Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом з вимогою позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.09.1998 по січень 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення з колишнім чоловіком, син залишився проживати з позивачкою та знаходився на її утриманні. Після розірвання шлюбу, [PERSON] звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання на той час малолітнього сина. Южноукраїнським міським судом було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача, та видано виконавчий лист - на стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку. В 2019 р. позивачка зверталася до суду про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму та стягнення з відповідача додаткових витрат на розвиток здібностей та лікування дитини. З моменту розлучення та до даного часу [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу не спілкувався з сином, не телефонував йому. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити Відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відповідач був оголошений в розшук за несплату аліментів, притягався до громадських робіт, але батьківські почуття до сина в нього так і не прокинулися, натомість у розмові зі спільними знайомими він хвалився, що йому ніхто нічого не зробить і дитина йому не потрібна, навіть були висловленні сумніви щодо батьківства дитини. Все це стало останньою краплею в терпінні сина, який вже дорослий, все розуміє і жодним чином не має наміру нав`язуватися людині, так званому батькові, якому він не потрібен. І саме син [PERSON] наполіг на зверненні до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та виключення актового запису про батьківство з свідоцтва про народження [PERSON] . Нещодавно [PERSON] переніс операцію, проте відповідач не надав матеріальної допомоги сину, та навіть не поцікавився станом його здоров`я. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власного сина, позивачка вважає, що є достатньо підстав для позбавлення його батьківських прав. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради в судове засідання надіслав клопотання з проханням слухати справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечував та надав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, затверджений рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 21.04.2021 р. № 143. Крім того, до клопотання додано лист Управління у справах дітей Первомайської міської ради від 26.03.2021 р. № 362/04.1-17 з додатками, де зазначено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина, що підтверджується його письмовими поясненнями. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого він не проявляє батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 21.04.2021 р. № 143, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його сина. За таких обставин, позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved