Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначено, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 14.01.2006 року, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки з вересня 2012 року відповідач почав зловживати спиртними напоями та подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки. У зв'язку з чим з лютого 2012 року вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Від подружнього життя народився син [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, а тому просила розірвати шлюб. Позивачка також просила стягнути аліменти з відповідача на утримання сина. На підставі викладеного звернулася до суду із відповідним позовом. Уточнивши позовні вимоги позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. У судове засідання позивачка не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом рекомендованою кореспонденцією, яка повернулася до суду із позначкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 14.01.2006 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставину, що позивачка стосунки з відповідачем не підтримує і підтримувати їх у подальшому намірів не має, відносини між сторонами фактично стали недружелюбними, шлюбно-сімейні відносини припинені між подружжям з лютого 2012 року, суд приходить до висновку про те, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе, тому шлюб за вимогою позивачки розриває. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим м.Харків, відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 234. Батьком дитини записаний [PERSON], відповідач по справі. Згідно довідки виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради № 96 від 10 лютого 2014 року дитина зареєстрована разом із батьками за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Суду не надано доказів про наявність у відповідача регулярного стабільного доходу або про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також доказів, які свідчать про підстави для звільнення його від обов'язку утримувати дитину. Обов'язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Цей обов'язок є безумовним. При цьому, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними та чи є у них кошти, достатні для надання утримання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, і вважає можливим встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - в розмірі 500,00 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду - з 02 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд зазначає, що при зміні майнового стану сторін вони не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 1% від задоволених вимог за позовом про стягнення аліментів, але не менше ніж 243,60 грн. - суд стягує з відповідача в дохід держави. Судовий збір, сплачений позивачем [PERSON] при поданні до суду позову про розлучення, що підтверджується квитанцією № 7143.357.1 від 14 квітня 2014 року - суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial