Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач Київський національний торговельно-економічного університету, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму завданої шкоди у розмірі 19 665,97 грн. та суму судових витрат у розмірі 1 762,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом ректора Київського національного торговельно-економічного університету від 30.10.2015 року № 2774 було зараховано [PERSON] до аспірантури Університету за спеціальністю 08.00.03 - економіка та управління національним господарством, без відриву від виробництва за державним замовленням. На виконання п. 17 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ від 01.03.1999 року № 309 між аспірантом [PERSON] та Київським національним торговельно-економічним університетом 05.11.2015 року було укладено Угоду про підготовку аспірата за рахунок державного замовлення № 405, з терміном навчання з 01.11.2015 року до 01.11.2019 року. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 24.12.2015 року було затверджено тему дисертаційної роботи аспіранта [PERSON], яка виконала індивідуальний план за перший 2015/2016 навчальний рік. Однак, в квітні 2017 року на засіданнях кафедри та факультету встановлено невиконання аспірантом [PERSON] індивідуального плану роботи за перше півріччя 2016/2017 року, аспірант втратила зв'язок з науковим керівником та кафедрою, звіт за перше півріччя другого року навчання не представила. Наказом КНТЕУ № 1470 від 01.06.2017 року відповідач [PERSON] відрахована з аспірантури Університету з 31.05.2017 року за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. На навчання відповідача [PERSON] в аспірантурі за період з 01.11.2015 року по 31.05.2017 року позивачем понесено наступні витрати: оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2110) - 13 689,68 грн., нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 3223,06 грн., загальноуніверситетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) - 2 753,23 грн., а всього на загальну суму - 19 665,97 грн. При цьому відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання як аспірант університету, чим завдала майнової шкоди позивачу, що є підставою звернення останнього з даним позовом до суду. 21.01.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Київського національного торговельно-економічного університету до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 87-89) 06.03.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на позовну заяву про стягнення суми майнової шкоди, відповідно до якого представник заперечує проти позову в повному обсязі, з підстав, що містить письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. (а.с. 93-102) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України») Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 71 Закону «України «Про освіту», фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що кореспондується і п. 7.5 Статуту Київського національного торговельно-економічного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2017 року № 31. (а.с. 51-53) Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (далі - Положення). Відповідно до п. 17 Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), взаємозобов'язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді, форма якого визначена Постановою від 01.03.1999 року № 309. 30.10.2015 року Наказом ректора Київського національного торговельно-економічного університету № 2774 на підставі рішення приймальної комісії від 29.10.2015 року зараховано до аспірантури Київського національного торговельно-економічного університету без відриву від виробництва з 01.11.2015 року та призначено наукових керівників: економічний факультет, спеціальність 08.00.03 «Економіка та управління національним господарством» кафедра економічної теорії та конкурентної політики [PERSON]. (а.с. 15-19) 05.11.2015 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 405, за умовами якого [PERSON] зобов'язалась виконувати індивідуальний план роботи аспіранта; звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуального плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої ради факультету; с двічі на рік (квітень, жовтень) подавати до відділу аспірантури і докторантури звітні документи про результати атестації аспіранта; у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспіранта, захистити дисертацію або подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засіданні між кафедрального семінару та рекомендації до захисту; відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309) та згідно з розрахунком Університету у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 цієї Угоди. (а.с. 20-21) Згідно п. 4.1 Угоди, аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку Університету, Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів КНТЕУ, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального план роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, з наступним відшкодуванням вартості навчання. Згідно Витягу з протоколу № 6 засідання Вченої ради Київського національного торговельно-економічного університету від 24.12.2015 року, затверджено тему дисертаційної роботи аспіранта І року навчання [PERSON] (а.с. 22) Згідно Витягу з протоколу № 2 від 26.10.2016 року засідання Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології, атестовано аспіранта [PERSON], якою індивідуальний план аспіранта І року навчання виконано в повному обсязі. (а.с. 23) Відповідно до пп. 4 п. 16 та 22 Положення, аспірант або докторант зобов'язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Відповідно до п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Згідно Витягу з протоколу № 14 засідання кафедри економічної теорії та конкурентної політики Київського національного торговельно-економічного університету від 05.04.2017 року, та згідно Витягу з протоколу № 8 засідання вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології Київського національного торговельно-економічного університету від 26.04.2017 року, прийнято рішення про відрахування за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин - [PERSON]. (а.с. 24, 25, 26-38) Наказом проректора Київського національного торговельно-економічного університету від 01.06.2017 року № 1470 [PERSON], аспірантку 2 року заочної форми навчання за державним замовленням, відраховано з 31.05.2017 року у зв'язку із невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин. (а.с. 39) Згідно розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ аспіранта другого року заочної форми навчання кафедри економічної теорії та конкурентної політики [PERSON] за період з 01.11.2015 року по 31.05.2017 року, такі витрати становлять 19 665,97 грн., з яких: оплата праці (Код економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2110) - 13 689,68 грн., нарахування на оплату праці (КЕКВ 2120) - 3223,06 грн., загальноуніверситетські витрати (КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130) - 2 753,23 грн. (а.с. 50) Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов'язання має виконуватись належним чином Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України ). Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 19 665,97 грн., що є втратами на навчання в аспірантурі з розрахунку на одного аспіранта за період з 01.11.2015 року по 31.05.2017 року, - оскільки відповідачем порушено зобов'язання за Угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 405 від 05.11.2015 року, та її було відраховано зі складу аспірантів з 31.05.2017 року Наказом проректора Київського національного торговельно-економічного університету від 01.06.2017 року № 1470, на підставі рішення засідання Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології Університету від 26.10.2016 року за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин, що є чинним на день ухвалення даного рішення суду. При цьому відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження відшкодування досліджуваної у даному провадженні матеріальної шкоди у добровільному порядку. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Київського національного торговельно-економічного університету до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи ціну позову та задоволення позову щодо вимоги майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved