Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» ПМР звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами підприємства по утриманню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту будинку, споруд та прибудинкових територій згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом, а тому зобов`язана оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань за період з 01.05.2014 року по 31.08.2021 року утворилась заборгованість у сумі 8765,43 грн. Також позивачем нараховано за період з 01.05.2014 року по 31.08.2021 року 3% річних у сумі 711,68 грн. та інфляційних витрат 2191,32 грн., а всього 11668,43 грн., та 2270 грн. сплаченого при подачі позову судового збору, які позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, надала суду відзив у якому просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. У відзиві відповідач вказує на те, що вона є власником квартири з 18.09.2019 року, а заборгованість нарахована з 2014 року. Ухвалою суду від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 156 Житлового Кодексу України РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 року визначено КП «ЖЕО № 2» балансоутримувачем житлових будинків і споруд і прибудинкових територій, які належать територіальній громаді міста. Згідно довідки №800 від 24.09.2021 року [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 01.09.1999 року. В зв`язку з тим, що відповідач не оплачує за житлово-комунальні послуги, утворилась заборгованість за період з 01.05.2014 року по 31.08.2021 року у розмірі 8765,43 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Посилання відповідач на той факт, що вона стала власником лише з 2019 року судом не прийняті до уваги, оскільки відповідач була зареєстрована за вищевказаною адресою з 1999 року, була споживачем послуг, а отже повинна сплачувати за надані послуги. Послуги надавались відповідачу згідно договору №065166 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З матеріалів цивільної справи вбачається, що в період з 01.05.2014 року по 18.09.2021 року власниками квартири були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є їх донькою, а отже членом сім`ї власників, зареєстрована за цією адресою, а тому зобов`язана сплачувати послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)\~ вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції в сумі 2191,32 гривень та 3% річних в сумі 711,68 гривень. Тому, на підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення суми заборгованості в сумі 8765,43 гривень з урахуванням індексу інфляції в сумі 2191,32 гривень та 3% річних в сумі 711,68 гривень. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 114 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved