Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, і до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 04.09.1999 по 23.12.2010 вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідач добровільно кошти на утримання сина не надавав, тому 16.08.2018 Ніжинським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого змінено розмір стягуваних за рішенням суду від 05.12.2009 з відповідача аліментів на ј частку заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Їх спільний син навчається на денній формі навчання у Фізико-технічному інституті КПІ ім. Ігоря Сікорського, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.09.2021 вказаний вище позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подав.\~ Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, ст.182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1 ) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2 ) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2003 (а.с.14). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду від 23.12.2010 (а.с.12). З довідки Фізико-технічного інституту «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського» №336 від 27.08.2021 вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу групи ФЕ-01 першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Фізико-технічного інституту КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2024 (а.с.10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на наведене суд, вважає вимоги позивачки обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття і продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. При цьому, суду не надано жодного доказу в підтвердження непрацездатності відповідача, наявності у нього інших утриманців та доказів того, що відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому суд вважає, що відповідач працездатний та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд враховує майнове становище сторін, а саме: позивача, на утриманні якої перебуває повнолітній син, який продовжує навчання і потребує матеріальних витрат, та відповідача, щодо якого відсутні відомості про його матеріальне становище, наявність інших утриманців та стан його здоров`я. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір щомісячних витрат, необхідних для навчання та проживання дитини, та виходить із прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01.01.2021 у розмірі 2 270 грн., витрати на навчання із врахуванням вимог розумності та справедливості, фізичну можливість дитини, як працездатної особи додатково здійснювати своє утримання за рахунок стипендії та іншого доходу, можливості надання утримання позивачкою, яка є працездатною особою, можливості надання утримання відповідачем, щодо якого відсутні відомості про його матеріальне становище, наявність інших утриманців та стан його здоров`я, та вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача. Право на утримання аліментів невід`ємно, пов`язане з навчанням, тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial