Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, де вказує на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] Донька народилась у дуже важкому стані, у віці 5 годин поступила в відділення інтенсивної терапії недоношених новонароджених дітей із дихальними розладами. Дитина була на грані виживання, а її батько, відповідач по справі жодним чином не сприяв у рятуванні життя дитини навіть матеріально. На даний час дитина продовжує хворіти, перебуває на диспансерному обліку у Бродівській ЦРЛ і потребує стороннього догляду, який здійснюється виключно позивачкою, що позбавляє її можливості заробляти кошти на придбання медикаментів. Зазначає, що медичні препарати та необхідні обстеження і процедури, які проводяться регулярно, потребують значних затрат. Також, дитина неодноразово проходила стаціонарне лікування, що також потребує значних затрат. Так, станом на 10.02.2015 року позивачкою на лікування дитини було витрачено 22 023.88 грн. Просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача в її користь додаткові витрати понесені нею на лікування доньки [PERSON], [INFO].н. в розмірі 22 023,88 грн. Вказує, що відповідач має можливість надавати допомогу, так як є працездатним, працює військовослужбовцем. Інших осіб на утриманні немає, тому просить стягнути з нього вказану суму коштів. Відповідачем по справі було подано заперечення зміст якого зводиться до наступного. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазанчив, що дані правовідносини регулюються статтею 185 СК України, а оскільки понесення витрат в розмірі 22023,88 грн., товарні чеки на підтвердження яких додані, відбулося до 14.10.2014 р., не може бути примусово притягнутий до їх покриття, так як на цей момент ще не являвся платником аліментів. Відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області по справі № 439/1739/14-ц аліменти на утримання дитини присуджено з моменту подання позовної заяви, тобто з 14.10.2014 р. До того ж у відповідача викликають сумніви копії товарних чеків та написані від руки записи про витрати. Неможливо чітко встановити, хто оплачував ці витрати, з якою метою і для кого саме. В той же час відповідач не заперечує свою готовність в майбутньому брати участь в документально підтверджених додаткових витратах на лікування його дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? всіх можливих майбутніх додаткових документально підтверджених витрат на лікування дитини. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивачка пояснила, що при народжені [INFO] р. у дитини почалися проблеми із здоров'ям, тому тривалий час дитину лікували і виписали 29.11.2013 р. При народженні дитини та під час проведення лікування були затрачені значні кошти, лікування та постійні обстеження проводяться постійно. По її розрахунках було затрачено 22023.88 грн., однак всі чеки не збереглися, тому вона представила суду лише ті, які в неї були. Із придбаних медикаментів дещо було придбано і для її лікування, також одяг дитині. Все лікування допомагали оплачувати її батьки. Відповідач жодним чином не допомагав, не цікавився, при народженні дитини його не було, він знаходився на заробітках, однак він повинен їй повернути кошти затрачені на лікування дитини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що згідний приймати участь у додаткових витратах на лікування спільної дитини, але не згідний з розміром суми, яку необхідно відшкодувати позивачу, однак при цьому вказав, що згідний відшкодувати за лікування дитини 5000 грн. [PERSON] має сумнів, що всі ліки, які вказані в квитанціях придбанні для дитини. З нього стягуються аліменти на утриманні дитини в розмірі ? частина від всіх видів заробітку щомісячно. А також прийнято рішення про стягнення в користь дружини аліментів до досягнення дитиною 3-х річного віку також в розмірі ? частки від всіх видів заробітку. А також він перерахував, будучи на заробітках у Російській Федерації, після народження дитини у кінці жовтня 2013 р. 6000 грн., які мали бути використані на потреби дитини. В даний час він демобілізований та звільнений з військової служби. Під час служби отримував заробітну плату в розмірі 2400 грн., інших доходів у нього немає, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що протягом жовтня-листопада 2013 р. дитина перебувала на лікуванні у м.Львів. На лікування пішли значні кошти, частину яких він затрачав особисто. Відповідач дійсно у жовтні 2013 р. після народження дитини передав 6000 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що на час народження дитини відповідач перебував на заробітках в Російській Федерації і передавав кошти для дружини. Крім цього він сам особисто на прохання відповідача надавав допомогу позивачці, привозив із села продукти харчування, батьки відповідача також як могли, так допомагали. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5), остання проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року з [PERSON] присуджено стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.31). Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05 березня 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання, починаючи з 10.02.2015 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, рішення не набрало законної сили (а.с.32). Відповідно до витягу з історії розвитку дитини, [PERSON] встановлено діагноз: гіпнотично-ішемічне ураження ЦНС (а.с.6). Крім цього, згідно довідки № 189 про потребу дитини у домашньому догляді [PERSON] перебуває на диспансерному обліку до 18.11.2015 р. (а.с.7) і направлена на стаціонарне лікування у відповідності до направлення від 29.01.2014 р.(а.с.8) та відповідно до наданих рекомендацій призначено ліки, які згідно фіскальних чеків з жовтня 2013 року придбано позивачем. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України встановлено, що той з батьків, з якого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись на перед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] р. дійсно перебувала на лікуванні, на що затрачені значні кошти і у зв'язку із хворобою дитини батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Однак суд вважає, що розмір витрат, який просить стягнути позивачка не в повному обсязі підтверджений належними та допустимими доказами. Для визначення розміру витрат понесених на лікування дитини суд виходить із оригіналів платіжних документів, згідно яких на лікування було затрачено 9000.12 грн. Також суд враховує ту, обставину, що відповідач частково надавав грошову допомогу для потреб дитини, про що ствердили свідки та не заперечила сама позивачка. Крім цього суд виходить з того, що в даний час відповідач не працює, не має постійного доходу, однак є працездатним та інших осіб на його утриманні немає, тому суд вважає, що виходячи з матеріального стану відповідача з нього слід стягнути 5000 грн. понесених позивачем додаткових витрат на лікування дитини. На підставі ст. ст.180, 185 СК України,

Outcome: partial