Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач наполягав на стягненні з відповідачем у солідарному порядку 24000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на проїзд у судові засідання та на виклики органів досудового слідства, на придбання ліків та 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди у підсумку отримання ним тілесних ушкоджень, а всього 124000 грн. Відповідачі позов заперечували у поновному обсязі, наполягали на відмові у задоволені позовних вимог [PERSON], мотивуючи це тим, що позивачем не надано до суду розрахункові документи чи інші документи, які б свідчили про вказані витрати, крім того не надано жодним чином належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності та розміру заподіяної моральної шкоди. Вислухавши сторін, дослідивши представлені матеріали та матеріали кримінальної справи про звинувачення відповідачів у скоєнні ними злочину передбаченого ч.2 ст.121, ч.3 ст. 365 КК України (справа № 5045/4965/13-к, провадження 1/505/32/2014 року Котовського міськрайонного суду Одеської області), суд дійшов до наступного. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. У відповідності з цим, позивачем а ні в доданих ним до позовних матеріалів доказів, а ні в досліджених судом матеріалах значеної вище кримінальної справи, немає ніяких відомостей про понесені позивачем матеріальні витрати. Тому у цій частині позов задоволенню не підлягає. Далі. Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2014 року кримінальна справа по обвинуваченню відповідачів у скоєнні ними злочинів, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.3 ст. 365 КК України провадженням була закрита на підставі ст.. 7-1, 11-1 КПК України, у зв'язку з вичерпанням термінів давності, а самі відповідачі були звільнені від кримінальної відповідальності. Зазначена постанова ніким не оскаржувалася та має чинну силу. Але, підстава звільнення відповідачів від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. Вона лише звільняє винних осіб від кримінальної відповідальності та, внаслідок цього - від покарання; з чим відповідачі погодилися, написавши відповідні заяви, які містяться в матеріалах кримінальної справи. При цьому, в зазначеній постанові суду від 05 лютого 2014 року зазначено, що « Со дня совершения [PERSON] и [PERSON] указанных преступлений прошло более 10 лет..». При цьому, було встановлено, що позивач отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 18 березня 2003 року тяжкі тілесні ушкодження. Дана обставина встановлена також зазначеною вище постановою суду від 05 лютого 2014 року. Таким чином, слід зробити висновки про те, що відповідачі повинні відшкодувати позивачу моральну шкоду; бо заподіянням злочину будь-якій особі безумовно завдається така шкода. Тому у цій частині позов, на думку суду вважається підставним. Визначаючи розмір такого відшкодування у розмірі 15000 грн. суд керується положенням ст..ст. 23,1167 п.1 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 19995 року з подальшими змінами та доповненнями.

Outcome: partial