Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Посилається в позові на те, що з 27 лютого 2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому народився син [PERSON]. 04 червня 2015 року шлюб між сторонами розірваний рішенням Обухівського районного суду Київської області. Зазначає, що у зв'язку з ухилянням відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання сина, всі витрати дитини покладені на неї. В судовому засіданні позивачка підтримала позицію викладену в позові та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти часткової сплати аліментів в розмірі 100 грн. 00 коп., в решті, суми просив суд відмовити. Свою позицію мотивував тим, що він отримує малий дохід, не працює і у зв'язку з цим не може сплачувати таку велику суму аліментів на утримання сина, крім того має на утриманні ще двох дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі з 27 лютого 2009 року, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2015 року був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. /а.с.4-6/ Встановлено, та не заперечувалося сторонами, що відповідач не працює та не має стабільного заробітку. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Тобто, законом покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття на обох батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Сторони такої домовленості до звернення до суду не досягли. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може утримувати свого неповнолітнього сина та зобов'язаний до цього законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, щодо того, що він може сплачувати лище 100 грн, оскільки не працює, виходячи з вимог діючого законодавства, а саме що на нього покладений обов»язок, а не право щодо утримання дітей. А посилання на те, що він не працює не приймається до уваги, оскільки народжуючи дітей, будь-то позивач чи відповідач беруть на себе зобов»язання щодо дитини, які повинні виконувати, а не ухилятися від їх виконання, прикриваючись відсутністю заробітку тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач не працює, стабільного заробітку не має. Виходячи з цього,суд приходить до висновку стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі. Одночасно суд приймає до уваги наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини та приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки у сумі 1000 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року №928-VIII визначає, що з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1 378 гривень. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з цього судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. гр. в зв'язку з задоволенням позову про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial