Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Теплоенергетик», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за використану теплову енергію в сумі 16 790,18 грн., яка складається з: 10 423,67 грн. - основного боргу, 5 582,63 грн. - інфляційних втрат та 3% річних в сумі 783,88 грн. Представник позивача будь-яких заяв до суду не подавав. Відповідачами відзиву на позов не надано. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. Проте, поштова кореспонденція, надіслана на адресу реєстрації їхнього місця проживання (а.с. 11-12) повернута на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 1» від 18.09.2017 року (а.с. 5). Шляхом взяття на баланс особового абонентського рахунку № [NUMBER] та видачі абонентської книжки сторони вступили в фактичні договірні правовідносини щодо постачання теплової енергії. У відповідності до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач надавати житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а відповідач оплачувати спожиті комунальні послуги. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 1 ст. 30 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, окрім ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», зазначає, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, але відповідачем це не виконувалось. Однак в порушення вищевказаних норм, [PERSON] та [PERSON] не виконували належним чином взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з чим заборгованість останніх за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2014 року по 01.09.2017 року становить 10 423,67 грн. Статтями 541, 543 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи викладене, а також відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань, позовні вимоги щодо стягнення солідарно з останніх заборгованості за використану теплову енергію підлягають задоволенню в повному обсязі Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на наведене, суд вважає за можливе також задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно інфляційних витрат в сумі 5 582,63 грн. за період з січня 2014 року по вересень 2017 року та 3% річних в сумі 783,88 грн. за період з 01.01.2014 року по 01.09.2017 року включно. Таким чином, позовні вимоги КП «Теплоенергетик» є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved