Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 12 лютого 2006 року померла її мати [PERSON]. В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Позивачка по справі є спадкоємицею першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини. Позивачка просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на ту обставину, що не змогла надати нотаріусу свідоцтво про своє народження та як наслідок підтвердити родинні стосунки між спадкодавицею, також було відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавиці, та його отримання зайняло час, оскільки в судовому порядку необхідно було встановити факт родинних відносин. Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року встановлено факт родинних відносин та 15 листопада 2017 року позивачкою було повторно отримано свідоцтво про смерть матері. Позивачка надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву що позовні вимоги позивачів визнає в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати у їх відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2006 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. Позивачка по справі є донькою спадкодавиці, що підтверджується рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року, тому відповідно є спадкоємицею першої черги за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні та спадкова справа на померлу [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Спадкоємці, які б фактично прийняли спадщину відсутні, що підтверджується довідкою Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області. Позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на ту обставину, що строк для прийняття спадщини вона пропустила, оскільки не змогла надати нотаріусу свідоцтво про своє народження та як наслідок підтвердити родинні стосунки між спадкодавицею, також було відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавиці, та його отримання зайняло час, оскільки в судовому порядку необхідно було встановити факт родинних відносин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивачка є єдиною спадкоємицею і пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які не залежали від її волі. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Крім того судом вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивачка має право на визначення додаткового строку - 4 місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Судові витрати, що складаються з судового збору позивачка просила залишити за нею та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved