Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1», про позбавлення батьківських прав, у відповідності до ст. ст. 19, 164, 165 СК України, просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний у свідоцтво про народження у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] є одинока матір. Згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 31.05.2018 року, [PERSON] , [INFO] відмовилась забрати свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] з медичного закладу. [PERSON] з 15.06.2018 перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської від 05.07.2018 року № 306, [PERSON] , [INFO] влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно путівки Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 11.07.2018 року № 184/03, [PERSON] направлено до КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1». Відповідно інформації КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» від 13.09.2018 року № 740, де на даний час перебуває [PERSON] , [INFO] , повідомлено, що за час перебування дитини в закладі, ніхто з родичів та близьких її не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні не надавав. Відповідно до інформації міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.06.2018 року № 243, [PERSON] відмовилась забрати свою малолітню доньку, [PERSON] з медичного закладу, оскільки дитина народилась передчасно та з критичною масою тіла. Разом з тим, повідомила, що не спроможна забрати доньку на домашнє виховання за станом здоров`я та скрутним матеріальним становищем. Таким чином, [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків: не відвідує доньку, не спілкується про її виховання, розвиток і здоров`я. Утримання, виховання та розвиток дитини фактично перекладено на забезпечення держави, в особі КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1». З вказаних вище підстав позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглянути справу у її відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення у пресі, про причину неявки суду не сповістила, відзив на позов нею не надано. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.. ст. 280 -281 ЦПК України. Представник КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1 »в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, згідно якої адміністрація будинку дитини № 1 підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника закладу. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, батько дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України /за вказівкою матері/. 31.05.2018 року працівниками закладу охорони здоров`я разом із представником служби у справах дітей, працівником центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, працівником органу внутрішніх справ, було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину / [PERSON] , [INFO] /, яку батьки ,інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. У вказаному акті зазначено, що [INFO] дитина народилась в акушерсько-гінікологічному відділенні. Матір відмовляється забрати дитину на домашнє виховання через важкий стан здоров`я дитини та скрутне матеріальне становище. Стан здоров`я дитини визначено як тяжкий. Згідно листа Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області № 42/16912 від 17.08.2018 року повідомлено, що встановити місцезнаходження громадянки [PERSON] не представляється можливим. У відповідності до листа КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» № 740 від 13.09.2018 року, адміністрація КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» повідомляє, що з 12.07.2018 року в закладі тимчасово на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , яка направлена за рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 306 від 05.07.2018 року. Також повідомлено, що за час перебування дитини у вказаному закладі її ніхто з родичів не відвідував, допомоги в вихованні та утриманні не надавав. Згідно Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 23.10.2018 року, вирішено службі у справі дітей підготувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 01.11.2018 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради складено Висновок № 32/2502, згідно якого враховуючи протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради 23.10.2018 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради дійшов висновку, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Більш того, однією з беззаперечних підстав, що дає право суду позбавити особу батьківських прав є доведений факт того, що відповідач [PERSON] не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, що підтверджується відповідним актом, листом Міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 243 від 11.06.2018 року, листом КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» № 520 від 27.06.2019 року. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що мати дитини [PERSON] , [INFO] не забрала дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини, протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, надалі не бажає спілкуватися зі своєю донькою, свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулась від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, наразі встановити її місце знаходження правоохоронними органами поліції не представляється можливим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved