Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №R53100353342В від 08.11.2012 року в сумі 111013,68 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1110,14 грн., посилаючись на наступне. 08.11.2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100353342В, за умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 40 000,00 гривень, з кінцевим терміном повернення до 08.11.2015 року або достроково у випадках, передбачених цим Договором, та сплатити 36,0 % відсотків річних за користування кредитом. Свої зобов'язання перед відповідачем за зазначеним кредитним договором позивач виконав у повному обсязі та надав останньому кредитні кошти в розмірі 40 000 грн. Відповідач всупереч вимогам Кредитного договору не виконує належним чином свої зобов'язання в частині дотримання графіку погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором, що змусило позивача скористатися своїм правом дострокового повернення кретину та звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання 17 грудня 2014 року позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. 17 грудня 2014 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100353342В. За даним договором Банк (позивач) зобов'язався надати Позичальникові (відповідачеві) грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому Договорі, а Позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим Договором. Пунктом 4.1. Договору, визначено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному в. п. 3.3. цього Договору або у розмірі, який змінений відповідно до п. 3.3. та п. 5.2.7. цього Договору. Відповідно до п.п. 4.6 та 4.18 повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком повернення кредиту і сплати процентів. Графік не є невід'ємною частиною цього Договору. У разі зміни графіку, новий графік починає діяти, а попередній графік втрачає свою силу з дня внесення змін. Пуктом 5.2.1. Кредитного договору погоджено, що Банк має право вимагати дострокового повернення Позичальником кредиту, сплати нарахованих процентів за користування Кредитом, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання або неналежне виконання зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору; або затримання Позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 5.2.2. Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення Кредиту або у інші строки, передбачені умовами цього Договору. Згідно положень п. 5.3.1. Кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом в повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, що встановлені Кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором №R53100353342В від 08.11.2012 року перед відповідачкою виконав в повному обсязі, та надав останній грошові кошти в розмірі 40000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №29344 від 08.11.2012 року. Відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість. 07.07.2014 року позивач направив на адресу відповідачки претензію про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, проте станом на день звернення до суду відповідачка заборгованість не погасила. Відповідно до розрахунку доданому до позовної заяви станом на 19.06.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ «ВТБ БАНК» за кредитним договором №R53100353342В від 08.11.2012 року становить 111013,68 грн., що включає: 1) борг за кредитом - поточна заборгованість по кредиту - 24 311,77 грн.; - прострочена заборгованість по кредиту - 15 413,00 грн.; - інфляційні втрати - 1334,70 грн.; - 3% річних - 279,18 грн.; 2) борг за процентами - прострочена заборгованість по відсоткам - 21 405,83 грн. - поточна заборгованість по відсоткам - 78,36 грн. - 3% річних - 455,09 грн.; - інфляційні втрати - 1954,56 грн.; 3) пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту за кожень день прострочення платежу - 45 763,19 грн. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R53100353342В від 08.11.2012 року в загальному розмірі 111 013,68 грн. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 1 110,14 грн.

Outcome: approved