Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що вона є є бабусею малолітньої [PERSON] . Матір`ю дитини є її дочка [PERSON] , яка на даний час відбуває покарання, згідно вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.02.2018. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 10.10.2019 направлено засуджену [PERSON] для відбування реального покарання, призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.02.2018 року до установи з питань виконання кримінальних покарань. Батьком дитини є [PERSON] , з яким [PERSON] перебувала у шлюбі з 02 березня 2013 року. 23 червня 2016 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/957/16-ц шлюб між ними було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - « [PERSON] », малолітню дитину [PERSON] залишено проживати разом з матір`ю. 05 квітня 2016 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/619/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року по справі №559/619/16-ц стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття починаючи з 22 березня 2016 рокує. Відповідач ще до розірвання шлюбу перестав проживати однією сім`єю з її дочкою [PERSON] . Малолітня дитина, [PERSON] , проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини між матір`ю і батьком дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати матір`ю. Протягом останніх чотирьох років відповідач не підтримує жодних відносин з дитиною, він нею не цікавиться, не телефонує, не пише, не спілкується в жодній з можливих форм, не бере участі у вихованні та утриманні доньки. На сьогоднішній день дитині шість років, вона все розуміє та все усвідомлює, проте не прив`язана до батька, оскільки навіть не пам`ятає його та не має до нього ніяких почуттів, адже за всі ці роки жодного разу його не бачила та не спілкувалась (востаннє дитина бачилася з батьком навесні 2015 року, у ранньому віці, коли їй не було і 2х років). Перешкод у спілкуванні та побаченні з донькою, а також у виконанні інших батьківських обов`язків ні вона, ні матір дитини відповідачу ніколи не чинили, що підтверджується листом Служби у справах дітей Дубенської міської ради від 27.11.2019 року №1510. Проте, за час спільного проживання та з припиненням відносин відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Вказане виявляється у відсутності забезпечення доньки необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, у відсутності спілкування з дитиною в обсягах достатніх для її нормального самоусвідомлення. Відповідач не відвідує доньку, не водить її в парки, на атракціони, в зоопарк, на циркові вистави, на концерти, інші культурні та розвиваючі для дітей заходи, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання донькою освіти. Не вітає з визначними для [PERSON] подіями - Днем Народження, Днем Ангела , Новим роком тощо. З січня 2019 року відповідач перестав сплачувати аліменти, іншої матеріальної допомоги на дитину він не надавав та не надає. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом та, відповідно, відсутності будь-якого контакту між ним та дитиною страждає сама дитина, порушуються її права та законні інтереси. Позивачка спроможна забезпечити фінансово життя внучки, утримувати її матеріально, так як працевлаштована, у спільній сумісній власності перебуває квартира за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року по справі №559/619/16-ц відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття починаючи з 22 березня 2016 року. Проте, з січня 2019 року відповідач жодним чином дитину не утримує та не допомагає.Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування та інше утримання відповідач не бере. Витрати на купівлю одягу, взуття, іграшок та інших необхідних для дитини та її розвитку речей несе самостійно. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування та проживання своєї дитини, знав і знає що вона проживає з бабусею, що дитина потрапила у складні життєві обставини, оскільки мама дитини відбуває покарання, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, викладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань чи відзиву від нього не надходило. Представник третьої особи Кобилянський Р.Ф., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Заслухавши сторони та свідків, дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 10). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] , дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 28). 05 квітня 2016 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/619/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року по справі №559/619/16-ц стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття починаючи з 22 березня 2016 року (а.с. 24-27). Згідно Наказу Служби у справах дітей №134 від 16.12.2019 [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю бабусі [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] (а.с. 54). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , вихованки ДНЗ №4, дівчинка життєрадісна, добра, доглянута та забезпечена усім необхідним, її бабуся приводила та забирала дитину, цікавилась її життям, батьків у садочку не бачили (а.с. 15). Згідно інформації КНП «ЦПМСД» від 28 листопада 2019 року, дитину [PERSON] під час викликів та профілактичних оглядах супроводжувала мама або бабуся. Батька дитини медичний персонал амбулаторії не бачив (а.с. 13). Відповідно до інформації Дубенського МРВ ДВС від 06 грудня 2019 року № 28577 станом на 01.12.2019 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] становить 7700 грн (а.с. 22-23). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позивачем було надано достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуюче викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував та не відвідує її вдома чи у дошкільному навчальному закладі, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей,не виявляє бажання спілкуватися з дочкою. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Судові витрати належить стягнути з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України та

Outcome: approved