Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

\~ Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2016 року і до досягнення повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2014 року вони разом не проживають, відповідач з моменту народження дочки не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у її вихованні, дитина перебуває повністю на її утриманні, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначає, що відповідач, як батько, зобовязаний утримувати дитину, є працездатним, працює неофіційно, їздить на сезонні роботи, від яких отримує доходи, тому може утримувати дитину. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Також дала пояснення про те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Категорично наполягає на сумі аліментів в розмірі 1000 грн. на дитину, при визначенні такого розміру виходить з витрат, які затрачає на утримання дитини. У судовому засіданні відповідач пояснив, що не працює, має тимчасові доходи від заробітків, не відмовляється від дитини і буде сплачувати аліменти, але у розмірі не по 1000 грн., як просить позивачка, а в твердій грошовій сумі по 500-600 грн. на дитину. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 4/. Сторони є батьками малолітньої дітини: [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Сторони з 2014 року проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на утриманні матері, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги у повному обсязі на утримання дитини не надає, згоди щодо утримання дитини між сторонами добровільно не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~ Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач ствердив, що не працює, має нерегулярний дохід, на утриманні будь-яких осіб не має. З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі, однак суд не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачкою 1000 грн. на дитину.\~ Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дитину за станом свого здоров'я, батько і матір мають рівні обовязки по утриманню дітей. Прожитковий мінімум для дитини відом до 6 років становить 1355 грн., його половину повинен забезпечити батько, а половину мати. Оскільки половина прожиткового мінімуму становить приблизно 650 грн., то саме в такому розмірі слід стягувати аліменти, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить дитині право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~\~ Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів про наявність\~ правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів до 500 - 600 грн. на дитину, або ж неправильність визначення способу їх стягнення. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Судові витрати, згідно зі\~ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. В даній справі ціна позову становить 6000 грн. (1000 х 6=6000грн.). Згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~ставка судового збору за подання позовної заяви в даній справі складає 551,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати). Пунктом 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~ позивачі в справі звільнені від сплати судового збору як позивачі в справі про стягнення аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною\~Законом «Про судовий збір»). Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, а саме\~на 65 відсотків (заявлено на суму 6000 грн. в межах платежів за шість місяців, а задоволено на суму 3900 грн. в таких же межах), судовий збір з відповідача має бути стягнутий пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 65 відсотків від 551,20 грн., що становить 358,28 грн. Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня предявлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.\~

Outcome: partial