Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 023,68 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.01.2011р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № BL_ЖГ00009209, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 15 000 грн. на строк до 21.01.2014 року зі сплатою за користування кредитом 20 відсотків річних. Банком виконано зобов'язання за кредитним договором та видано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором, однак останнім неналежним чином виконується обов'язок по його поверненню. Станом на 30.10.2013р. заборгованість за кредитним договором становить 33 023,68 грн., з яких заборгованість за кредитом 14 380,88 грн., заборгованість за відсотками 2 398,81 грн., заборгованість по комісіях за РО - 4 804,84 грн., плата за пропуск платежів - 11 439,15 грн. Дану суму боргу просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні повноважний представник позивача Билень Т.Я. позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив того факту, що умови кредитного договору виконуються ним не належним чином, однак такі його дії обумовлені різким погіршення матеріального становища в сім'ї. Не заперечує свого обов'язку щодо виконання умов кредитного договору, однак розмір обрахованої суми заборгованості вважає необґрунтованим та завищеним, позаяк частково зобов'язання за кредитним договором він виконував та повернув банку кошти в загальній сумі близько 4 000 грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази, та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2011р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00009209, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 15 000 грн. на строк до 21.01.2014 року зі сплатою за користування кредитом 20 відсотків річних та комісії в розмірі 1,50 відсотка від суми кредиту, яка сплачується один раз за кожний розрахунковий місяць (а.с.4-12). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивачем належно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу грошові кошти обумовлені договором, що не заперечив сам відповідач. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.5.2 договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку (а.с.12), поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Аналогічний обов'язок позичальника закріплено ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором виконує не належним чином, чого також він не заперечив в судовому засіданні. Згідно розрахунку заборгованості, який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору (а.с.3), станом на 30.10.2013р. заборгованість за кредитним договором становить 33 023,68 грн., з яких заборгованість за кредитом 14 380,88 грн., заборгованість за відсотками 2 398,81 грн., заборгованість по комісіях за РО - 4 804,84 грн., плата за пропуск платежів - 11 439,15 грн. Оскільки позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, і у випадку прострочення виконання такого зобов'язання, суд задовольняє вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 14 380,88 грн., по відсотках в розмірі 2 398,81 грн. та заборгованості по комісіях за РО в розмірі 4 804,84 грн. повністю. Що стосується вимоги про стягнення плати за пропуск платежів в розмірі 11 439,15 грн., яка за своєю правовою природою є вимогою про стягнення неустойки - її суд задовольняє частково. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно вимог ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення. В цивільному праві неустойка виконує дві основні функції. Вона є способом забезпечення виконання зобов'язання та наслідком його порушення. До моменту порушення зобов'язання неустойка виконує функцію забезпечення, тобто стимулює боржника до належного виконання. Якщо зобов'язання боржником порушене, стягнення неустойки є наслідком такого порушення. Згідно вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та /або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору. Згідно з вимогами цього пункту, розмір пені становить 0,50 %. Однак, як гласить ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Беручи до уваги ступінь виконання боржником грошового зобов'язання, те, що сума боргу частково є погашеною, що не заперечив представник позивача, а також те, що боржник усвідомлює свій обов'язок по поверненню кредитних коштів і до раптового погіршення матеріального становища сім'ї такий обов'язок виконував вправно, суд приходить до висновку, що розмір пені, який вдвічі менший від обрахованого позивачем, а саме 5 719,58 грн. буде справедливим наслідком порушення відповідачем боргових зобов'язань, та ухвалює рішення про стягнення саме такого розміру пені за порушення виконання грошового зобов'язання. Відтак, загалом сума заборгованості, яка підлягає до стягнення становить 27 304,11 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд присуджує судові витрати з відповідача в розмірі 273,04 грн.

Outcome: partial