Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6384,13 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № 008-07043-111107, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у виді кредитної лінії на загальну суму 30000,00 гривень. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 22.06.2015 утворилась заборгованість в розмірі 6384,13 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачем подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів про надання фінансових послуг, де просить визнати кредитний договір недійсним. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається а те, що кредитний договір був укладений з порушенням прав споживача фінансових послуг. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнала, надала до суду заперечення проти позову, надала пояснення аналогічні викладеним в запереченні, зустрічний позов підтримала надала пояснення аналогійні викладеним в зустрічній позовній заяві. Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини по справі: 11.11.2007 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 008-07043-111107, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000,00 грн. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору (п.3.6 - Договору). Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 6384,13 гривень, що складається з: 2723,32 грн. тіло кредиту; 1194,38 грн. прострочене тіло кредиту, 2466,43 грн. заборгованість за відсотками. та підтверджується розрахунком заборгованості станом на 22.06.2015. 22.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 22.08.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №136. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «Дімітрова». Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує в результаті чого утворилась заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За зустрічним позовом [PERSON] посилається а те, що кредитний договір був укладений з порушенням прав споживача фінансових послуг, а саме: - договір не містить порядку зміни та припинення договору; - не отримано кредит не в повному обсязі; - встановлена плата за обслуговування кредитного залишку, % від суми використаних кредитних коштів в розмірі 2,99%. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається, кредитний договір підписаний його сторонами, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, позивачка за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач ознайомив позивачку з тарифами на обслуговування платіжної картки. При цьому, в силу ст. 360-7 ЦПК України, суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України в постанові від 02.12.2015 2015 року при розгляді справи № 6-1341цс15. Отже, суд приходить до висновку, про необґрунтованість посилань позивача на відсутність істотних умов в Кредитному договорі. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За таких обставин суд вважає що, умова пункту 1.2. Додатку до Договору (Тарифів на обслуговування) щодо плати за обслуговування кредитного залишку, % від суми використаних кредитних коштів (в розрахунку ціни позову комісія та інші) в розмірі 2,99%, суперечить ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемною. В силу ч.4 ст. 216 ЦК України суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину вищезазначеної умови кредитного договору з власної ініціативи. Сума грошових коштів - плати за обслуговування кредитного залишку, % від суми використаних кредитних коштів (в розрахунку ціни позову комісія та інші) сплачених позивачем за зустрічним позовом, відповідно до розрахунку ПАТ «Дельта Банк» станом на 22.06.2015складає 5142,32 грн. Відповідно до п.7 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК). В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання правочину недійсним як оспорюваного правочину та застосування наслідків його недійсності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Питання розподілу судових витрат вирішити у порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved