Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому прохає суд визнати за нею право власності на 1\\2 частину земельної ділянки, загальною площею 5.68 га ( 2.05 га і 3.63 га), (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11.12.2012 р. [PERSON], приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 1612), яка знаходиться на території Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25 грудня 2015 року. В обґрунтування позову зазначила, що 25.12.2015 року помер її батько, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на спірну земельну ділянку, яку він отримав в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину, але, у звязку з бюрократичною тяганиною не встиг її переоформити. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину на частину майна померлого батька, а її мати відмовилася від спадщини. У звязку з тим, що [PERSON] не встиг у встановленому законом порядку зареєструвати майнові права на спірну земельну ділянку, приватний нотаріус порекомендував їй звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, прохала їх задовольнити. Представник відповідача Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особа Відділ держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області в судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, прохав ухвалити рішення відповідно до вимог закону. Третя особа- приватний нотаріус Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON]П в судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та за згодою позивачки, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю представників відповідача та третіх осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 грудня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] № І-ВЛ № 507736, видане виконавчим комітетом Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області 28.12.2015 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: земельну ділянку, площею 8.5520 га, яка розташована на території Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №6324684000:05:003:0028 та 1\\2 частину земельної ділянки, загальною площею 5.68 га (2.05 га і 3.63 га), яка знаходиться на території Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництв ( а.с.4,29). За життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкоємцями на майно померлого за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є : його дружина, [PERSON] ( а.с.10) та донька, [PERSON] ( а.с. 9). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44678646 від 05.08.2016 року та відповіді приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] № 683\\01-16 від 05.08.2016 року після померлого 25.12.2015 року [PERSON], згідно заяв: [PERSON] Сергіївни- про прийняття спадщини, а [PERSON] - про відмову від прийняття спадщини, заведено спадкову справу № 13\\2016 від 19.02.2016 р. та 21.07.2016 р. за реєстровим номером 453 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право приватної власності на землю, площею 8.5520 га, яка розташована на території Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №6324684000:05:003:0028 ( а.с.29-37). У звязку з тим, що [PERSON] у встановленому законом порядку не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частину земельної ділянки, площею 5.68 га, яка розташована на території Новобурлуцької сільської Ради Печенізького району Харківської області і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видане 11.12.2012 року приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 1612, відповідно до п. 4.15 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку ( а.с. 38). Відповідно до ч.2. ст. 126 ЗК України ( в редакції станом на 11.12.2012 року) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується : цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою ст. 126 ЗК України, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа , на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки ( ч.6 ст. 126 ЗК України). Таким чином, свідоцтво про право на спадщину, до якого долучається державний акт на право власності на землю, є належним документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, що перейшла у спадщину. Право власності [PERSON], який помер 25.12.2015 року на 1\\2 частину земельної ділянки, площею 5.68 га, яка розташована на території Новобурлуцької сільської Ради Печенізького району Харківської області і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.12.2012 року, виданого приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1612 та державним Актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 709475, зареєстрованого в Книзі № 98, виданого 24.09.2001 року Новобурлуцькою сільською Радою народних депутатів ( а.с. 3,4). Згідно до ст. 125 ЗК України (в редакції станом на 11.12.2012 року) та ст. 18 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952 ІV (в редакції станом на 11.12.2012 року) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежує поняття «виникнення права на спадщину» та « та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України \~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зазначені положення закону, суд приходить до висновку, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлюється входженням права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину або не здійснив його державної реєстрації. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст.61 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, те, що 1\\2 частина спірної земельної ділянки входить до складу спадщини, після смерті [PERSON] і відсутність державної реєстрації права останнього на спадщину після смерті [PERSON], не позбавляє позивачку на таку спадщину, а також те, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] про визнання права приватної власності на 1\\2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved