Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], в заяві вказавши, що в 1960 році її мати [PERSON] на сім'ю отримала квартиру по зазначеній адресі. Вона з 1960 року проживає у цій квартирі. В 1978 році, у неї народився син -[PERSON] , який з дня народження був зареєстрований та мешкав разом з ними. В 2000 році відповідач створив свою сім»ю та мешкав зі своєю спочатку громадянською, а потім офіційною дружиною в її квартирі за адресою [ADDRESS]. В 2011 році відповідач виїхав жити і працювати до Росії, адреса його проживання невідома. В квартирі немає його речей, квартплату та комунальні послуги він не сплачує. В зв'язку з його відсутністю та довгим часом проживання у Росії, в 2014 році був розірваний шлюб. Позивачем була дружина сина [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] на яку було зареєстроване житло. В зв'язку із тим, що матеріальної допомоги від сина на утримання квартири не отримує, має пенсію - 1080 грн., не може звернутися за оформленням субсидії бо вимагають документи сина, який не проживає в квартирі з 2000 року, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирі [ADDRESS] Відповідач у судове засідання не з'явився, факсом надіслав заяву про те, що він визнає позов, просить виписати його з квартири. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК),необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], відповідач [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS]. В квартирі немає його речей, квартплату та комунальні послуги він не сплачує. В матеріалах справи міститься рішення Ленінського районного суду від 6.08.2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], в якому встановлено, що [PERSON] з 2013 року проживає у м.Москві. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач позов визнав, факсом надіслав заяву про те, що він визнає позов, просить виписати його з квартири.

Outcome: approved