Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, компенсації за роботу у вихідний день та моральної шкоди. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що з 01.02.2007 року по 10.02.2015 року вона працювала двірником у КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради, відповідно до затвердженого графіку мала повний робочий день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Згідно з графіком робочого часу, узгодженим профспілковим комітетом КП «ЖЕП №19» ДМР, позивачка за грудень 2014 року відпрацювала 27 робочих днів, що становить 180 годин робочого часу, але, не зважаючи на це, у січні 2015 року отримала заробітну платню у зменшеному розмірі, а саме: нараховано 1648,60 грн., до виплати 1589,25 грн. Причиною такого зменшення заробітної плати був наказ №48 директора КП «ЖЕП №19» ДМР [PERSON] «Про зміну умов праці та оплату», згідно з яким КП «ЖЕП №19» ДМР повідомив, що виникли обставини, які призвели до вимушеного простою КП «ЖЕП №19» ДМР. Позивачка зазначає, що простою підприємства не було, а про зміну істотних умов праці працівник має бути повідомлений не менше ніж за два місяці, чого зроблено не було. Посилаючись на те, що наказ №48 від 10.12.2014 р. винесений з грубим порушенням вимог трудового законодавства, зменшення заробітної плати з боку керівництва КП «ЖЕП №19» ДМР є незаконним, оскільки позивачка в грудні 2014 року працювала відповідно до свого робочого графіку без зміни істотних умов праці, згоди на зниження розміру заробітної плати [PERSON] не надавала, з наказом про зменшення заробітної плати КП «ЖЕП №19» ДМР вона належним чином не була ознайомлена та не підписувала, рішення відповідачем про зменшення оплати праці прийнято в односторонньому порядку, тому просила суд визнати дії директора Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради [PERSON] щодо зменшення в односторонньому порядку заробітної плати [PERSON] за грудень 2014 року неправомірними, та стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради на її користь недоплачену частину заробітної плати за грудень 2014 року у розмірі 1176,85 грн. Також позивачка зазначає, що за усним наказом [PERSON] вона працювала у неділю 30.11.2014 року з 05-00 по 11-00 годину з прибирання снігу, після чого звернулась до відповідача з вимогою виплатити їй компенсацію за роботу у вихідний день, на що отримала відмову.. Посилаючись на те, що оплата у вихідний день оплачується у подвійному розмірі, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь 166,70 грн. (16,67 грн. х 5 годин х 2). Також позивачка вважає, що протиправними діями відповідача їй було завдану моральну шкоду, у відшкодування якої просила стягнути 1000,00 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання 22.06.2015 року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. попередньому судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, яких проти позову заперечував. Суд вважає за можливо постановити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказі, з урахуванням пояснень, наданих позивачкою та представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.02.2007 року по 10.02.2015 року працювала двірником у КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради, відповідно до затвердженого графіку мала повний робочий день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Згідно з графіком робочого часу, узгодженим профспілковим комітетом КП «ЖЕП №19» ДМР, позивачка за грудень 2014 року відпрацювала 27 робочих днів, що становить 180 годин робочого часу, однак у січні 2015 року отримала заробітну платню у зменшеному розмірі, а саме: нараховано 1648,60 грн., до виплати 1589,25 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 23.03.2015 року №444. Виплата заробітної плати у меншому розмірі відбулось на підставі наказу №48 директора КП «ЖЕП №19» ДМР [PERSON] «Про зміну умов праці та оплату», згідно з яким було повідомлено про обставини, які призвели до вимушеного простою КП «ЖЕП №19» ДМР. Відповідно до п.3 ст. 32 Кодексу законів про працю України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Відповідно до ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Доказів того, що позивачка належним чином за два місяці була повідомлена про зміну діючих умов оплати праці, а саме про її зменшення, відповідачем суду надано не було. На думку суду, наказ №48 від 10.12.2014 р. був винесений з порушенням вимог трудового законодавства, зменшення заробітної плати з боку керівництва КП «ЖЕП №19» ДМР є незаконним, оскільки позивачка в грудні 2014 року працювала відповідно до свого робочого графіку без зміни істотних умов праці, згоди на зниження розміру заробітної плати [PERSON] не надавала, з наказом про зменшення заробітної плати КП «ЖЕП №19» ДМР вона належним чином не була ознайомлена та не підписувала, рішення про зменшення оплати праці прийнято в односторонньому порядку, тому суд вважає визнати дії директора Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради [PERSON] щодо зменшення в односторонньому порядку заробітної плати [PERSON] за грудень 2014 року неправомірними. Відповідно ст. 71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Згідно з п.2 ст. 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у неділю 30.11.2014 року з 05-00 по 11-00 годину з прибирання снігу, однак компенсацію за дану роботу не отримала. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення трудового законодавства по відношенню до позивачки та підтверджується матеріалами справи, доказів, які б спростували ствердження позивачки, відповідач не надав, тому суд вважає стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2014 року 1176,85 гривень, та компенсацію за роботу у вихідний день 166,70 грн. (16,67 грн. х 5 годин х 2). Згідно з ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відшкодування моральної шкоди суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки 300 гривень. В іншій частині позову відмовити. Також суд вважає стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» Дніпропетровської міської ради 487 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: partial