Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом про відшкодування завданої майнової шкоди до відповідача [PERSON] В якому прохали: стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму завданої майнової шкоди в розмірі 100 350 грн. 00 коп., та стягнути з відповідача на користь МТСБУ судові витрати. В обґрунтування позову зазначили, що 19.03.2016 в м. Полтава сталася ДТП, за участю автомобіля Skoda Octavia, Державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті настання ДТП автомобіль Toyota Corolla, державний реєстраційний номер [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 17.06.2018 у справі №552/2915/16-п особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Представник позивачаМТСБУ в судове засідання не з'явився, надавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи без участі представника МТСБУ, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.91). Відповідач [PERSON] до суду 29.08.2018 та 25.09.2018 не з'явилася, будучи повідомленою на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 17.06.2016 постановою судді Київського районного суду м. Полтави справа №552/2915/16-п визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 гривень. (а.с.17). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із постанови, 17.06.2016 водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Жовтневій в м. Полтаві, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої ромітки, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, ДТП сталася з вини відповідача [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] на момент настання ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Таким чином, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в МТСБУ. 19 липня 2016 року до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування звернулась потерпіла сторона, [PERSON] та надала всі необхідні документи (а.с.18, 40-57, 60). Згідно довідки №1 від 16.08.2016 моторного ( транспортного) страхового бюро України було складено розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] становить 100 000 грн. 00 коп. (а.с.59). Таким чином, розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 100 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). МТСБУ здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6579рв від 22.08.2016 (а.с.60). Таким чином, в зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 У «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплати відшкодування [PERSON] Крім того МТСБУ з метою визначення матеріального збитку понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 350 грн., оскільки ці витрати обумовлені вимогами чинного законодавства, що підтверджується копією платіжного доручення №101рв від 29.07.2016 (а.с.62). 02 січня 2018 року МТСБУ звернувся до [PERSON] з листом - вимогою в добровільному порядку повернути МТСБУсуми сплаченого страхового відшкодування, з урахуванням витрат на збір документів у розмірі 100 350 грн. 00 коп., що підтверджується копією листа від 29.01.2018 (а.с.65). Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Відповідно до ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати МТСБУ сплачене страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 100 000 грн. 00 коп. та витрати на аварійного комісара 350 грн., всього (100000,00+350) 100 350 грн. 00 коп., оскільки, останній отримав від МТСБУ відшкодування по договору страхування, то до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, з вини якої страховій компанії спричиненні збитки, в розмірі страхового відшкодування та витрати, понесені з метою визначення матеріального збитку. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1 762 гривень 00 копійок (а.с.4) Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved