Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є студентом 1 курсу агрономічного факультету, денної форми навчання ДВНЗ «Херсонського державного аграрного університету» та навчається на бюджетній основі, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно брати участь в її утриманні відмовляється, а тому вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти до закінчення навчання. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти в сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з січня 2016 року та до закінчення навчання, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], яка народилась [INFO] року, є [PERSON], що підтверджується ксерокопію свідоцтва про її народження серії [NUMBER] Згідно із довідкою Херсонського державного університету №13 від 12 серпня 2015 року, [PERSON] є студенткою факультету агрономічного факультету денної форми навчання, зарахована на 1 курс наказом №347/4 від 11.08.2015 року, термін закінчення навчання - 30 червня 2019 року; навчається на бюджетній основі. З наданих суду позивачкою письмових доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме: ксерокопій квитанцій та довідки про доходи позивачки вбачається, що [PERSON] сплачує за проживання у гуртожитку (квитанції від 14.08.2015 року, 17.02.2016 року, 01.03.2016 року, 25.04.2016 року 1160 грн., 580 грн., 580 грн. та 290 грн., відповідно). При цьому вона навчається на бюджетній основі та отримує стипендію, яка є більшою ніж сума витрат, які складає оплата гуртожитку. Будь яких інших доказів на підтвердження своїх вимог, як-то вартість підручників, проїзду до навчального закладу, фінансова спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання (довідка з місця роботи, наявність постійного заробітку чи розміру доходу, наявність чи відсутність інших аліментних зобов'язань, стан його здоров'я), тобто на підтвердження потреби у матеріальній допомозі та наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу, позивачкою суду не надано. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року №6-186ц14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів, викладена правова позиція щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, відповідно до якої правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши сукупність зібраних по справі доказів, враховуючи, що [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчатися, проте, навчається на бюджетній основі, отримуючи стипендію, окрім того, нею не надано жодного доказу щодо потреби у наданні допомоги, а також щодо фінансової спроможності відповідача надавати їй таку допомогу, суд приходить до висновку про необхідність у відмові в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. У відповідності із ст.ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed