Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка, через свого представника, звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2009 по 2013 рік. За період фактичних шлюбних відносин та зареєстрованого шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано та вони проживають окремо. Діти залишились проживати з матір'ю, однак відповідач в порушення норм Сімейного кодексу матеріально не допомагає сім'ї та не бажає в добровільному порядку сплачувати аліменти на дітей. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дітей за останні три роки та стягувати в подальшому до досягнення дітьми повноліття у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання доньки та сина у розмірі по 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожного із дітей. Від позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період відмовився. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час малолітні діти проживають разом зі своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою від 12.02.2014 року виданою Добропільською сільською радою. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СКУ, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання кожної дитини в розмірі по 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved