Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на земельну ділянку, площею 4,53 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Партизанської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість, який був втрачений, а також через непідтвердження родинних відносин з померлим. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] і прийняла спадщину, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча вона проживала з померлим як дружина без реєстрації шлюбу і має право на спадщину за відсутності інших спадкоємців. В судовому засіданні свій позов підтримала та пояснила та вказала, що прожила з померлим як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу близько 19-ти років. Вони вели спільне господарство, мали бюджет, він ростив та утримував її дітей, тому просила позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явилася про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, заслухавши пояснення позивачки, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4,53 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Партизанської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого 6 травня 2001 року Партизанською сільською радою цього ж району. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] (час відкриття спадщини) проживали: - [PERSON], тобто позивачка, яка відповідно до довідки Партизанської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 24 травня 2017 року (а.с. 8) була його співмешканкою; - [PERSON] - син позивачки; - [PERSON] - інший син позивачки. Останні двоє не мали кровного споріднення з померлим. Цивільний кодекс України вирізняє п'ять черг спадкоємців за законом, які визначені ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців перших трьох черг судом не встановлено. Виходячи із зазначеної довідки сільської ради, а також пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивачка [PERSON] проживала зі спадкодавцем не менше як п'ять років до часу його смерті, тобто наданими суду доказами підтверджується її право на спадину за законом в порядку четвертої черги спадкування. В той же час, під час оформлення спадщини на земельну ділянку після смерті [PERSON] позивачка отримала роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку і через не представлення належним чином оформленого оригіналу правовстановлюючого документу на дану нерухомість. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Так, державний акт (оригінал) був втрачений власником за невідомих обставин. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці [PERSON], як спадкоємиці четвертої черги, яка прийняла спадщину після його смерті. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved