Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка у серпні 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 03.10.1992 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у період якого вона [INFO]. народила сина - [PERSON], який перебуває на повному її утриманні, хоча її матеріальне забезпечення не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя, оскільки відповідач ухиляється від належного матеріального утримання їх дитини, не піклується про сина та не допомагає. Позивачка зазначає, що відповідач працює на тимчасових роботах, у зв'язку з чим має нерегулярні доходи, частину свого доходу отримує в натурі, продуктами харчування, які витрачає на свої особисті потреби. Позивачка просить суд стягувати з відповідача на її коритсь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3 500 грн. щомісячно до його повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечувала щодо стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання спільного сина сторін [PERSON], подала письмові заперчення (а.с. 22-25). Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що з 03.10.1992 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Встановлено, що малолітній [PERSON] постійно проживає зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS] 4 та в основному перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Встановлено, що відповідно до наданої позивачкою [PERSON] Довідки про її доходи від 19.08.2015 р., остання працює на посаді менеджера в ТОВ «АСД УКРАЇНА» та щомісячно отримує заробітну плату в середньому в розмірі 1 238,51 грн. (а.с. 6). Таким чином, заробітна плата позивачки не є достатньою для утримання себе, малолітнього [PERSON], сплати комунальних платежів та інших можливих необхідних витрат. При цьому, як підтверджено в судовому засіданні представником відповідача та як вбачається з Податкової декларації про майновий стан і доходи останнього, [PERSON] на протязі останніх двох років не працює, має тимчасові, короткочасні заробітки, а тому в розумінні ст. 184 СК України, має мінливий дохід, у зв'язку з чим суд вважає можливим призначити по справі аліменти у твердій грошовій сумі (а.с. 26-29). В судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб, які потребують матеріального утримання та догляду, а тому суд, об'єктивно оцінюючи матеріальну спроможність сторін, вважає вимоги позивачки про стягнення на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 3 500 грн. завищеними та такими, що не належно обґрунтовані, а тому, з урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачкою сина, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір щомісячного доходу сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Таким чином, враховуючи дослідженні матеріалами справи в їх сукупності, суд вважає, що позивачка в судовому засіданні відповідно до положень ст. 60 ЦПК України частково довела позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial