Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є власницею Ѕ частки земельної ділянки площею 8,710 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Після успадкування вищезазначеного майна нею з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки №63-У від 07 липня 2014 року, строк якого 15 років та встановлено орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на момент підписання договору 2908,18 грн. на рік. Відповідач погодився підвищити орендну плату до 5300 грн, проте письмово ніяких змін до договору не внесено. Так, у серпні 2014 року сплатив готівкою їй суму орендної плати у розмірі 5300 грн., у 2015 році їй видано зерна на 5300 грн, у 2016 році сплатив 2925 грн, про що вона розписувалась у відомостях сплати орендної плати. З 2017 року по сьогоднішній день орендну плдату відповідач не сплатив, внаслідок чого станом на день звернення до суду виникла заборгованість по орендній платі за договором за три роки у розмірі 13797,32 грн. Тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки №63-У від 07 липня 2014 року, стягнути заборгованість по виплаті оренної плати в розмірі 17098 грн., 840,80 грн. судових витрат. Третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно Криничанської РДА у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщена. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Дослідивши та перевіривши матеріали справи судом встановлено, що 07 липня 2014 року між позивачкою та відповідачем укладено договір №63-У оренди земельної ділянки строком на 15 років, який набуває чинності після його державної реєстрації,про що в книзі записів договорів землі вчинено запис №24413873 від 15 липня 2014 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 04 липня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1064, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до складу якої входить Ѕ частка земельної ділянки площею 8,710 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідно до умов договору [PERSON] надала вказану земельну ділянку ТОВ «Агрофірма «Вишневе» в користування строком на 15 (п`ятнадцять) років. Згідно договору орендна плата вноситься в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на момент підписання договору 2908, 18 грн на рік; орендна плата платиться орендарем протягом терміну дії договору оренди, але не пізніше у термін з 30.07. до 30.12 кожного року. Як зазначає позивачка, відповідач [PERSON] усно погодився підвищити орендну плату до 5300 грн на рік. Так, у серпні 2014 року орендна плата сплачена в сумі 5300 грн, у 2015 році - позивачці було видано зерна на суму 5300 грн, що переищує розмір орендної плати, визначеного цим договором, у 2016 році - сплатив готівкою 2925 грн., про що вона власноруч розписалась у відомості сплати орендної плати. У період з 2017 року по день звернення до суду - 05 березня 2020 року, орендну плату відповідач не платив. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Як убачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України у справі №6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, вказані спірні відносини вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підставу для розірвання договору оренди. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи вищевикладене, норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved