Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач обґрунтував свій позов тим, що 14.04.2017 року приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області Ганшиним В.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом № 423, згідно якого нотаріус посвідчив, що спадкоємцем вказаного в свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] . Спадщина складається з суми недоотриманих страхових виплат, у зв`язку зі смертю - 34 276,61 грн., яка належала спадкодавцю [PERSON] . Копія свідоцтва про право на спадщину за законом отримана позивачем. Позивач вважає, що свідоцтво на право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] необхідно визнати недійсним, оскільки спадкодавець [PERSON] , за життя, не скористався своїм правом на отримання призначених страхових виплат, тому позивачем щомісячні страхові виплати [PERSON] не нараховувались з 01.12.2014 року по день смерті, не є спадковою масою й не можуть передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини. Крім того, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Старобільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги й просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.04.2017 року № 423, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Ганшиним В.О. недійсним в частині включення до складу спадщини щомісячних страхових виплат з 01.112.2014 року по 06.11.2016 року,враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року на суму 28 885,73 грн. Просив стягнути з відповідачів на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області судовий збір у 1762 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач Ганшин В.О. 20.06.19, 01.07.19 року в судові засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на отримання судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення( а. с. 70,72), що дає підставу для винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, незважаючи на його повідомлення належним чином, (а.с.74), що дає підставу для винесення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази дійшов до висновку про необхідність задоволення уточненого позову за наступних підстав: З копії свідоцтва про спадщину за законом (а.с.10) 14.04.2017 року приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Ганшин В.О. на підставі ст.. 1261 ЦК України засвідчив, що спадкоємцем майна [PERSON] ,1954 року народження, який помер [INFO] є його син [PERSON] . Спадщина складається з суми недоотриманих страхових виплат, у зв*язку зі смертю,недоотриманих страхових виплат у сумі 34 276,61 грн, яка належала спадкодавцю [PERSON] .що підтверджується листом Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області № 03/2583 від 30.11.2017 року . За свідоцтвом про смерть( а.с.15) [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] звертався до Старобільського відділення управлянні Фонду соціального страхування України в Луганській області з заявою про виплату коштів, які були нараховані померлому [PERSON] ( а.с. 11). За довідкою № [NUMBER] від 26.10.2017 року спадкоємець [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою( а.с. 12) За довідкою Фонду Соціального страхування України на адресу приватного нотаріуса Ганшина В.О. (а.с.14) [PERSON] не виплачено: щомісячні страхові виплати за червень-листопад 2014 року на загальну суму 5 390,88 грн. й необхідно до нарахувати страхові виплати з 01.12.2014 до 06.11.2016 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року на суму 28 885,73 грн. Загальна сума страхових виплат складає 34 276,61 грн. За ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа,якій воно видане,не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХIV [PERSON] перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області. Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО,встановлено постановою правління Фонду від 11.грудня 2014 року № 20,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року № 6/26451. У пункті 1 розділу 111 порядку зазначено, що особи, тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання(перебування) на підставі заяви. Особи, з населених пунктів,на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження,мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населені пункти,на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік,що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] за період з 01.12.2014 по 13.05.2017 року не звертався з відповідною заявою до робочих органів Фонду, що знаходиться на території підконтрольній владі України, відомостей, що він був внутрішньо переміщеною особою немає. Щомісячні страхові виплати за період з 01.12.2014 року і по день смерті не отримані [PERSON] , він за життя не скористався своїм правом на отримання призначених йому страхових виплат, у Старобільському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в луганській області щомісячні страхові виплати [PERSON] не нараховувались й в розумінні ст.. 1227 ЦК України спадкодавцю не належали, а тому не є спадковою масою. Предметом спадкування можуть бути лише суми виплат, які належали спадкодавцю за життя й залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю. Вищевказана позиція відображена у Постанові Верховного суду від 30.10.2018 року по справі № 522/19647/17. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема з правочинів, право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на відповідні кошти,то спадкоємець не може успадковувати це майно. Приватний нотаріус Ганшин В.О. всупереч вищевикладеному, посвідчив право [PERSON] на спадщину за законом на кошти у сумі 34 276,61 грн, право на які у потерпілого за життя не виникло, у зв`язку з чим неправомірно включив ці кошти до складу спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку з тим, що потерпілий [PERSON] не набув права на щомісячні страхові виплати в сумі 28 885,73 грн за період з 01.12.2014 по 13.05.2017 року( та суми донарахування),оскільки не звертався до Фонду на території підконтрольній владі України, спадкоємець [PERSON] також не мав права на отримання зазначеної суми страхових коштів,що не входять до складу спадщини. Таким чином, в порядку ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину необхідно визнати недійсним. Судові витрати підлягають стягненню з кожного з відповідачів в порядку п 1 ч 2 ст. 141 ЦК України в сумі 1762 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: approved