Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], відносно [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги їй не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] В шлюбі в них народилася одна дитина. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дитини, передбачених Сімейним кодексом України, не цікавиться її фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи шляхом повідомленні в засобах масової інформації, а саме через оголошення в газеті «Свобода», №48(3188) від 21.06.2017 року, 11 сторінка, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації в судовому засіданні позов підтримала. Вислухавши позивачку, представника служби у справах дітей Бучацької райдержадміністрації, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини. [PERSON], [INFO], відповідач записаний її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Медведівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Відповідач [PERSON] ухиляється від обов'язків по вихованню та забезпеченню своєї дитини. Відповідно до акту нарахування заборгованості по сплаті аліментів, виданого державним виконавцем відділу МДВС Бучацького РУЮ, вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів становить 8597,80 грн. Згідно висновку Бучацької районної державної адміністрації № 01-557/01.01-22 від 13.05.2017 року, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дитини.

Outcome: approved