Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, в розмірі 2 669 гривень 88 копійок, яка складається з: 2 124,45 гривень основного боргу; 481,70 гривень інфляційного збільшення боргу; 63,73 гривень - 3% річних; сплачений судовий збір в розмірі 1378 гривень стягнути з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS], на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА № 163 від 02 серпня 2004 року, якими передано даний будинок для його подальшого обслуговування підприємством. Квартира [ADDRESS], що складається з двох кімнат, загальною площею 76,70 кв.м., належить - [PERSON] на праві приватної власності. Між позивачем та відповідачем був укладений договір «Про участь у витратах на утримання будинку і споруд та прибудинкової території» від 22 липня 2004 року. Даний договір підписаний обома сторонами, отже всі умови договору є узгодженими та прийняті обома сторонами. За умовами договору позивач зобов'язався виконувати комплекс робіт по обслуговуванню та ремонту житлового будинку, а також утримувати прибудинкову територію і надання комунальних послуг. В свою чергу відповідач зобов'язався не пізніше 10 числа поточного місяця вносити плату на рахунок «Підприємства» за санітарне та технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені цим договором (п.п. 2.2.2. договору). В зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань, а саме в зв'язку з відсутністю оплати отриманих послуг з утриманні будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та комунальні послуги у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за період з 01 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року (без нарахування за липень 2015 року) на загальну суму 2 124,45 гривень. Зазначена заборгованість складається з: послуг з утримання будинку та прибудинкової території - 1810,16 гривень; опалення - 314,29 гривень. Від відповідача не надходило до підприємства жодних претензій щодо ненадання або надання послуг не в повному розмірі чи невідповідної якості, отже послуги надавались вчасно та в повному обсязі. Позивач неодноразово нагадував відповідачу про оплату заборгованості за послуги. Також, розмір заборгованості зазначається у квитанціях (рахунках) на оплату послуг, які щомісячно надходять на адресу відповідача. Відповідачу надсилалось лист-вимога від 10 вересня 2015 року № 91 про припинення порушення умов договору. Проте відповідач борг не сплатив. Крім того, інфляційне збільшення заборгованості становить - 481,70 гривень, 3% річних за весь час прострочення становить - 63,73 гривень. Отже, загальний розмір заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми становить: 2 669,88 гривень (2124,45 + 481,70 + 63,73). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з′явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 163 від 02 серпня 2004 року «Про передачу житлових будинків на обслуговування» директору КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було наказано передати КП «Житло-Сервіс», для обслуговування будинок № [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (а.с. 24-28). 22 липня 2004 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] було укладено договір № б/н про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за яким підприємство забезпечує обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та утримання прибудинкової території, а власник квартири оплачує витрати по утриманню будинку і комунальних послуг (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право власності від 03 червня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [ADDRESS] та складається з двох кімнат, жилою площею 41,40 кв.м., загальною площею 76,70 кв.м., дійсно належить [PERSON] (а.с.11). Вказані відомості також підтверджуються реєстраційним написом на правовстановлюючому документі від 17 червня 2004 року та довідкою про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 770 від 12 серпня 2015 року, виданої Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (а.с. 12, 17). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов для проживання в будинку, в тому числі і власнику квартири та особам, що з ним проживають, у відповідності до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій. Згідно п.п. 2.2.1., 2.2.2. п. 2.2. Розділу 2 вказаного договору, власник квартири зобов'язується: виконувати вимоги Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій; не пізніше 10 числа поточного місяця вносити плату на рахунок підприємства за санітарне та технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені цим договором. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно довідки № 110/23-839 від 13 серпня 2015 року, виданої Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», за квартирою [ADDRESS] станом на 01 липня 2015 року заборгованість: за утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2014 року по липень 2015 року становить 1810,16 гривень; за опалення в опалювальний період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року становить 314,29 гривень. Всього - 2124,45 гривень (а.с. 10). Вказані відомості також підтверджуються розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 14,15). Таким чином, з вищевикладених обставин вбачається, що відповідачем порушуються умови договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині своєчасної оплати житлово-комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача надсилався лист-вимога щодо сплати заборгованості за договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 22 липня 2004 року, який був залишений поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи наявну суму заборгованості відповідача суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 2124,45 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем також до сплати відповідачу розраховано 3 % річних у розмірі 63,73 гривень, де 2124,45 гривень (сума заборгованості) * 3 % * 365 (кількість днів прострочення) / 365 (кількість днів у році) та інфляційне збільшення боргу у розмірі 481,70 гривень Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати житлово-комунальних послуг з боку відповідача, відсутності будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень, які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved