Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві вона зіслалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] з 27.10.2009 року. Шлюб зареєстрований Муніципалітетом Пендіка Генерального управління зі справ населення і громадянства Міністерства внутрішніх справ Турецької Республіки 27.10.2009 року, номер запису 6227146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 27.10.2009 року. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2012 року і з цього ж часу припинено спільне проживання. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім'ї є взаємна неприязнь, яка згодом переросла у психологічну несумісність, а також різні погляди на життя та ведення особистого господарства. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, так як шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2012 року, сторони мають різні погляди на життя та ведення особистого господарства, а тому згідно ч. 2 ст. 112 СК України подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б її інтересам. В зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника позивачки, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії міжнародної книжки реєстрації сім'ї,\~серія:\~ [NUMBER] \~від \~27.10.2009\~року,\~виданої Муніципалітетом Пендіка Генерального управління зі справ населення і громадянства Міністерства внутрішніх справ Турецької Республіки Єшилюрт [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.10.2009 року (а.с. 7-8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.09.2011 року відділом ДРАЦС Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З копії акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] громадянином Туреччини з 2009 року. [PERSON] проживав за даною адресою без реєстрації з жовтня 2011 року по вересень 2012 року. На даний час він за даною адресою не проживає (а.с. 11). Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved