Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить 49/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння №37 по вул. Чернігівській у м. Харкові після смерті матері [PERSON] Співвласником домоволодіння є відповідач [PERSON], якому належить 51/100 частина домоволодіння. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку №37 по вул. Чернігівській у м. Харкові на праві спільної сумісної власності з [PERSON], а також визначити ідеальні частки права власності на земельну ділянку, припинивши спільну сумісну власність співвласників [PERSON] та [PERSON], змінити форму власності зі спільної сумісної на спільну часткову і вважати, що співвласникам спільної часткової власності в домоволодінні №37 по вул. Чернігівській у м. Харкові буде належати [PERSON] - 49/100 часток земельної ділянки, [PERSON] - 51/100 частка земельної ділянки. В подальшому позов уточнено, позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки за вказаною адресою після смерті матері [PERSON], яка померла 12 січня 2016 р., а за відповідачем - право власності на ? частину зазначеної земельної ділянки. Позивачка просила розглядати позов у її відсутність. Відповідач уточнений позов позов визнав у повному обсязі, просив його завдовольнити та розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1,2 ст.355, ч.1 ст.356, ч.1 ст.357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч.1, 2 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до ч. 3,4,5 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. ст.1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З аналізу норм ЗК та ЦК з цього приводу, можна зробити висновок, що земельні ділянки та житлові будинки, що на них розташовані, належать до нерухомого майна та незважаючи на їх фізичну та географічну єдність, в юридичному розумінні це окремі об′єкти, кожен з яких має власний правовий режим, який характеризується певними особливостями. У [PERSON] та [PERSON] 09.10.1949 р. народилася [PERSON], про що вчинено відповідний запис за №1904. (а.с.11) [PERSON] та [PERSON] 19.11.1977 р. уклали шлюб, про що вчинено відповідний запис за №674. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12) У [PERSON] та [PERSON] 05.09.1978 р. народився [PERSON], про що вчинено відповідний запис за №11329. (а.с.22) Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку від 09 жовтня 2007 р. ЯД № 047046 та ЯД №047047, виданих Харківським міським управлінням земельних ресурсів земельна ділянка площею 0,0590 га, кадастровий номер -6310137200:06:009:0001, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.Харків, вул.Чернігівська, 37 належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.19-22). [PERSON] 30.09.2010р. склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] в р.№686 за яким все своє майно де б воно не було чи з чого б не складалося і все те, на що вона за законом матиме право на день її смерті заповідала [PERSON], [INFO] (а.с.34) [PERSON] померла 12 січня 2016 р. у віці 88 років, про що зроблено відповідний запис за №702 ( а.с.8). Згідно відповіді 2-ї ХДНК від 01.12.2016р. після [PERSON], померлої 12.01.2016 р. спадкова справа 2-ю ХДНК не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. Згідно інформативної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ПН ХМНО [PERSON], 30.03.2016 р. була заведена спадкова справа 1/2016 (а.с.49). За відповіддю приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] від 12.12.2016р. після смерті [PERSON], [INFO], яка мешкала у м.Харкові по вул. Чернігівській, буд. 37 та померла 12 січня 2016 року за заявою [PERSON], [INFO], який мешкає в [ADDRESS] про прийняття спадщини за заповітом від 30.09.2010 р. була відкрита спадкова справа 1/2016 від 30.03.2016 р. Також 30.03.2016 р. за заявою про відмову від спадщини згідно ст.1241 ЦК України звернулася непрацездатна донька спадкодавці (пенсіонер за віком) [PERSON], [INFO], яка постійно проживає в [INFO]. В подальшому 11.07.2016р. в порядку ч.5 ст.1269 ЦК України щодо майна померлої 12.01.2016р. [PERSON] [INFO] звернулися [PERSON] про відкликання заяви про прийняття спадщини посвідченої 30.03.2016 р., а також [PERSON] - про відкликання заяви посвідченої 30.03.2016 р. - про відмову від прийняття спадщини. Зміст ст. 1269, 1279 ЦК України [PERSON] та [PERSON] роз′яснено. 13.07.2016 р. було посвідчено заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно яке належало померлій 12.01.2016 [PERSON], [INFO], а саме 49/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Чернігівській, буд. 37 у м. Харкові. Інших спадкоємців передбачених законодавством, а також ст.1261,1265 ЦК України у спадкодавці не має. [PERSON] від права спадкування по заповіту 30.09.2010 р. за реєстр. № 686 відмовився. 13.07.2016 р. згідно ст.1261 ЦК України видано свідоцтво про право на спадщину за законом (р.№250) після померлої 12.01.2016 [PERSON], [INFO], на ім′я її доньки [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [INFO]. спадщина складається з 49/100 часток у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Чернігівська, буд. 37 (а.с.43). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.07.2016 р. після [PERSON], 08.03.1927р.н., яка померла 12.01.2016 р., ПН ХМНО [PERSON], 30.03.2016р. було заведено спадкову справу 1/2016 та видано свідоцтво про право на спадщину реєстр.№ 250 спадкоємцю першої черги [PERSON] на 49/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою : м. Харків, вул.Чернігівська, буд. 37 (а.с.47). Як вбачається з листа приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] від 18.07.2016 р. на ім′я [PERSON] оформлення спадкових прав після [PERSON], яка померла 12.01.2016 р. на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0590 га, кадастровий номер - 6310137200:06:009:0001, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.Харків, вул. Чернігівська, 37 не є можливим, оскільки згідно право встановлювального документа на земельну ділянку зазначеній спадкодавці належало право спільної сумісної власності на земельну ділянку без визначення арифметичної частки, а ст.87 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку (а.с.5). Тобто до складу спадкового майна належить частина земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №047046 площею 0,0590 га за адресою: м. Харків, вул. Чернігівська, 37, вартістю 123\~900 грн. (а.с. 6,18,19) яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і їх долі відповідно до вказаного вище законодавства є рівними, тобто доля спадкової земельної ділянки після смерті [PERSON] складає ? частини. Оскільки спадкоємець [PERSON] відмовився від права спадкування, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON], за спадкоємницею повинно бути визнане право власності на вказане спадкове майно, тобто на ? частину земельної ділянки. З огляду на викладене за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Чернігівська, 37. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 619 грн. 50 коп. судових витрат, понесених позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved