Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про визначення місце проживання дітей. Позовна заява мотивована тим, що у 2010 році вона та відповідач у м. Херсон почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилися двоє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти є громадянами України. Вона, відповідач та діти проживали разом в м. Херсон до 2018 року. Улітку 2018 року відповідач без її згоди та відома незаконно перемістив дітей з України в Сполучені Штати Америки. У зв`язку з цим 17.08.2018 року вона звернулася до Державного департаменту США з заявою про негайне повернення дітей на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року. 20.08.2018 року вона з аналогічною заявою звернулася до Окружного суду Сполучених штатів Америки південного округу Нью-Йорка. В ході розгляду справи в США вдалося досягти добровільного повернення відповідачем дітей в Україну для продовження їхнього проживання з позивачем. Наразі діти постійно проживають разом з нею. Вони знаходяться на повному її утриманні. На момент подання цього позову вона абсолютно самостійно забезпечує умови життя, навчання та розвиток дітей, опікується ними та утримує їх. Відповідач аліменти на дітей не сплачує, участь у додаткових витратах на дітей не бере. Між нею та дітьми склалися теплі сімейні стосунки, засновані на любові, турботі, опіці та взаємній повазі. Нею здійснюється все необхідне для нормального та всебічного розвитку дітей. Вказує, що вона має стабільний дохід та здатна забезпечити належні та комфорті умови для виховання та розвитку дітей. Вона не зловживає алкогольними напоями та/або наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, який міг би зашкодити вихованню та розвитку дітей. Крім того, вказує, що 03.10.2019 року відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за законодавством Сполучених Штатів Америки за змову з метою вчинення шахрайства. Наразі відповідач відбуває в США покарання у вигляді позбавлення волі строком на 109 місяців, що підтверджується вироком Федерального окружного суду Південного округу Нью-Йорку від 03.10.2019 року.Відповідач самостійного доходу не має. Оскільки вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання їхніх малолітніх дітей, а також задля захисту інтересів дітей, вона вимушена звертається до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з нею. Просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Ухвалою суду від 03.08.2020 року було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.02.2021 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради служба у справах дітей. Ухвалою суду від 26.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, також зазначила, що у батька самостійного доходу не має, його засуджено в 2019 році в США до 9 років 1 місяця позбавлення волі та стягнуто з нього збитків більше як 13 мільйонів доларів. Діти проживають з матір`ю в м. Дубаї в Об`єднаних Арабських Еміратах. Без рішення суду про встановлення місця проживання дітей разом з матір`ю діти обмежені у своїх правах, таких як лікування, навчання, реєстрація місця проживання, тощо. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що відсутні відомості за якою адресою будуть жити діти, де зареєстровані, не конкретизовано в якій країні, при яких умовах будуть проживати. Також зазначив, що спору не має, позивачка може звернутися за згодою для виїзду за кордон чи іншими потребами до батька у будь-який час. Батько перераховує кошти і подарунки дітям, телефонує за можливості. Представник Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради служба у справах дітей в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Представник третьої особи Виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Херсоні ради служба у справах дітей в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.06.2014 року, актовий запис № 109-2014-090712, та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.08.2018 року, актовий запис № 109-2015-206627. Діти є громадянами України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] № [NUMBER] від 22.07.2017 року, орган видачі - 6512, запис № 201440607-01199 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] № [NUMBER] від 30 червня 2017 року, орган видачі - 6512, запис № 20151203-01698. Позивачка та відповідач мешкають окремо. Діти проживають разом із матір`ю в м. Дубаї в Об`єднаних Арабських Еміратах. Під час перебування в Україні діти проживають за адресою: [ADDRESS] . 03.10.2019 року відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за законодавством Сполучених Штатів Америки за змову з метою вчинення шахрайства та наразі відбуває в США покарання у вигляді позбавлення волі строком на 109 місяців, що підтверджується вироком Федерального окружного суду Південного округу Нью-Йорку від 03.10.2019 року. Крім того, згідно вказаного вироку відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки в розмірі 13309918,72 доларів США. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона про визначення місця проживання дітей від 09.04.2021 року № 60 доцільним є визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 2, 7-9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною першою статті 161 СК України передбачено що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Місцем проживання дитини є не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, квартиру, таким місцем відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України є місце проживання одного із батьків, баби, діда або інших родичів, яке останні мають право вільно обирати, змінювати. Установлені судом обставини, засвідчують, що мати [PERSON] належно опікується про синів, забезпечує все необхідне для повного і гармонійного їх розвитку. У контексті першочергового врахування інтересів дітей [PERSON] та [PERSON] , які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання від 09.04.2021 року № 60, з огляду на не установлення судом обставин, які б свідчили, що проживання дітей з матір`ю може їм зашкодити, суд дійшов висновку, що місцем проживання дітей сторін у цій справі слід визначити разом з позивачем. За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved