Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Сергієнко Н.В. 08.12.2014 року, яким він заповідав все своє майно [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що заповіт не відповідав волевиявленню батька- [PERSON] Також зазначає, що батько в момент посвідчення заповіту не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними. Також вказує на те, що за станом здоров'я батько не міг сам прочитати та підписати заповіт, текст заповіту не читав і що заповіт підписаний від його імені не знав. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Однак зазначає, що не підтримує і не буде доказувати зазначені нею, як одну із підстав позову недійсності заповіту, як те, що батько в момент посвідчення заповіту не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними. Відповідач та його представник проти позову заперечували з тих підстав, що заповіт [PERSON] повністю відповідав його волі, так як тривалий час його хвороби близько десяти років саме відповідач доглядав його, а коли батька помістили до ХОСПІСу, то саме він купував медикаменти, продукти, оплачував лікування, кожну вільну хвилину проводив з батьком та був до нього дуже близьким, в той час, як позивачка практично не спілкувалася з батьком, а коли того помістили до ХОСПІСу приходила всього декілька разів. Заповіт складений без порушень форми і без порушень процедури посвідчення. Третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. проти позову заперечувала та пояснила, що підстав для визнання заповіту недійсним немає, так як волевиявлення та дієздатність [PERSON] на час складання нею заповіту були нею перевірені і сумнівів не викликали. Попередньо поспілкувавшись з [PERSON] вона встановила, що той не може самостійно підписати заповіт, а також самостійно прочитати його, а тому при посвідченні заповіту були запрошені свідки та рукоприкладчик. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON],, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав: Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таке ж положення міститься в ст.60 ЦПК України, в ч.4 якої зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а статтею 215 ЦК України передбачені підстави недійсності правочину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1257 ЦК України передбачені підстави недійсності заповіту, відповідно до якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Судом встановлено, що 08.12.2014 року [PERSON] залишив заповіт, відповідно до змісту якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження,що все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідав своєму сину [PERSON]( а.с.30). Цей заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. 08.12.2014 року за реєстровим номером № 2027. [INFO] року [PERSON] помер ( а.с.5). Позивачка зазначила дві підстави для визнання вказаного заповіту недійсним, однак жодної з них не доказала в судовому засіданні. Підставу для визнання заповітом недійсним внаслідок того, що батько на час здійснення заповіту не міг віддавати відлік своїм діям та керувати ними, відмовилася доказувати, клопотання про призначення відповідної експертизи відмовилася заявляти. Доказів того, що батько не хотів робити заповіт на ім.*я сина [PERSON] позивачкою також суду не надано, а її припущення з цього приводу не ґрунтуються на законі. Разом з тим, зібрані по справі докази, зокрема, показання свідків [PERSON], [PERSON], письмові докази, зокрема відповідь з КЗОП «Хоспіс» (а.с.70), які повністю підтверджують пояснення відповідача по справі та приватного нотаріуса ХМНО Сергієнко Н.В. , підтверджують той факт, що волевиявлення [PERSON] було вільним, що він хотів скласти саме заповіт і заповідати все своє майно саме сину [PERSON], що висловлював не тільки жестами, але й мовою, яка хоч і мала дефекти, але його можна було цілком зрозуміти. Крім того, перед підписанням заповіту він був неодноразово прочитаний [PERSON] нотаріусом, свідками і заповідач ствердно відповідав показував жестами про те, що йому зрозумілий зміст заповіту, що заперечень він не має і це відповідає його волі. Більш того, судом встановлено, що [PERSON], якому [PERSON] заповідав все майно є його сином, а позивачка- донькою. Жодних доказів того, що батько не бажав заповідати своє майно синові, суду не надано. Як пояснила сама позивачка та пояснив відповідач, то він був найближчий до батька, доглядав його, під час знаходження батька у ХОСПІСі саме він мав перепустку та проводив з батьком багато часу, і проаналізувавши ці обставини, в сукупності з зібраними доказами, суд прийшов до висновку, що складання заповіту батьком на користь сина [PERSON] є цілком логічним та відповідало його волі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не доведені позивачкою і тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed