Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.03.1999 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час відносини між подружжям погіршились, сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Діти залишились проживати з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та відмовляється в добровільному порядку забезпечувати доньку та сина всім необхідним. Позивачка стверджує, що примирення між нею та відповідачем неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В зв'язку з цим, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]., а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки та сина по 700 грн. для кожної дитини та покласти на нього судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позові та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Стосовно позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей пояснив, що на теперішній час ніде не працює та не має можливості сплачувати кошти на утримання дітей в заявленому позивачем розмірі, а тому просив його зменшити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено, що 26 березня 1999 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні сторони підтвердили той факт, що їхній шлюб розпався та подальше примирення між ними не можливе, виявили спільне бажання на його розірвання. В зв'язку з цим суд вважає, що зберегти сім'ю не видається можливим, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки сім'я фактично розпалася, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, так як вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають зі своєю матір'ю та знаходяться на її утриманні. Даний факт в судовому засіданні був визнаний та підтверджений відповідачем. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Слід також зазначити, що статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з норм вищевказаних статей та в силу встановлених в судовому засіданні обставин справи, відповідач повинен здійснювати сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання їхніх спільних дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною та частково визнав позовні вимоги. Будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, матеріали справи не містять. Також суд бере до уваги, що розмір аліментів не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в зв'язку з вищевикладеним вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі передбаченому ч.2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави з позивача судовий збір за подання до суду позову про розірвання шлюбу у розмірі 243, 60 грн., а також з відповідача відповідно до задоволеної вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial