Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю, виховання дитини. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Через постійні суперечки, образи, сварки та зловживання відповідачем спиртними напоями, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, стверджуючи про неможливість примирення. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення з відміткою про отримання судового виклику. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка в поданій заяві не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданої заяви, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міського управління юстиції у Хмельницькій області за номером в Книзі реєстрації шлюбів № 92, що підтверджено даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського МРУЮ у Хмельницькій області 05 грудня 2012 року. З грудня 2012 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились, відповідач забрав свої речі та залишив сім'ю. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, взаємини між ними зіпсувалися. Шлюбних стосунків не підтримують, сім'я розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, що суперечило б інтересам подружжя,

Outcome: approved