Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом в суд, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до настання його повноліття. Крім того, просила стягнути на своє утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який був її чоловіком (шлюб розірвано 25.02.2020), у добровільному порядку не надає коштів на утримання їх спільної дитини. Крім того, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і не має можливості працювати, інших джерел доходу, ніж соціальні виплати не має, просить стягнути з відповідача на підставі ч.2 ст. 84 СК України аліменти і на своє утримання. У судове засідання позивачка не з*явилась, написавши заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, після першого підготовчого судового засідання у засідання, призначені на 01.03.2021, 15.03.2021, не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Суд, відповідно до\~ст.\~247 ЦПК України,\~розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.02.2020 рішенням Іванківського районного суду у справі № 366/3139/19, яке набрало законної сили 27.03.2020. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2018 від 27.11.2018. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Розважівською сільською радою, позивачка із сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані і проживають в [ADDRESS] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані \~утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку батька (матері), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на таке утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на таке утримання вона має і в разі розірвання шлюбу. Відповідач не надав суду доказів, що він не може надавати позивачці матеріальну допомогу, яка, в свою чергу, фактично заявила вимоги щодо стягнення аліментів у мінімальному розмірі. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є учасниками бойових дій, що, у свою чергу, відповідно до п.13 ч.1 ст.13 Закону України «Про судовий збір», дає право на звільнення від сплати судового збору в усіх інстанціях. Згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, враховуючи вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. слід компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved