Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради, звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], з позовом до відповідачів, [PERSON] та [PERSON], про позбавлення батьківських прав. В своїй уточненій позовній заяві позивач просив: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів її доходу, з часу подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особисті рахунки дітей; передати позивачу під опіку малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для проведення заходів соціально-правового захисту їх прав та інтересів. Свій позов позивач аргументує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а саме: малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] з 20 лютого 2017 року, а [PERSON] з 03.03.2017 року перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Мати дітей жодного разу не приходила і не цікавилась життям дітей за час перебування у Центрі. Батько, [PERSON], відвідував дітей пару разів. Бажання забрати дітей з Центру відповідачі не мають. До того, як діти були влаштовані до Центру відповідачі належним чином своїх батьківських обов»язків щодо дітей не виконували. Мати - [PERSON] часто залишала дітей самих вдома або відправляла до батька, який зловживає спиртними напоями і не слідкував за дітьми, що призвело до того, що діти багато разів уходили з дому. Неодноразово дітей батькам повертала група швидкого реагування. Саме за бажанням батька діти опинились в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, оскільки останній вказував на неможливість ним здійснювати над ними опіку. З лютого по червень 2017 року відомостей щодо матері дітей - [PERSON] взагалі не було, бо остання виїхала в невідомому напрямку і весь час жодного разу не цікавилась долею своїх дітей. Після появлення останньої було з»ясовано, що діти їй не потрібні. Належних умов для проживання дітей у відповідачів немає. Відповідачі не працевлаштовані, джерел доходів [PERSON] не має. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача - Бажинова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та пояснила, що батьки малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] життям дітей не цікавляться, не займаються їх утриманням, умови проживання у батьків не відповідають нормам для проживання в них дітьми, через що з 20 лютого 2017 року діти перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. [PERSON] в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей жодного разу не приходила до своїх дітей і не цікавилась їх долею. В лютому 2017 року [PERSON], кинувши дітей, поїхала до м.Краматорськ, повернулась додому лише в червні 2017 року. З бесіди [PERSON] пояснила, що діти їй не потрібні. [PERSON] відвідував дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей лише два рази 03.04.2017 року та 29.05.2017 року. Жоден з батьків дітей додому не забирав. З відповідачами неодноразово проводились бесіди, роз»яснювались певні дії, необхідні для повернення їм дітей, але бажання повернути дітей у відповідачів не має. Останні жодних кроків для повернення дітей не роблять, що свідчить про ухилення останніх від своїх батьківських обов»язків. Зазначила, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради дійшов висновку, що відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, не займаються вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], позов не визнав, пояснив, що хоче забрати дітей до себе, вдома почав робити ремонт, вже є спальні місця для дітей, він отримує пенсію, зараз не вживає алкоголь, намагатиметься виховувати дітей. Відповідач, [PERSON], позов не визнала, пояснила, що син [PERSON] постійно тікав з дому і вона його шукала, останній такий випадок був 20 лютого 2017 року, вона нікуди не зверталась з цього приводу, оскільки їй було соромно. Їй було відомо, що її дітей влаштували до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Будь-яких дій з приводу повернення дітей додому вона не приймала. У зв»язку з життєвими складнощами вона в лютому 2017 року виїхала до м.Краматорськ, де там працювала. З лютого по червень 2017 року долею дітей, вона не цікавилась. Повернувшись до м.Білозерськ вона стала навідувати своїх дітей, але їй їх не віддають, бо у неї відсутні належні житлові умови для дітей. Зазначила, що вона не працює. За весь час перебування дітей у Центрі вона отримувала на дітей аліменти від [PERSON]. Також вказувала на те, що [PERSON] вживав спиртні напої, бив її, тому вони і розійшлись. На даний час вони мешкають разом і мають намір повернути дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є психологом в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Малолітні [PERSON] та [PERSON] потрапили до центру 20.02.2017 року, а [PERSON] в березні 2017 році. На момент влаштування дітей до центру вони були занедбані, замкнуті, не могли нормально спілкуватися, були агресивні, використовували в своєму лексиконі нецензурну лайку. Неповнолітній [PERSON] з моменту влаштування у центр довгий час не розмовляв. [PERSON] потребує, в силу стану свого психічного здоров»я, постійної уваги. За період перебування дітей в центрі перший раз батька дітей працівники центру побачили лише через 3 місяці і то коли його привела до дітей його мати, бабуся вказаних дітей. Мати, вперше з»явилася навідати дітей через півроку з моменту влаштування дітей у центр і з літа 2017 року по теперішній час навідувала дітей лише 4 або 5 разів, а саме 1 раз влітку, а останні 3 або 4 рази це були навідування разом з батьком дітей протягом березня місяця 2018 року. Весь час до дітей постійно приходила їх бабуся. Спілкуючись з дітьми нею було встановлено, що діти хотіли б повернутися додому, але саме до батька, до матері діти повертатися не бажають, посилаючись на те, що вона їх постійно залишала самих. В бесіді з неповнолітньою [PERSON], остання взагалі спочатку виказувала, що вона дуже зла на свою матір і казала, що вона її ненавидить. Зазначила, що кожний раз, коли батьки навідували дітей, вона як психолог розказувала їм, що потрібно робити, щоб забрати дітей, але це була лише її ініціатива. Батьки жодного разу не виказували намір забрати дітей додому. Крім того вказувала на те, що під час розмов з [PERSON] з приводу повернення дітей в сім»ю, остання завжди говорила, що вона не може забрати дітей, у неї завжди були будь-які на то причини, то вона не може жити з батьком дитини, бо останній вживає спиртні напої, а у неї опускаються руки і вона в таких випадках кидає дітей і уходить з дому, то вона не може забрати дітей, бо вона працює в м.Бердянськ тощо. На сьогоднішній день стан дітей нормалізувався, вони адаптувалися і живуть дитячим життям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Добропільського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Добропільської міської ради, так 26.01.2018 року вона із співробітниками центру відвідували, за заявою [PERSON] його житлове приміщення, на предмет наявності житлово-побутових умов достатніх для проживання в них малолітніх дітей. Під час відвідування житла [PERSON] в квартирі було брудно, накурено, їжі не було, умов для проживання дітей не створено, спальних місць для дітей не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], він раніше працював у шахті, а зараз на пенсії, проживає за адресою: [ADDRESS], в його квартирі відсутнє опалення, він зловживає алкоголем, нещодавно був в запої. Їй шкода дітей і вона, як бабуся, на ціле літо їх забирала до себе. За весь час перебування у неї дітей ніхто з батьків не цікавився у неї щодо їх життя. Жодних грошових коштів на їх утримання, за час їх перебування у неї, відповідачі не надавали. Зазначила, що залишати дітей таким батька це є злочин, бо останні своїх батьківських обов»язків щодо дітей не виконують і не виконували. [PERSON] дуже часто залишала дітей самих вдома, незважаючи на їх малий вік. Діти часто були голодними. В квартирі було не прибрано. Не зважаючи на те, що відповідач є її сином вона просить позбавити його батьківських прав, бо він сам собі ладу не може дати, внаслідок своєї пагубної залежності. Зазначила, що її онуки потрапили у Центр в лютому місяці 2017 року, а онуку [PERSON] вона сама привела до центру, бо [PERSON] покинула її і до червня 2017 року відомостей про її місце перебування не було. Вказувала на те, що залишати дітей таким батькам не можна, бо діти в цій родині «пропадуть». Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, заслухавши думку неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратіфікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають орган опіки та піклування. За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для проживання дитини, умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено таке. З копій свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.16,24,31) З копії довідки №8 від 20.04.2011 року вбачається, що 20.04.2011 року зроблено актовий запис за №43 про народження дитини [PERSON], [INFO], відомості про батька записані за заявою матері згідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.18). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є батьком [PERSON]. Відповідачі перебували у шлюбі. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано 09.06.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 21.04.2009 року розірвано (а.с.15) З довідки про склад сім'ї №184 виданою 18.08.2017 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля (а.с.7) та згідно інформації виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля №02/02-1006 від 02.10.2017 року (а.с.42) вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований з 30.06.2010 року один за адресою: [ADDRESS]. З довідки про склад сім'ї №92 виданою 08.08.2017 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля (а.с.8) та згідно інформації виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля №02/02-1007 від 02.10.2017 року (а.с.41) вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована з 15.07.2009 року за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO]. В ході судового засідання судом встановлено, що малолітні діти вже більше 1 року разом з батьками не проживають, бо влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради. Як вбачається з довідок виданих Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 10.07.2017 року №612, №613 та №611 (а.с.21,28,35), [PERSON] та [PERSON] перебувають в даному центрі з 20.02.2017 року, а [PERSON] перебуває в даному центрі з 03.03.2017 року. За інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради від 10.07.2017 року за № 616, за весь час знаходження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] їх мати [PERSON] життям дітей не цікавиться, до дітей жодного разу не приходила та не телефонувала. Батько [PERSON] відвідував дітей два рази, а саме 03.04.2017 року та 29.05.2017 року разом з їх бабусею [PERSON]. З вказаної інформації також вбачається, що батько дітей сам до дітей не навідуєть, а приходить разом з бабусею (а.с.22). Згідно характеристики на вихованця Дошкільного навчального закладу №22 «Райдуга» [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [ADDRESS], сім'я хлопчика багатодітна, але повних умов для розвитку дитини батьки не приділяють. Хлопчик перебував грипі ЗПР з 15.05.2015 року по 16.01.2016 року, його приводили та забирала мама. [PERSON] часто був неохайний, на зауваження вихователів мама не реагувала. У дитини спостерігалась педагогічна недбалість, відсутність позитивних емоцій на обличчі. Хлопчик був часто голодним та розповідав, що мама його ображала, а іноді била (а.с.20). З психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] вбачається, що [PERSON] зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 20.02.2017 року, невпевнений у собі та власних можливосях, тривожний, самооцінка низька, соціально-побутові навички сформовані на низькому рівні (а.с.19). Згідно характеристики учениці 6 класу Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 [PERSON], [INFO], [PERSON] навчається в даній школі з 5 класу, не виконує домашні завдання, на уроках відсутнє шкільне приладдя (зошити, книги, ручки, олівці а ін.), взаєморозуміння з рідними не повне, в сім'ї атмосфера не дружелюбна, контроль за її поведінкою відсутній. Батьки розлучені. Живе то з мамою, то з татом. Мати мало приділяє уваги вихованню доньки. Зв'язок з матір'ю важко підтримується, вона постійно змінює номер телефону. Під час бесіди з класним керівником та адміністрацією вона казала, що не може оказувати вплив на поведінку доньки та говорить, що вона їй не потрібна (а.с.27). З психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] вбачається, що [PERSON] зарахована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради 03.03.2017 року, мислення на низькому рівні, дисциплінована, у колективі доброзичлива, настрій переважно пригнічений, піклується за молодшими братами (а.с.26). Згідно характеристики учня 3 спеціалізованого класу Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 [PERSON], [INFO], [PERSON] навчається в даній школі з 2014 року, був переведений за рішенням ПМПК з Білозерської ЗОШ №14 і зарахований до першого спеціалізованого класу. Пам'ять і мислення розвинені недостатньо. Самоконтроль не розвинений. Проявив себе, як недисциплінований учень, гіперактивний, сперечається з дорослими, кричить на уроках відсутнє шкільне приладдя (зошити, книги, ручки, олівці а ін.). Атмосфера в сім'ї не дружелюбна, контроль за його поведінкою відсутній. Батьки розлучені. Живе то з мамою, то з татом. Мати мало приділяє уваги вихованню. Зв'язок з матір'ю важко підтримується, вона постійно змінює номер телефону. Під час бесіди з класним керівником та адміністрацією вона казала, що не може оказувати вплив на поведінку сина та говорить, що він їй не потрібен (а.с.33). З психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] вбачається, що [PERSON] зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради 20.02.2017 року, самооцінка занижена, соціально-побутові навички сформовані на низькому рівні, настрій переважно пригнічений (а.с.34). Згідно медичного висновку №126/1434 від 05.07.2016 року на дитину-інваліда віком до 18 років, який дійсний до 05.07.2018 року, [PERSON] має захворювання у вигляді легкої розумової відсталості зі значним поведінковим порушенням, загальна недорозвиненість мови 2 рівня (а.с.90). Як вбачається з інформації про сім'ю [PERSON] №175 від 26.06.2017 року, наданою директором Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15, сім'я складається з п'ятьох осіб: мати - [PERSON], [PERSON], [INFO], працює в м.Харкові з матір'ю не спілкується (батько вказаний за ч.1 ст.135 СК), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (батько вказаний за ч.1 ст.135 СК). Батько, [PERSON], з сімєю не проживає. Знімають житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Взаємовідносини в рожині дуже складні, батьки розлучені весь час ділять між собою дітей, то живуть разом, то окремо. Батьки в 2016 році жили разом в квартирі батька, потім посварились і тому [PERSON] забрала дітей та повернулась до своєї квартири. Діти, [PERSON] та [PERSON], часто приходили до школи голодні та агресивні. Батьки запрошувались на засідання Ради профілактики, де були надані рекомендації щодо консультацій психолога. Мати ніде на працює, сім'я живе за аліменти на двох дітей ([PERSON] та [PERSON]) з пенсії їх батька, та за пенсію [PERSON]. Відвідавши сім'ю вдома, було з'ясовано, що [PERSON] живе з сусідом з першого поверху, дітей часто залишає самих або відправляє до батька. [PERSON] випивав і не завжди слідкував за дітьми, що призвело до того, що [PERSON] та [PERSON] тікали від батька. Неодноразово група швидкого реагування повертала дітей батькам. В лютому 2017 року мати перестала відповідати на дзвінки та відкривати двері вдома. Діти потрапили до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Батько хотів забрати дітей з Центру, але потім сказав, що він сам не зможе ними опікуватись. Мати дітей не з'являлась до червня 2017 року. З бесіди пояснила, що вона підробляє у м.Краматорську та діти їй не потрібні, забирати вона їх не збирається (а.с.12-13). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 18.01.2017 року вбачається, що за вказаною адресою проживає сім'я: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Мати та батько не приділяють належної уваги вихованням дітей. Відносини в родині складані. З акту також вбачається, що за словами сусідів мати проживає з сусідом першого поверху, дітей самих залишає або відправляє до батька. Мати попереджена про відповідальність за виховання та розвиток дітей (а.с.11). Згідно побутової характеристики на [PERSON] б/н від 08.08.2017 року, яка складена головою ОСББ «Сузір'я-1» зі слів сусідів, [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS], потім квартиру залишила та мешкала по вул.Південна з [PERSON] На час надання характеристики [PERSON] живе разом з іншим чоловіком- [PERSON]., до дітей відноситься безвідповідально, в квартирі антисанітарія, діти брудні та голодні, мати зайнята лише своїм особистим життям (а.с.10). Згідно побутової характеристики на [PERSON], яка складена головою ОСББ «Старт», [PERSON] проживає один за адресою [ADDRESS], характеризується з негативної сторони, вживає алкогольні напої, не працює, квартиру відвідують особи, які ведуть аморальний спосіб життя, з сусідами конфліктує (а.с.14). Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради від 14.09.2017 року за № 05/0868-10/02 вбачається, що [PERSON] - мати малолітній дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до дітей байдужа, часто залишає їх самих, в квартирі санітарні умови не витримані, діти брудні і голодні, діти їй не потрібні. [PERSON] - батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], вживає спиртні напої, не завжди слідкує за дітьми, що призвело до того, що діти уходили з дому, його квартиру відвідують особи, які ведуть аморальний спосіб життя, з сусідами конфліктує, характеризується негативно. Також з даного висновку вбачається, що орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як [PERSON] і [PERSON] не виконують свої батьківськи обов'язки, не займаються вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей (а.с.5-6). Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, думку неповнолітніх дітей, судом достовірно встановлено, що відповідачі у справі не виконують батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей протягом тривалого часу. Судом достовірно встановлено, що діти вже довгий час перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільскої міської ради, але ні батько, ані мати, не зважаючи на вказаний факт, долею дітей не цікавляться, активних дій щодо повернення дітей у сім»ю не приймають і такого бажання не мають. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання, з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормальному самоусвідомленню не спілкується, належних житлово-побутових умов для проживання з ним дітей не має. Відповідачка [PERSON] за час проживання з нею дітей також належним чином не виконувала свої батьківські обов»язки, постійно залишала дітей самих вдома, належного догляду за ними не здійснювала, внаслідок чого її сини вдавалися до бродяжництва. Знаючи проте, що дітей влаштували до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради мати протягом півроку взагалі не цікавилася життям дітей, не відвідувала їх. За весь час, протягом більше ніж 1 рік, перебування дітей у центрі соціально-психологічної реабілітації відповідачка [PERSON] відвідала дітей всього 5 разів. При цьому суд зазначає, що протягом всього часу перебування дітей у центрі, [PERSON] продовжує отримувати на двох дітей аліменти на їх утримання від [PERSON], але за цільовим призначенням їх не використовує, фактично витрачаючи вказані аліменти на своє утримання. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачі фактично самоусунулись від виховання і утримання своїх дітей та не мають наміру і бажання вчиняти будь-яких дій на виправлення цієї ситуації. Доказів, які б свідчили про те, що відповідачі в силу певних поважних причин або інших обставин не можуть здійснювати свої батьківськи обов'язки щодо своїх малолітніх дітей, в судовому засіданні судом не встановлено. Тобто суд приходить до висновку про те, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачів вплине на інтереси дитини, які не отримують від своїх батьків необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачі не позбавлені права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в розмірі 1/2 частини її доходу на утримання малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на особисті рахунки дітей, суд зазначає, що в даній частині позов обґрунтований і вказана вимога підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач не надає допомогу в добровільному порядку на утримання та виховання свої дітей. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.162 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до положення ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Будь-яких доказів того, що на утриманні у відповідача [PERSON] знаходяться утриманці, чи того, що відповідач за станом свого здоров'я не може платити аліменти, суду надано не було.

Outcome: approved