Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 грудня 2013 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її вихованні та матеріальному утриманні. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково, розірвано шлюб між сторонами, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], проте відповідач не сплачує присуджені судом аліменти. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її долею, життям, не відвідує вдома, по місту виховання, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини. Ухвалою суду від 26 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито. 15.01.2018 року до матеріалів справи надійшов висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 749 від 28.12.2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові, та не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський Край», причини неявки суду не повідомив, відзив та письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява заступника директора Департаменту - начальника Управління служб у справах дітей [PERSON] про розгляд справи без участі представника Управління служб, в якій вона просила суд при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції [NUMBER] від 26 липня 2011 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення ним повноліття. З матеріалів справи вбачається, що дитина залишилась з матір'ю, яка займається її вихованням та забезпеченням. Батько [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. Так, судом встановлено, що згідно з Довідкою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ № 25333 від 19.07.2016 року, [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 19.07.2017 року включно за виконавчим листом № 2/645/2489/13 виданого 25.02.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення ним повноліття. Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям. Від Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 749 від 28.12.2017 року, відповідно до якого батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON], запрошувався до Управління служб у справах дітей на співбесіду, однак не з'явився, жодних пояснень чи документів не надав, з приводу встановлення порядку у часті у вихованні малолітнього сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері [PERSON] до Управління служб у справах дітей не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надавав. Крім того, вказаним висновком встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров'я сина, дозвіллям, не супроводжує дитину до дитячого садка та не відвідує його там. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради, як представника органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є подругою позивачки, пояснила суду, що бачила відповідача тільки на весіллі, вдома у позивачки буває 2-3 рази на місяць та жодного разу відповідача там не зустрічала, відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги, дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивачки та її батьків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є подругою позивачки, пояснила суду, що знайома з позивачкою з 2011 року та регулярно буває в неї вдома, за весь цей час бачила відповідача тільки на фото, відповідач не цікавиться дитиною, не сплачує аліменти, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, свідок зазначила, що позивачка намагалась знайти батька щоб він спілкувався з дитиною, проте місце його перебування не відоме. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі, позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивача, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved