Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки (далі Кредитний договір) № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, за яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та надав міжнародну платіжну картку Visa Classik. 26.06.2006 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] була укладена додаткова угода про встановлення овердрафту № 1 до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, згідно якої позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 480 гривень. 02.09.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] була укладена додаткова угода про встановлення овердрафту до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, згідно якої позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 1300 гривень. 07.04.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] була укладена додаткова угода про встановлення овердрафту до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, згідно якої позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 1900 гривень. Відповідачем належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 07.03.2014 року заборгованість [PERSON] складає 5838,05 гривень, з яких заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитом - 708,71 грн., нараховані відсотки по заборгованості - 84,90 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 5044,44 грн. Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, просить суд стягнути витрати понесені за подання об'яви до газети «Запорізька правда» про виклик відповідача, у розмірі 300 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 60 від 05.07.2014 року, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Судом вживалися заходи щодо встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. 05.07.2014 року в газеті «Запорізька правда» була розташована об'ява про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 15.07.2014 року. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки (далі Кредитний договір) № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, за яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та надав міжнародну платіжну картку Visa Classik. 26.06.2006 року, 02.09.2007 року, 07.04.2008 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] були укладені додаткові угоди про встановлення овердрафту до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, згідно яких позивач встановлював [PERSON] кредитні ліміти. Відповідно до п. 1.1. Кредитного Договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, банк відкриває картковий рахунок відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземній валюті, затвердженої Правлінням НБУ від 12.11.2003 року, № 492. Згідно з п. 2.8. Кредитного Договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, у випадку відкриття на основі договору між Банком та Клієнтом кредитної лінії з встановленням кредитного ліміту (ліміту овердрафту) на картку, Клієнт проводить розрахунок з використанням картки в межах суми витратного ліміту, з урахуванням суми кредитної лінії та суми грошових коштів, яка знаходиться на картковому рахунку Клієнта, за мінусом сум заблокованих, але не списаних коштів. Відповідно до п. 4.12. Кредитного Договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, у випадку відкриття на основі окремого договору між Банком та Клієнтом кредитної лінії з встановленням кредитного ліміту (ліміту овердрафту) на картку, використання та повернення кредитних коштів, сплату за користування відсотків за користування кредитними коштами, Клієнт проводить у розмірі та строки, які передбачені окремим договором про відкриття кредитної лінії. Згідно п. 3.2. Додаткових угод про встановлення овердрафту до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, [PERSON] зобов'язався здійснювати поповнення карткового рахунку на суму заборгованості(негативного залишку) по картковому рахунку на день складання щомісячної виписки по картковому рахунку в строк до 10 числа місяця, наступним за звітним. Відповідно до п. 3.3. Додаткових угод про встановлення овердрафту до договору № 015-W/000542 від 03.03.2006 року, за користування кредитними коштами встановлена процентна складова у розмірі 12% річних. Станом на 07.03.2014 року заборгованість [PERSON] складає 5838,05 гривень, з яких заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитом - 708,71 грн., нараховані відсотки по заборгованості - 84,90 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 5044,44 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав відповідачу кредит, однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, по несплачених відсотках, та штрафів. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved