Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обгрунтовує тим, що 10.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № ВL_КГ100094533, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 8500 грн., зі сплатою 0,01% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 3,0% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 10.02.2015 року. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе за кредитним договором зобовязання по поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, просить стягнути з відповідача в користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» 20444,27 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнав частково, просив зменшити суму плати за пропуск платежів. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № ВL_КГ100094533, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 8500 грн., зі сплатою 0,01% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 3,0% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 10.02.2015 року (а.с.4-13). Згідно п.2.4.2 договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1цього Договору. Відповідно до п.2.5.2 договору позичальник зобовязується не пізніше дати , встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суам платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п.4.2 договору у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 загальної частини договору при тому, що прострочення виконання зобовязань за кредитним договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Сторони п.4.3 договору погодили, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9 спеціальної частини договору. В судовому засіданні встановлено, що позичальник неналежним чином виконує прийняті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 11.08.2015 року його заборгованість за договором банківського обслуговування від 10.02.2012 року становить 20444,27 грн., з яких: 3342,62 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,09 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3060 грн. сума по сплаті комісії за РО, 14041 грн.- сума плати за пропуск платежів, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.18). Відповідно ч.ч.1, 3 ст.549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи наведені норми ЦК України, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача в користь позивача підлягає : 3342,62 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,09 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3060 грн. сума по сплаті комісії за РО, 3342,62 грн. сума сплати за пропуск платежів, всього на суму 9745,33 грн. Розмір плати за пропуск платежів 14041,56 грн., суд зменшує до 3342,62 грн. відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України. Виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості суд вважає за можливе зменшити розмір плати за пропуск платежів до розміру заборгованості за тілом кредиту. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 610, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial