overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2013 року, близько 11 год. 45 хв., вона на зупинці «Куренівський ринок» в м. Києві сіла в маршрутку та їхала в напрямку вул. Білицька, однак водій автобусу «Богдан», який належить ПП «Парк», д/н [NUMBER], [PERSON] порушуючи правила дорожнього руху на перехресті вулиць Вишгородська - Білицька потрапив в ДТП, внаслідок чого вона була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з тілесними ушкодженнями. Зазначає, що вина водія [PERSON] підтверджується протоколом № АБ2 № 268371 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, схемою ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди та Постановою Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року по справі № 758/13564/13-п, а тому вона вважає, що ПП «Парк», як власник джерела підвищеної небезпеки - автобусу «Богдан», д/н [NUMBER], повинен відшкодувати їй витрати, які вона зазнала у результаті ДТП (матеріальна шкода, витрати на лікування), моральну шкоду та витрати на правову допомогу. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, пені, 3% річних та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги, що 03.08.2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, біля будинку № 28, по вул. Гаршиної у Київському районі м. Одеса сталося зіткнення легкового автомобіля «Тойота Корола», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та легкового автомобіля «Опель-Астра», д/н [NUMBER], під її керуванням. Зазначає, що відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси у адміністративній справі № 522/25079/13-п від 30.09.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП. Посилається на те, що в наслідок зазначеної ДТП її транспортному засобу були завдані матеріальні збитки, які згідно з експертним висновком становлять 29 221, 97 грн. Зазначає, що у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ № 1357877, останнім було повідомлено страховика про страховий випадок, а в подальшому надано всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування. Звертає увагу суду на те, що незважаючи на виконання страхувальником покладених на нього ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язків, а саме повідомлення про страховий випадок та надання всіх необхідних документів, відповідачем до цього часу не здійснено їй виплату страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, а також

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів, в позовній заяві вказала, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON] [INFO] 14.01.2012р. син досяг повноліття, а до цього на його утримання відповідач, сплачував аліменти на користь позивачки. З 03.11.2014р. син навчається на денному відділенні «Запорізької державної інженерної академії», на контрактній основі. Позивачка щомісячно виділяє гроші на проїзд їх сина до навчального закладу, на харчування та придбання предметів першої необхідності, та несе додаткові витрати на його утримання. Позивачка працює але, її доходу не достатньо для утримання та сплати за навчання їх сина, натомість відповідач взмозі надати сину матеріальну допомогу на навчання, але він добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно. Відповідач заперечень проти позову не має, у судовому засіданні пояснив, що згоден надавати кошти на утримання їх спільного сина. 3-тя особа [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, 3-ї особи, дослідивши докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 199 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення 23 річного віку, або до закінчення навчання, якщо можуть надати матеріальну допомогу. Судом досліджені докази в обгрунтування позовних вимог. Обгрунтування позовних вимог підтверджується довідкою з місця навчання сина відповідача - «Запорізької державної інженерної академії, факультету «Економіки та управління» №159 від 18.02.2014р., свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розлучення батьків. З урахуванням всіх наданих доказів, суд вважає, що позов про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача до закінчення навчання 30.06.2016р., може бути задоволений, оскільки запропонований позивачкою розмір стягнення забезпечує мінімальний прожитковий мінімум для проживання відповідача, за виключенням всіх нарахованих обов'язкових виплат. Крім того після закінчення навчання 30.06.2016р. син сторін [PERSON] матиме можливість самостійного утримання. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки кошти на навчання їх спільної дитини в розмірі ? частини щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів, в позовній заяві вказала, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини доньки [PERSON] [INFO].н. 13.03.2015р. донька досягла повноліття, а до цього на її утримання відповідач, згідно виконавчого листа сплачував аліменти в розмірі ? частини свого заробітку на користь позивачки. З 2013р. їх донька вступила та навчається «Запорізького професійного ліцею сервісу» (П рівня акредитації) і на теперішній час навчається на П курсі денного відділення. Позивачка щомісячно виділяє гроші на проїзд їх доньки до навчального закладу, на харчування та придбання предметів першої необхідності, та несе додаткові витрати на його утримання. Позивачка працює але, її доходу не достатньо для утримання та сплати за навчання їх сина, натомість відповідач взмозі надати сину матеріальну допомогу на навчання, але він добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно. Відповідач заперечень проти позову не має, згодний на стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі ? частини заробітку щомісячно. 3-тя особа [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, 3-ї особи, дослідивши докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 199 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення 23 річного віку, або до закінчення навчання, якщо можуть надати матеріальну допомогу. Судом досліджені докази в обгрунтування позовних вимог. Обгрунтування позовних вимог підтверджується довідкою з місця навчання доньки відповідача - «Запорізький професійний ліцей сервісу, №1304 від 26.02.2015р., свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу постановою Ленінського райсуду м. Запоріжжя №12-49/1999 від 22.03.1999р. про стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частини його заробітку. З урахуванням всіх наданих доказів, суд вважає, що позов про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача до закінчення навчання 07.04.2016р., може бути задоволений, оскільки запропонований позивачкою розмір стягнення забезпечує мінімальний прожитковий мінімум для проживання відповідача, за виключенням всіх нарахованих обов'язкових виплат. Крім того після закінчення навчання 07.04.2016р. донька сторін [PERSON] матиме можливість самостійного утримання. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки саме кошти на навчання їх спільної дитини в розмірі ? частини щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів, в позовній заяві вказала, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] 07.11.2014р. син досяг повноліття, а до цього на його утримання відповідач, згідно виконавчого листа сплачував аліменти в розмірі ? частини свого заробітку на користь позивачки. З 01.09.2012р. син навчається на денному відділенні Запорізького металургійного коледжу Запорізької державної інженерної академії», на бюджеті. Позивачка щомісячно виділяє гроші на проїзд їх сина до навчального закладу, на харчування та придбання предметів першої необхідності, та несе додаткові витрати на його утримання. Позивачка працює але, її доходу не достатньо для утримання та сплати за навчання їх сина, натомість відповідач взмозі надати сину матеріальну допомогу на навчання, але він добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно. Відповідач заперечень проти позову не має, у судовому засіданні пояснив, що згоден надавати кошти на утримання їх спільного сина. 3-тя особа [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, 3-ї особи, дослідивши докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 199 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення 23 річного віку, або до закінчення навчання, якщо можуть надати матеріальну допомогу. Судом досліджені докази в обгрунтування позовних вимог. Обгрунтування позовних вимог підтверджується довідкою з місця навчання сина відповідача - Запорізького металургійного коледжу «Запорізької державної інженерної академії», №448 від 26.08.2014р., свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розлучення батьків. З урахуванням всіх наданих доказів, суд вважає, що позов про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача до закінчення навчання 30.06.2016р., може бути задоволений, оскільки запропонований позивачкою розмір стягнення забезпечує мінімальний прожитковий мінімум для проживання відповідача, за виключенням всіх нарахованих обов'язкових виплат. Крім того після закінчення навчання 30.06.2016р. син сторін [PERSON] матиме можливість самостійного утримання. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки саме кошти на навчання їх спільної дитини в розмірі ? частини щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів, в позовній заяві вказала, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO] 15.08.2014р. син досяг повноліття, а до цього на його утримання відповідач, згідно виконавчого листа №2-2931 від 13.09.2006р. Шевченківського райсуду м. Запоріжжя сплачував аліменти в розмірі ? частини свого заробітку на користь позивачки. З 01.09.2012р. їх син вступив та навчається у Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної інженерної академії (спеціальність ІД) і на теперішній час навчається на Ш курсі денного відділення. Позивачка щомісячно виділяє гроші на проїзд їх сина до навчального закладу, на харчування та придбання предметів першої необхідності, та несе додаткові витрати на його утримання. Позивачка працює в ПАТ «Укртелеком» інженером зв'язку але, її доходу не достатньо для утримання та сплати за навчання їх сина, натомість відповідач взмозі надати сину матеріальну допомогу на навчання, але він добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно. Відповідач заперечень проти позову не надав, проти стягнення аліментів на повнолітнього сина у запропонованому позивачкою розмірі не заперечує. 3-тя особа [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, 3-ї особи, дослідивши докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 199 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення 23 річного віку, або до закінчення навчання, якщо можуть надати матеріальну допомогу. Судом досліджені докази в обгрунтування позовних вимог. Обгрунтування позовних вимог підтверджується довідкою з місця навчання сина відповідача - Запорізького гідроенергетичного коледжу, Запорізької Державної інженерної академії, №97 від 02.04.2015р., свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розлучення батьків. З урахуванням всіх наданих доказів, суд вважає, що позов про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача до закінчення навчання 30.06.2015р., може бути задоволений, оскільки запропонований позивачкою розмір стягнення забезпечує мінімальний прожитковий мінімум для проживання відповідача, за виключенням всіх нарахованих обов'язкових виплат. Крім того після закінчення навчання 30.06.2015р. син сторін [PERSON] матиме можливість самостійного утримання. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки саме кошти на навчання їх спільної дитини в розмірі ? частини щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь коштів сплачених нею згідно договору в рахунок оплати вартості автомобіля у звязку із розірванням договору, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не заперечуючи суми відмовляється повернути кошти. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка підтримали вимоги про стягнення із відповідача 57998,80 гривень сплачених внесків згідно договору. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надіслав суду письмове пояснення про невизнання позову у звязку із тим, що дійсно позивачці у звязку із розірванням договору належить повернути зазначену в позові суму, однак вона підлягає поверненню в поярку черговості поданих раніше заяв іншими учасниками системи Автотак відповідно до наповнюваності фонду повернення вкладів. Оскільки в даний час попереду позиваки стоять в черзі ще 13 учасників, то вимоги позивачки є передчасними. Суд, вислухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі угоди №378692 від 02 грудня 2011 року між відповідачем та позивачкою останньою було сплачено щомісячні повні внески впродовж грудня 2011 року січня 2015 року на суму 58998,80 гривень для придбання автомобіля ЗАЗ Форца вартістю 82620 гривень. 20.02.2015 року позивачкою була надіслана письмова заява про розірвання угоди та повернення коштів із вказівкою банківських реквізитів для їх перерахування, однак листом від 25.03.2015 року відповідач не оспорюючи факту розірвання договору та суми належної для повернення відмовив у виплаті внесків оскільки ще не наступила черга [PERSON] Суд вважає відмову відповідача у виплаті внесків безпідставною, оскільки належними та допустимими доказами не було доведено наявність черги на повернення внесків, а тому згідно наявних термінів згідно п.п.13.8,13.9 угоди кошти підлягають поверненню на протязі 15 календарних днів з дня отримання заяви. Позивачка свої обовязки виконала, що не заперечується відповідачем, а тому має право вимагати отримання сплачених внесків. На підставі ст.651-653 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2013 року між [PERSON] (Страхувальником) та Акціонерним товариством «Страхова компанія АХА Страхування» (Страховиком) був укладений договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3674482/АКН, предметом якого згідно п. 4 є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону та пов'язані, зокрема, із життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи. Зазначає, що згідно п. 3.2 вказаного Договору, по страхуванню від нещасного випадку вигодонабувачем є спадкоємці згідно з чинним законодавством України. Посилається на те, що [INFO] року, в період дії договору, із Страхувальником стався страховий випадок (п. 14.10 договору), що призвів до смерті [PERSON], причиною якої є отруєння іншими газами та випарами, а 04.11.2014 року вона - мати померлого Страхувальника, вступила у спадщину. Звертає увагу суду на те, що 11.11.2014 року у відповідності до вимог п. 17 Договору страхування, що визначає перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір завданої шкоди, вона, як спадкоємиця Страхувальника звернулась до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, однак станом на сьогоднішній день Страховик не повідомив про наслідки розгляду цієї заяви та складання страхового акту, а також не перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позов мотивує тим, що на підставі виконавчого листа № 2/686/1359/13 від 21.05.2013 року, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в сумі 450,00 грн. частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивачки. Однак відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що заподіює шкоду інтересам дитини, в результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12 600,00 грн. Вважає, що відповідач умисно не сплачував аліменти в повному розмірі, а тому на підставі вимог ч. 1 ст. 196 СК України повинен сплатити неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а тому просить стягнути з відповідача 54 346,50 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа № 2/686/1359/13 від 21.05.2013 року, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в сумі 450,00 грн. частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивачки. З 14.05.2013 року по 01.09.2015 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що заподіює шкоду інтересам дитини. Отже, відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів в сумі 12 600,00 грн. Згідно довідки ДВС вбачається, що станом на 01.09.2015 року існує заборгованість відповідача по сплаті аліментів на дитину та складає 12 600,00 грн. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним, та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст.ст. 191, 194, 196, 197 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки по несплаченим аліментам на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] на суму 14 762.87 грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила в сторону їх збільшення і просить суд стягнути з відповідача неустойку сумі 18 352.66 грн. та судові витрати в зв'язку з наданням послуг на отримання розрахунку спеціалістом в сумі 280 грн. Суду вона пояснила, що спільна дитина після розірвання шлюбу з відповідачем, проживає з нею. Відповідачем допущено заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, а саме за період з червня 2012 року по жовтень 2014 року - в сумі 5325.40 грн. В зв'язку з систематичною несплатою аліментів з вини відповідача просить суд стягнути з нього вказану суму неустойки. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, не заперечує щодо суми заборгованості по аліментам. Але він не згоден з сумою неустойки, так як в липні 2012 року отримав травму руки, з 2012 року і на даний час він ніде не працює, в центрі занятості не перебуває. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно рішення суду від 30.07.2009 року № 2-615\\09 з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1\\4 частини доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку до повноліття дитини. А.с. 8. Згідно довідки відділу ДВС Ізяславського РУЮ станом на 31.10.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а саме за період з червня 2012 року становить в сумі 5325.40 грн. А.с. 7. Позивачка просить задовольнити її позов в частині позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки, посилаючись на те, що по вині відповідача, який не в повному обсязі сплачував аліменти, утворилася заборгованість. Так, згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка повинна сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до розрахунку пені, поданого позивачкою, який було проведено ПП «Юридична Консалтингова Компанія «Глобал Консалтинг», станом з 01.06.2012 року на 31.10.2014 року, сума нарахованої пені становить 18 352.66 грн. Доводи відповідача щодо невинуватості його в утворенні заборгованості по аліментам спростовуються вище дослідженими в судовому засіданні доказами. За таких обставин, суд вважає, що позов є доведеним, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. ст. 79, 88 з відповідача підлягають до стягнення понесені і документально підтверджені стороною позивача судові витрати в повному обсязі, а також і судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved