Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 20.10.2011 року шлюб між ними розірвано. Дочка сторін [PERSON] є студентом 1 курсу педагогічного факультету за спеціальністю 013 «Початкова освіта» за першим рівнем вищою освіти «бакалавр», приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» м. Рівне, проживає в гуртожитку, але фактично знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утриманням дитини не надає. Зазначає, що значні витрати пов`язані з навчанням дочки змусили її звернутися до суду. Вказує, що відповідач є фізично здоровим, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання та навчання дочки. На підставі зазначеного, враховуючи, що відповідач не має стабільного доходу, просить стягнути аліменти у зв`язку з навчання дочки у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення нею навчання або до 23 років. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.03.2021 року у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 14.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] зазначає, що з березня 2020 року на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області сплачує аліменти, заборгованість по аліментах відсутня. З лютого 2021 року він ніде не працює, офіційного доходу не має. Зареєстрований як безробітний в Рокитнівському районному центрі зайнятості. Також відповідач створив нову сім`ю, яку теж утримує та винаймає житло. Крім того, має хронічні захворювання, потребує лікування, в зв`язку з чим їздить на обстеження в реабілітаційний центр м. Клевань. Як має можливість надає кошти своїм дітям, свою банківську картку віддав старшій дочці, яка навчається в м. Рівне. З виписки банківської картки видно, що за період, коли він перебував в АТО ( з липня 2020 по лютий 2021) з карти знімалися кошти у м. Рівному. Його дочка може підтвердити, що дані дії здійснювалися нею і що картка перебуває у дочки. Будинок, збудований за час перебування у шлюбі, і все майно, куплене за період шлюбу (автомобіль, трактор, сільськогосподарську техніку: саджалку, картоплекопалку, плуги, культиватор, косилку та інше) він залишив своїм дітям. З колишньою дружиною у них про це була усна домовленість, що все майно він залишив позивачу та дітям, а вона ніяких претензій до нього мати не буде. Крім того, ствердження позивача у позовній заяві що ним не надається допомога на оплату додаткових витрат є необґрунтовані. Відповідач розуміє свою відповідальність за дітей і забезпечую для них нормальний рівень життя. Позовні вимоги не визнає повністю, просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачнадала пояснення аналогічні доводам, зазначеним в позовній заяві, та просила задовольнити такі в повному обсязі. У судовому засіданнівідповідач пояснив, що позовні вимоги не визнає, оскільки сплачує аліменти на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області. Просить відмовити у задоволені позову. Допитана у якості свідка дочка [PERSON] пояснила, що батько надає їй кошти на навчання. Заслухавши пояснення позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2017 року (а.с.10). Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 06.03.2020 року у справі №571/812/19 було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с.34). Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.10.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №20 (а.с.12). Позивач разом з дітьми зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] і знаходяться на її утриманні (а.с.13). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, зважаючи на зміст вказаних норм, на підставі їхнього системного аналізу, з врахуванням положень глав 15, 16 СК України у взаємозв`язку із нормами глави 5 розділу 1 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що предметом доказування у цій справі є: наявність судового рішення про стягнення аліментів із відповідача. Обґрунтовуючи позовну вимогу, позивач покликається на те, що дочка позивачки [PERSON] є студентом 1 курсу педагогічного факультету за спеціальністю 013 «Початкова освіта» за першим рівнем вищою освіти «бакалавр», приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» м. Рівне, проживає в гуртожитку, але фактично знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Однак, як встановлено судом вище, рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 06.03.2020 року стягуються аліменти на дітей, а дочка [PERSON] , [INFO] не досягла повноліття. Проаналізувавши норми ч.2 ст.185 СК України суд вважає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, не є підставою для збільшення/зменшення розміру аліментів, які вже стягуються із особи та застосування норм ст.185 СК України. Про обґрунтованість такого висновку суду свідчить також і практика правозастосування ст.185 СК України Верховним судом, яка відображена у численних постановах цього суду, зокрема і у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19. Жодних інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачем не наведено, доказів наявності таких підстав, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не подано. Відтак, зважаючи на вищевказане, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак у задоволенні таких слід відмовити. Крім цього, оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed