Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,22 га, виділену для його будівництва і обслуговування, по [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті чоловіка залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки є інші спадкоємці, які були зазначені як зареєстровані з померлим на час його смерті, а також у правовстановлюючому документі на спадкову ділянку є розбіжності та неточності, тобто вони не оформлені не належним чином, а правовстановлюючий документ на житловий будинок був втрачений. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги за правом і прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном, оскільки проживала разом з померлою та подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча інші спадкоємці спадщину не прийняли і не заперечують проти оформлення спадщини нею, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Від відповідачів до суду надійшли аналогічні заяви, в яких також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в селищі Партизанське Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,22 га, виділеної для будівництва та обслуговування даного житлового будинку Будинок з господарськими та побутовими спорудами належав йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 січня 1992 року. Згідно якого будинок він купив у громадянки [PERSON] за 3346 руб. Земельна ж ділянка належала їй на підставі державного акту [NUMBER], виданого 30 січня 1994 року Партизанською селищною радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. Відповідно до ст.ст. 525-527, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадщину за законом в порядку першої черги (ст. 529 цього ж Кодексу) фактично прийняла його дружина - [PERSON], оскільки проживала разом з померлим на час його смерті та вступила в управління спадковим майном у виді зазначеного будинку. Крім того, спадщину також прийняли шляхом подання аналогічних заяв до нотаріальної контори діти померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Далі, під час оформлення спадщини на будинок та земельну ділянку після смерті чоловіка позивачка отримала роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість, а також оформлення спадщини в цілому на неї утруднено наявністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Так, було з'ясовано, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок - договір купівлі-продажу був втрачений за невідомих обставин, а в державному акті про право приватної власності на земельну ділянку є дописки та виправлення, які не завірені належним чином. В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності будинку [ADDRESS] оскільки відповідно до ст. ---ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а право власності на будинок підтверджується його копією, а також довідками сільської ради та технічним паспортом на будинок (а.с. 10-15). Крім того наявність виправлень та дописок в державному акті не впливають на основну суть та зміст державного акту, тобто що він підтверджує право власності на ділянку [PERSON] Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того, перепоною в оформленні спадщини на будинок та ділянку під ним лише позивачкою є наявність інших спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем та прийняли. В той же час, вони не бажають оформляти зазначену спадщину, про що надали відповідні письмові заяви на адресу суду про відмову від цієї спадщини. Суд допускає, що виходячи з їх тексту вони дійсно не заперечують проти оформлення всієї цієї спадщини позивачкою і відмовляються від неї на її користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належали [PERSON] і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом, з врахуванням відмови від цієї спадщини інших спадкоємців. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved