Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на 1500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що на теперішній час відповідач оформився як приватний підприємець, «показує» мінімальні доходи, та сплачує аліменти у розмірі 300 грн., яких не вистачає на утримання дитини. Відповідач додатково займається приватним перевезенням на автомобілі та обслуговує автомати по продажу кави, тому вона вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі у твердій грошовій сумі. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просили відмовити, про що надав письмові заперечення проти позову. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія довідки про розмір сплачених аліментів у твердій грошовій сумі; копія свідоцтва про народження; копії рішень Лисичанського міського суду; письмові заперечення проти позову; копії довідок ДПІ у м. Лисичанську; копія довідки ЛМЦЗ; копія заяв; копії фіскальних чеків; копія квитанції; копії рекомендованих повідомлень; копії звітів про здійснені відрахування та виплати; відповідь на запит №31/12/4444-3057 від 21.10.2016 р.; лист №9927112-09-13-01 від 31.10.2016 р.; копія податкової декларації платника єдиного податку ФОП; копії квитанцій; копії товарних чеків; копії закупівних актів; копії заяв; копія довідки №9123/1301 від 11.10.2016 р.; копії рекомендованих відправлень; копія довідки №7983, №7984 від 28.10.2014 р.; копія Витягу з реєстру платників єдиного податку; копії звітів про здійснені відрахування та виплати; копія витягу із мережі Інтернет. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду від 14.04.2014 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно. Відповідач є приватним підприємцем, сплачує аліменти у визначеному розмірі зі своїх доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~та роз'яснень п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів. Дійсно, в своїй постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, предметом якої був спір про зміну розміру аліментів, Верховний Суд України, висновок якого в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~щодо застосування норм права має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Разом з тим, у наведеній вище постанові зазначено, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідач від сплати аліментів не ухиляється, має регулярний дохід. З моменту прийняття рішення судом щодо стягнення аліментів у частці від доходу з нього, заборгованості по аліментах не має, а навпаки справно їх сплачує, що підтверджується довідкою ДВС. Крім того, окремо надає допомогу дитині, зокрема купує подарунки, одяг, їжу тощо, що підтверджується наданими відповідачем копіями фіскальних та товарних чеків. Суд вважає, що позивачем не надано належних в контексті положень ст.ст. 58-60 ЦПК України\~доказів, які б підтверджували, як цього вимагають положення\~ст. 192 СК України, зміну в матеріальному або сімейному стані сторін тих обставин, які враховувались судом при визначенні розміру аліментів у частці відповідача від заробітку, зокрема зайняття ним іншою діяльністю окрім підприємницької та отримання доходів, які дозволяють сплату аліментів в більшому ніж стягнуто розмірі, а тому позовна заява підлягає залишенню без задоволення. На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed