпня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 3/4 частки вказаного домоволодіння, яку позивачка прийняла своєчасно як спадкоємець за законом першої черги. Однак, оскільки при житті спадкодавець [PERSON] не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частки домоволодіння в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON]. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 3/4 частки спадкового домоволодіння визнала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що до 1991 року у домоволодінні по вул. Центральна, № 140 в с. Припруття Новоселицького району проживали подружжя [PERSON] та [PERSON] разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 240 від 23 лютого 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Центральна, № 140 в с. Припруття Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1977 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в [PERSON] сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 17 вересня 2014 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. З свідоцтва про укладання шлюбу серії ЯУ№324108 від 22 жовтня 1954 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком [PERSON]. З свідоцтва про народження серії ІV-УР № 528341 від 01 липня 1961 року вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли як спадкоємці за законом 1 черги його дружина [PERSON], звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, та його донька [PERSON], яка постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та довідкою [PERSON] сільської ради № 966 від 31 серпня 2015 року. 31 жовтня 2014 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 3/8 частки вказаного домоволодіння, а саме на 1/8 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та на 1/4 частку належній їй як члену колгоспного двору. 29 вересня 2014 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачці [PERSON]. [PERSON] з тим, рішенням Новоселицького районного суду від 13 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у звязку із пропуском останньою строку прийняття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги її донька [PERSON], яка постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 967 від 31 серпня 2015 року. 21 серпня 2015 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 3/4 частки вказаного домоволодіння, а саме 1/8 частку, яку вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON], 3/8 частки, яких вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] та 1/4 частку належній їй як члену колгоспного двору. З свідоцтва про народження серії ІИ-МИ № 293407 від 07 квітня 1993 року вбачається, що позивачка є донькою спадкодавці [PERSON]. З свідоцтва про укладання шлюбу серії І-МИ № 058818 від 07 червня 2010 року вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище позивачки з [PERSON] змінено на [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги своєчасно прийняла позивачка, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавці [PERSON] та відсутністю за нею зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем 1 черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає та відповідачі позов визнали, то право власності на 3/4 частки домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved