Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив до [PERSON] , [PERSON] в якому остаточно просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за період з 01.04.2014 року по 01.07.2020 року за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 19712,79 грн., а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що КП «Вода Донбасу» має зобов`язання по забезпеченню населення питною водою та прийманню стічних вод. Позивач регулярно надавав відповідачам послуги з постачання питної води та приймання стічних вод, проводив нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів. Однак, відповідачі, не заявивши відмови від споживання послуг з питного водопостачання та водовідведення у встановленому порядку, тривалий час не виконують свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг у повному обсязі. Порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг, та не сплачуючи борг за спожиті послуги з постачання питної води (прийманню стічних вод) добровільно, відповідачі спричинили майнову шкоду КП «Вода Донбасу». У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з тим надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково. Та зазначила, що відповідачі не користувалися послугами позивача, та не могли документально підтвердити факт не проживання за вказаною адресою і не користування даними послугами. Відповідачем необхідно було звернутися до позивача з заявою про опломбування вентиля введення води, проте [PERSON] , зверталася до позивача з таким проханням лише усно, акти складалися усно за участю сусідів, без посадових осіб представника позивача. Позивач не долучив до позовної заяви договір про надання послуг. За наявності такого договору, якщо сторона не виконує його умов, є підстави для стягнення. Позивач даного договору та пропозиції щодо його укладення не надав, оскільки договір на водопостачання та водовідведення ніколи не укладався. Зазначає, що відповідачам належить квартира на праві спільної сумісної власності. Відповідачі визнають що заборгованість перед позивачем є, проте просять застосувати строк позовної давності з 05.06.2017 р. по 01.07.2020 р. Суд,заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідачі проживають та зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , за якою у\~КП «Компанія «Вода Донбасу», що надає послуги з\~водопостачання (водовідведення), відкритий особовий рахунок на ім`я [PERSON] № 42686. У відповідності до розрахунку заборгованості за послуги з\~водопостачання (водовідведення) за період з 01.04.2014 року по 01.07.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] відкритому на [PERSON] існує заборгованість в розмірі\~19712,79 грн. за період з 01.04.2014 р. по 01.07.2020 року (а.с.24). Розрахунок здійснено на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Вода Донбасу» для споживачів населення. Згідно копії довідки Відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Як вбачається з листа №4/16/2199 від 23.11.2020 року наданого Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського Регіонального Виробничого Управління на адвокатський запит адвоката Коломієць О.В., рішенням Артемівського міськрайонного суду по справі №2/219/2750/2014 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2009 р. по 01.04.2014р. в розмірі 4599,90 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн., стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сумма заборгованості була стягнута з пенсії [PERSON] , згідно списків ПФУ м.Бахмут, період надходження стягнення з 01.02.2018р. по 01.09.2019р. Відповідно вимог запиту про надання завірених платіжних документів для підтвердження стягнення за рішенням суду, рекомендовано витребувати запитом в ПФУ м.Бахмут. Відповідно до рішення виконавчого комітету Часовоярської міської ради № 53 від 18.04.2012 року виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Часів Яр з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій ( в тому числі внутрішньо будинкових мереж водо- теплопостачання, водовідведення) є Виробниче ремонтно-житлове підприємство м. Часів Яр. У випадку, якщо споживачі не згодні сплачувати за нормами споживання, КП «Компанія» Вода Донбасу» рекомендує встановити прилад обліку води, або якщо не користуються послугами з водопостачання та водовідведення рекомендується опломбувати вентиль введення води. У разі відсутності послуги споживач має право звернутися з письмовою заявою про здійснення перерахунку до підприємства, але за період з 01.04.2014г. по 01.06.2020 року жодної скарги і заяви про перерахунок від відповідачів на адресу КП « Компанія « Вода Донбасу» не надходило. Споживачі жодного разу не зверталися для звіряння до абонентського відділу, та не надавали інформації про зареєстрованих. В травні 2017 року ЧасовоЯрське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» були вимушені призупинити нарахування на підставі відсутності інформації про склад родини зареєстрованих за адресою : [ADDRESS] . Але після отримання боржниками судової повістки, відповідач [PERSON] звернулася до абонентського відділу ЧасовоЯрського РВУ та надала довідку про зміни складу родини, де значиться, що за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 22.04.2015 року, чим підтвердила наявність проживання. Враховуючи той факт, що відповідачем була надана інформація про зареєстрованих, були внесені зміни по особовому рахунку № [NUMBER] та зроблений перерахунок і донараховано за весь період, а саме з 01.04.2014р. по 01.07.2020р., згідно уточненої позовної заяви та зміненого розрахунку заборгованості (а.с.109). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що КП «Вода Донбасу» надавало відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі не надали. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.\~\~ Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідачі відмовлялися від споживання послуг з\~водопостачання (водовідведення)\~у встановленому порядку, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду. Разом з тим, представник відповідачів просить застосувати строк позовної давності та частково визнає позовні вимоги в період з 05.06.2017 р. по 01.07.2020 р. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної\~давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів 05.06.2020 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку про застосування позовної давності до вимог до до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за період з 01.04.2014 року по 05.06.2017 року. \~ \~ \~ \~Отже,\~враховуючи вищевикладене,\~наявність клопотання\~представника відповідачів\~про застосування\~строку позовної\~давності,\~суд вважає\~за необхідне\~застосувати в\~даному випадку\~строк позовної\~давності за\~певний період,\~та дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги за\~період з\~ 01.04.2014\~року до\~04.06.2017\~року (включно)\~не підлягають\~задоволенню у\~зв`язку\~зі спливом\~строку позовної\~давності,\~в іншій\~частині позовні\~вимоги є\~обґрунтованими та\~підлягають задоволенню,\~а саме\~в частині\~стягнення заборгованості\~за період\~з 05.06.2017\~р.\~по 01.07.2020\~року в\~розмірі 12775 грн.15 коп.. Одночасно суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пропорційно задоволеної частині позовних вимог у розмірі 681 грн. 12 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial