Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: [INFO] помер її чоловік - [PERSON] ; -після їх одруження з чоловіком у 1965 році вони переїхали проживати в будинок до його батьків, де спільно з ними побудували житловий будинок [ADDRESS] , який був зареєстрований у 1988 році відповідно до свідоцтва на право власності колгоспного двору від 13.07.1988 №151; -головою колгоспного двору записано батька її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] ; -мати її чоловіка також померла; -після смерті її чоловіка [INFO] відкрилася спадщина, але вона не має можливості її оформити належним чином, оскільки при зверненні до Хустської нотаріальної контори з приводу успадкування вищевказаного житлового будинку за померлим чоловіком їй було роз`яснено, що такий документ, як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий нотаріальними органами, як такий, що посвідчує право власності на житловий будинок; -для визначення кола співвласників житлового будинку після припинення колгоспних дворів потрібно встановити низку юридичних фактів, для чого їй було рекомендовано звернутися до суду для можливості реалізувати своє право на власність; -право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлено на фізичних осіб - колишніх членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв`язку із прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991, однак батьками чоловіка цього не було зроблено; -вона на даний час, як із своїм чоловіком, так і під час спільного проживання із батьками чоловіка, з якими вела спільне господарство, проводить поточні та капітальні ремонти даного будинку та дворогосподарства в цілому, звернулася до суду з позовом та просить: визнати таким, що втратило чинність у зв`язку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтво на право власності на колгоспний двір, що розташований за адресою: [ADDRESS] , видане виконкомом Хустської районної ради народних депутатів на підставі рішення №151 від 13 липня 1988 року та зареєстроване в Хустському ДПТІ 20 липня 1988 року за номером запису 744; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.30/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву /а.с.35-37/, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.31-34/, згідно якої позов визнала та просила розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Хустської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.42/, про причини неявки суд не повідомив, ніяких пояснень та заперечень щодо позову до суду не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутності позивачки, відповідачів та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову та відсутність заперечень проти позову зі сторони третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved