Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач, Національна академія внутрішніх справ, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь НАВС вартість. витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 38 966 гривень 44 копійки; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 0024 [PERSON] з 01 вересня 2009 року зараховано на перший курс денної форми навчання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2000 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Відповідач з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року, відповідно до умов укладеного між сторонами договору про підготовку фахівця № 278 від 08 вересня 2009 року, перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 14 червня 2013 року № 0012 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра правознавства за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі. 26 грудня 2014 року на адресу НАВС надійшов лист від Управління оперативної служби ГУ МВС України в м. Києві від 26 листопада 2014 року № 25/10587цт, яким позивача було повідомлено, що наказом ГУМВС України в м. Києві від 14 листопада 2014 року № 0034 о/с відповідача звільнено в ОВС 17 листопада 20147 року на підставі поданого ним рапорту з 16 вересня 2014 року, за п. 64 «ж» (за власним бажанням) у запас Збройних сил України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Тобто, у порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі за наявними у справі доказами, зазначені у позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ № 0024 від 31 липня 2009 року [PERSON] з 01 вересня 2009 року було зараховано курсантом першого курсу факультету підготовки кадрів оперативної служби КНУВС за спеціальністю «Правознавство» (а.с. 16). 08 вересня 2009 року між КНУВС (виконавець), комплектуючим підрозділом - Департаментом оперативної служби МВС України (замовник) та [PERSON] укладено договір № 278 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 13, 15). Згідно з п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2, пп. 2.3.1. п. 2.3. Розділу 2 вказаного Договору, позивач зобов'язується забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, а відповідач зобов'язується виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня. За умовами п.п. 2.3.5. п. 2.3. Розділу 2 Договору відповідач зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізований у Національну академію внутрішніх справ, що підтверджується Статутом Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) (а.с. 9-12). 01 вересня 2012 року між Національною академією внутрішніх справ (виконавець), комплектуючим підрозділом - Департаментом оперативної служби МВС України (замовник) та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ № 278, яким сторони внесли відповідні зміни до Договору (а.с. 14). У 2013 році відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра правознавства за напрямом підготовки «Правознавство» 6.030401, що підтверджується наказом ректора НАВС №0012 від 14 червня 2013 року (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідача було направлено для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ, а саме у період часу з 15 червня 2013 року по 17 листопада 2014 року останній перебував на посаді оперуповноваженого 5-го відділу управління оперативної служби ГУ МВС України в м. Києві (наказ ГУ МВС України в м. Києві від 25 червня 2013 року № 0033 о/с). Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ МВС України в м. Києві № 0034о/с від 14 листопада 2014 року згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ відповідача звільнено 17 листопада 2014 року зі служби в органах внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно п. 64 п.п. «ж» (за власним бажанням), на підставі поданого відповідачем рапорту від 16 вересня 2014 року. При зверненні до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови договору про відпрацювання не менше трьох років в органах внутрішніх справ, тому він має відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Так, відповідно до п.п. 2.3.6. п. 2.3. Розділу 2 Договору № 278 від 08 вересня 2009 року, відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3 Додаткового договору № 1 до договору про підготовку фахівця у Київському національному університету внутрішніх справ, передбачено підставу відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, а саме: відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ після закінчення навчання; а також звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 2, 3, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 (чинною на день виникнення спірних правовідносин) відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. За умовами п. 4.1., 4.2. Договору № 278 від 08 вересня 2009 року відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. За таких обставин, враховуючи оцінені судом докази, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо відпрацювання за місцем розподілу не менше трьох років є підставою для виникнення в останнього обов'язку з відшкодування позивачу фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчався у КНУВС, а в подальшому - в НАВС з 01 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року. Як підтверджується матеріалами справи, розмір фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача в КНУВС та НАВС, становить 38 966 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн 44 коп., з яких: - грошове забезпечення - 11 117,07 грн (за період навчання з 01 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року); - продовольче забезпечення - 15 154,71 грн; - речове забезпечення - 2 747,50 грн; - оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 9 947,16 грн. (без врахування періоду з 01 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року). Судом встановлено, що із розміром фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача в КНУВС та НАВС, відповідач був ознайомлений, що підтверджується відповідною довідкою від 10 червня 2013 року, яка містить особистий підпис відповідача (а.с. 23). Більше того, відповідачем особисто було подано відповідний рапорт від 16 вересня 2014, зі змісту якого вбачається доведення до відома відповідача вимог відповідних нормативно-правових актів, якими передбачено обов'язок відповідача за досліджених по даній справі обставин відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі. Пунктом 4.4. Договору № 278, передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначені доводи, оцінюючи надані суду докази на предмет їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України про обов'язок відповідача за досліджених по даній справі обставин відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано доводів та доказів позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved