Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

\~ Позивач КП «ЖЕО №2»\~ звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі у період з 01 квітня 2012 року по 28 лютого 2019 року за адресою: [ADDRESS] отримали житлово-комунальні послуги, які не оплатили в повному обсязі. Комунальні послуги їм фактично надані, відповідачами спожиті. Тому просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість, що утворилася станом на 01 березня 2019 року в сумі 41667 грн. 23 коп. солідарно. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому послалась на необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з відсутністю розрахунку заборгованості за весь період стягнення, а також у зв`язку з наданням не всіх послуг, а лише прибирання прибудинкової території і вивіз сміття. Зазначила, що сторонами не укладено договору на надання житлово-комунальних послуг. Крім того, [PERSON] 13 вересня 2016 року знятий з реєстрації місця проживання за даною адресою, [PERSON] навчається у 10 класі у м. Валки Харківської області. Також зазначила, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Тому просила суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині, на стягнення якої позивач вже втратив право. Позивач КП ЖЕО №2 надав відповідь на відзив, у якій, не погоджуючись з доводами відповідача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення сторонами проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Також ухвалою суду від 23 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів (а.с.102). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в засідання повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили. При цьому суд бере до уваги, що хоча відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , судові повістки він одержував за вказаною у позовній заяві адресою: [ADDRESS] (а.с.106, 108). Без вручення через його відсутність вказані повістки або процесуальні документи, направлені судом на його ім`я, суду не поверталися, про відсутність адресата суду не повідомлялося. Тому відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися повторно. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, а також відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, будинок [ADDRESS] перебуває на балансі позивача КП «ЖЕО №2»\~ та ним обслуговується. Зазначена обставина підтверджується даними рішення Полтавської міської ради від 16 березня 2012 року «Про питання житлово-експлуатаційних підприємств Полтавської міської ради» (а.с.4). Позивачем мешканцям\~будинку по\~ [ADDRESS] \~ надаються житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території згідно переліку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 лютого 2008 року №50 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (а.с.5-6). Крім того, позивачем укладено з ВАТ «Полтаваобленерго» договір №544 від 11 вересня 2003 року про постачання електричної енергії з послідуючими змінами від 19 жовтня 2011 року, від 13 березня 2019 року (а.с.64-70). 25 жовтня 2013 року позивачем також укладено договір з Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» №213 на відпуск теплової енергії у виді гарячої води (а.с.71-72). 01 квітня 2012 року, 01 січня 2013 року КП «ЖЕО №2» укладено договори з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» №123 на постачання природного газу за регульованим тарифом (для побутових потреб населення житлового фонду, що перебуває на балансі підприємств, установ, організацій) а.с.76-79, 94-99. 01 липня 2015 року, 19 липня 2017 року КП «ЖЕО №2» укладено з ТОВ «Полтавагаз збут» договори №123 постачання природного газу побутовим споживачам відомчого житлового фонду та житлово-будівельного кооперативу (а.с.85-93). 11 лютого 2019 року КП «ЖЕО №2» також укладено з ТОВ «Полтавагаз збут» договір №1-3/Б постачання природного газу побутовим споживачам відомчого житлового фонду та житлово-будівельного кооперативу (а.с.80-84). Таким чином, позивачем надавалися відповідачам такі житлово-комунальні послуги: послуги з утримання будинку та прибудинкової території, газопостачання, водопостачання, теплопостачання, постачання електроенергії. Суд не бере до уваги посилання відповідача, що позивачем надавалися не всі послуги, а лише прибирання прибудинкової території і вивіз сміття, спростовуються вказаними вище договорами та розрахунком заборгованості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] як мешканці кімнати [ADDRESS] є споживачами послуг, які надаються позивачем. Також судом встановлено, що однією стороною позивачем по справі КП «ЖЕО №2» - надавались другій стороні відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] вказані вище комунальні послуги, відповідачі зазначені послуги прийняли та частково оплатили. Від отримання послуг відповідачі не відмовлялись. Не сплачуючи за послуги КП «ЖЕО №2» в повному обсязі відповідачі діють\~ недобросовісно та всупереч норм чинного законодавства. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції, що діяла на час надання відповідачам послуг) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою\~статті 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами\~ст. 68 ЖК України,\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на період з 01 квітня 2012 року по 28 лютого 2019 року затверджено наступними актами: рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20 лютого 2008 року, яким КП «ЖЕО №2» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено середні тарифи на них (а.с.5-6), рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04 квітня 2018 року, яким для КП «ЖЕО №2» встановлено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкових територій, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку (а.с.7-10). Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі у період з 01 квітня 2012 року по 28 лютого 2019 року отримані послуги в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за цей період виникла заборгованість. Вирішуючи питання про розмір зобов`язання кожного із відповідачів перед позивачем, суд виходить з наступного. Як вбачається з даних довідки №163 від 20 березня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] було зареєстровано три особи: [PERSON] квартиронаймач з17 червня 1996 року, [PERSON] чоловік з 13 жовтня 1993 року, [PERSON] син з 04 липня 2003 року (а.с.11). З 12 жовтня 2016 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними довідки про реєстрацію місця проживання особи,виданої 19 квітня 2019 року Відділом реєстрації Валківської міської ради Харківської області за вих.№07-15/268 (а.с.43). Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що син сторін у справі [PERSON] також проживає у м [ADDRESS] Валки будь-якими доказами у справі не підтверджуються. При цьому відповідачем долучено до справи копію довідки, виданої 18 квітня 2019 року Комунальним закладом «Валківський ліцей імені Олександра Масельського Валківської районної ради Харківської області» за вих. №01-25/230, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 20 лютого 2017 року навчається у КЗ «Валківський ліцей імені Олександра Масельського». У 2018 219 навчальному році є учнем 10-А класу (а.с.42). Але будь-якої інформації щодо місця проживання [PERSON] , або його зареєстрованого місця проживання, місця навчання у період до 20 лютого 2017 року дана довідка не містить. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказів того, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , кімн.519 сторони суду не надали. Тому при вирішенні справи суд виходить з того, що в період до 12 жовтня 2016 року за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] , кімн.519 позивачем надавалися послуги на сім`ю з трьох чоловік ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), а з 12 жовтня 2016 року на сім`ю з двох чоловік ( [PERSON] , [PERSON] ). Відповідно до\~ст.9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в\~редакції,\~що діяла\~на час\~виникнення та\~дії спірних\~правовідносин,\~якою встановлений\~ порядок оплати житлово-комунальних послуг, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною з ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у вказаній редакції також передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тому суд приходить до висновку, що за період з 01 квітня 2012 року до 12 жовтня 2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а з 12 жовтня 2016 року таку відповідальність за зобов`язанням несе лише відповідач [PERSON] Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Як передбачено ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні справи. Враховуючи, що востаннє відповідачі оплачували житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, у липні 2014 року, після цього будь-яких дій, які б свідчили про визнання ними боргу, не вчиняли, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності розпочався з 01 серпня 2014 року. При цьому суд не бере до уваги посилання представника позивача на укладення КП «ЖЕО №2» з Даценко О. [PERSON] договору №125918 реструктуризації заборгованості строком на два роки, оскільки з 01 липня 2014 року відповідачами даний договір не виконувався, надані позивачем послуги не оплачувались. Тому перебіг позовної давності розпочався з 01 серпня 2014 року, коли у позивача виникло право вимоги до відповідачів, а не по закінченню терміну дії договору реструктуризації з 01 лютого 2016 року. 26\~вересня 2018\~року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги. Тому заборгованість відповідачів в межах позовної давності суд обраховує за період з вересня 2015 року по лютий 2019 року включно. При цьому у період з 01 вересня 2015 року по вересень 2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають солідарний обов`язок зі сплати заборгованості за комунальні послуги, що надавалися сім`ї з трьох осіб, а з жовтня 2016 року по лютий 2019 року сплата заборгованості за комунальні послуги, що надавалися сім`ї з двох осіб, віднесена до зобов`язання [PERSON] . Заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги суд обраховує наступним чином: за період з 01 вересня 2015 року по вересень 2016 року всього 5879,14 грн., що обраховано на трьох осіб (утримання будинку та прибудинкової території 180,12 грн., теплопостачання 1737,51 грн., газопостачання - 971,29 грн., електроенергія 1309,48 грн., водопостачання 1680,74 грн.); за період з жовтня 2016 року по лютий 2019 року всього 21825,42 грн., що розраховано на двох осіб: 1183,80 грн. (за утримання будинку та прибудинкової території) + 7581,99 грн. (за теплопостачання) + (2719,10 грн. за газопостачання. + 5388,35 грн. за електроенергію + 11482,00 грн. за водопостачання) /3 х 2. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної\~давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги поза межами строку позовної давності стягненню не підлягає. На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог: з [PERSON] , позов до якої судом задоволено на 59%, - 1133 грн. 45 коп., з [PERSON] , позов до якого судом задоволено на 7%, - 134 грн. 48 коп.

Outcome: partial