Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, зазначивши на обґрунтування, що з 14 серпня 2004 року з відповідачем знаходиться в шлюбі, в період якого у них народилися спільні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року вони не проживають однією сім'єю, так як сумісне життя стало неможливим через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, оскільки відповідач не дбає про добробут сім'ї, утримання та виховання дітей, зловживає алкогольними напоями, що призводило до сварок та скандалів в сім'ї, в тому числі в присутності малолітніх дітей. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти проживають з нею. Вважає, що сім?я розпалася і зберегти її неможливо, а подальше формальне перебування у шлюбі суперечить інтересам кожного з них та моральним засадам суспільства. Після припинення спільного проживання відповідач добровільно їй матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а домовленості щодо його участі в їх утриманні між ними не досягнуто. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, так як не має постійного місця роботи, прохала стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але не робить цього, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права та обов'язки батьків є рівними, тому як вона, так і відповідач повинні забезпечити дітям матеріальне утримання. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, оскільки сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинено з 2013 року, після чого мір до збереження сім'ї вони не приймали, в зв'язку з чим строку на примирення не потребують, а також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у зазначеному в позовній заяві розмірі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.18), в якій просив розглянути справу без його участі, позов в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та не заперечував проти його розірвання, оскільки примирення не можливе, а позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки тимчасово не працює, а від тимчасової роботи отримує щомісячно прибуток близько 1200 гривень. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявних у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду, а згідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 2004 року знаходяться в шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №51(а.с.7), в період якого у них народилися спільні діти - [PERSON], [INFO] (а.с.7), та донька [PERSON], [INFO] (а.с.6), які відповідно до довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року №769 та складеного за участю депутата Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області акту обстеження місця проживання позивачки від 25 листопада 2014 року проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8,9,10). Спору між сторонами щодо місця проживання дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є фактичні взаємовідносини подружжя, які складися через різні погляди на сімейне життя та побут, поведінки відповідача, який не приймає участі в утриманні дітей та забезпеченні добробуту сім'ї, зловживає алкогольними напоями, що призводило до сварок к сім'ї та привело до припинення сімейно-шлюбних відносин з грудня 2013 року, а вказане свідчить про неможливість подальшого збереження сторонами сім'ї та шлюбу, а спільне життя суперечило б інтересам подружжя та положенням ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України, відповідно до якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З урахуванням тих обставин, що сторони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать подані ними до суду заяви про розірвання шлюбу (а.с.17,18), тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин та враховуючи принцип добровільності шлюбу, моральні засади правового інституту сім'ї та інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Після припиненням сімейно-шлюбних відносин сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою, при цьому відповідач матеріальну допомогу на їх утримання позивачці фактично не надає, хоча зобов'язаний це робити за законом, а домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він має мінливий, нерегулярний дохід. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує часткове визнання позову відповідачем (а.с.18), матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, а від виконання періодично роботи отримує щомісячно прибутки в розмірі 1200 гривень, з урахуванням стану здоров'я як дітей, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 450 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, що відповідатиме участі відповідача у забезпеченні дітей на рівні не менше 30% встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2014 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно відповідача сторонами не надано. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial