Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із позовною заявою до колишнього чоловіка [PERSON], третя особа- Орган опіки та піклування про дозвіл на оформлення проїзних документів для дітей на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], якв знаходяться на утриманні саме позивачки та проживають разом з нею. Відповідач дітьми не піклується, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров»я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, він відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон для відпочинку та оздоровлення дітей. Так, вона в кінці травня звернулась до відповідача, щоб він дав згоду на тимчасовий виїзд дітей на канікули до Росії до її рідного брата [PERSON], який проживає в м.Рязань. Водночас їх дочка [PERSON] в 2011р. захворіла на серйозний менінгіт, а тому позивачка має намір відвезти її на консультацію до Угорщини та на канікули до брата в м.Рязань, а відтак, оскільки батько безпідставно не надає їй дозвіл, позивачка просить суд надати дозвіл на оформлення проїзних документів для дітей на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька строком на п»ять років. В судовому засіданні позивача свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі повністю задоволити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон строком на п»ять років. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову в цілому, просив в його задоволенні відмовити, в подальшому позов визнав частково та не заперечував проти виїзду дітей до Угорщини та Росії до їх дядька в гості. Представник органу опіки та піклування Виноградівської РДА в суді повністю підтримала вимоги позивачки, оскільки це буде на користь лікування дітей, а також підтримала і Висновок органу опіки та піклування Виноградівської РДА, в якому рада надає згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди їх батька [PERSON]. Допитана в судовому засіданні неповнолітня дочка сторін [PERSON] пояснила, що вона дійсно бажає поїхати з матір»ю до Угорщини на лікування, а також в гості до дядька в м.Рязань. Свідок [PERSON]- мати позивачки, в суді показала, що позивачка по інтернету познайомилась з громадянином Арменії і має наміри поїхати з дітьми до нього, разом з тим ствердила, що в м.Рязань дійсно проживає її син, куди дочка може поїхати в гості, а також, що для старшої внуки необхідна консультація у лікарів в Угорщині. Отже, заслухавши сторони та їх представників, а також представника органу опіки та піклування Виноградівської РДА, свідків та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взяємозв»язку, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України. Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та в межах наданих повноважень. Стаття 7 зазначеного Закону гарантує кожному захист його права, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до приписів ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України. Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі вирішення питання щодо надання дозволу на оформлення проїзних документів для дітей на тимчасовий виїзд за кордон без згоди одного з батьків. Розглядаючи даний спір суд виходить з того, що особисте немайнове право- право на свободу пересування фізичної особи, закріплене ст.313 ЦК України. Так, ч.3 зазначеної статті право на вільний самостійний виїзд за межі України має фізична особа, яка досягла шістнадцяти років. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Отже підставою розгляду цивільної справи такої категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які знаходяться на утриманні саме позивачки та проживають разом з нею. Відповідач дітьми не піклується, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров»я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, він відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон для відпочинку та оздоровлення дітей. Так, їх дочка [PERSON] в 2011р. захворіла на менінгіт, а тому позивачка має намір відвезти її на консультацію до Угорщини, а також має можливість поїхати з дітьми на канікули (в гості) до брата в м.Рязань. Якщо спір між батьками про отримання дозволу на виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч.4 ст.19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов»язковою. Крім того, на підставі ч.5 цієї статті орган опіки та піклування має подати до суду письмовий Висновок щодо доцільності надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. Так, з матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування Виноградівської РДА 23.07.2014р. за №01-10/1928 а.с.33-34 дав Висновок щодо доцільності надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей сторін [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за кордон без згоди одного з батьків- відповідача по справі [PERSON]. Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилався на те, що захворювання, які відміченні у їх старшої дочки, можна лікувати і в Україні, не має необхідності вивозити дочку за кордон на лікування, а позивачка таким чином хоче вивезти дітей до Арменії, проте суд не може погодитись з такими аргументами, оскільки вони в порушення вимог ст.ст.10,11 ЦПК України ніякими доказами не обґрунтовані. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що старша дочка сторін [PERSON] а.с.11,32 дійсно хворіє на гострий фарингіт, гострий серйозний менінгіт, аскаридоз, а відтак дитина потребує додаткового обстеження та консультації в Угорщині. Отже суд приходить до висновку, що між сторонам існує спір з приводу виїзду їх дітей на лікування та відпочинок за кордон. Вирішуючи заявлений спір між сторонами суд виходить з того, що 24.01.1994р. Верховна Рада України прийняла Закон України «Про порядок виїзду з України і в»їзд в Україну громадян України», яким врегулювала порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановила порядок вирішення спорів в цій сфері. Так, у п.2 ст.4 зазначеного Закону, зокрема, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання Державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету України №57 від 27.01.1995р. (в редакції від 25.08.2010р. №724) передбачено (п.2-2), що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Окрім того, на виконання ст.7 Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31.03.1995р. за №231 затвердив Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового вилучення та затримання. У п.18 даних Правил зазначається, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того з них , з ким перебуває дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено лише на підставі рішення суду. На підставі наведеного, відповідно до вимог п.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзд в Україну громадян України», п.п.2,4-2 Правил перетинання державного кордону України, п.п.16,23 Правил оформлення паспорта, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.19 СК України та

Outcome: partial