Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач, який проживав у даному будинку до 2009 року, а потім змінив своє місце проживання, однак з реєстраційного обліку не знявся і до даного часу його місце проживання зареєстровано у належному похїивачці житловому будинку, що перешкоджає позивачці у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Позивачка у судове засідання не з`явилися, направила до суду заяву , в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву , в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та провис їх задовільнити, так як він дійсно тривалий час не проживає у вказаному будинку. . Відзиву на позов до суду не подав. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Відповідно до ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою - випискою з погосподарської книжки №4 наданої Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області за №95 від 26.02.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157911900 від 28.02.2019 року сформованого Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області (а.с. 7-8). З довідки № 792, виданої 10.10.2019 року Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає на території Бистрицької сільської ради більше 15 років. (а.с.9). Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 47 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція у справі №6-709цс16). Для застосування положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями (бездіяльністю) відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач, не проживає у будинку з 2009 року без поважних причин, крім того позовні вимоги визнав, про що подав до суду відповідну заяву, він має бути визнанний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позовна вимога є законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню Оскільки, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, а суд,

Outcome: approved