Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 02.01.2020 перебувала в трудових відносинах з АТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов`язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивачка просить стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 32736,61 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просить розглядати без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов чи заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з АТ «СМНВО» та 02.01.2020 року була звільнена з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до копії довідки №16-07/173 від 13.02.2020 року, виданої Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» сума заробітної плати, яка підлягає виплаті (без вирахування ПДФО та військового збору) позивачці складає 32736,61 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не виплачує позивачці належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 32736,61 грн., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved