Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач КС «Полтава і полтавці» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 19 вересня 2007 року між КС «Полтава і полтавці» та [PERSON] укладено кредитний договір №794 про надання кредиту в сумі 3000 грн. Оскільки відповідач належним чином умови договору не виконував, рішеннями Київського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2011 року та від 25 лютого 2013 року з неї стягнута заборгованість. Рішення виконуються в примусовому порядку. Оскільки відповідачем борг в повному обсязі вчасно повернутий не був, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за нарахованими відсотками по кредитному договору №794 від 19 вересня 2007 року та інфляційні втрати в розмірі 12885,56 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, в задоволенні позову просила відмовити, пославшись на пропуск позивачем строку позовної давності. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, який в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №794, за умовами якого відповідачу позивачем надано кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою згідно з п. 1.4. договору процентів у розмірі 0,14 % щоденно на залишок суми кредиту строком по 19 вересня 2007 року (а.с.5). Пунктом 5.1. кредитного договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів, які зазначили в графіку розрахунків, що є додатком до договору. Крім того, пунктом 6.2., 8.2. договору передбачено, що при порушенні строків сплати основної суми кредиту та/або процентів, вказаних у графіку розрахунків, більше ніж на три дні, кредитор подвоює процентну ставку, вказану в п.1.4. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки позичальник порушує строки сплати кредиту та/або процентів, то кредитор потроює процентну ставку, вказану в п.1.4. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем умови договору виконано та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені договором, а також графіком погашення, свої зобовязання не виконала. У звязку з цим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2011 року з [PERSON] на користь КС «Полтава і полтавці» за \~договором \~№794 \~від 19 вересня 2007 року стягнуто заборгованість в сумі 12058 грн. 14 коп. (з яких заборгованість за кредитом 1617 грн. 37 коп., нараховані проценти 10440 грн. 77 коп.) та понесені судові витрати в розмірі 240 грн. 58 коп., \~а всього стягнуто 12298 грн. 72 коп. (а.с.9). Також рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2013 року з [PERSON] на користь КС «Полтава і полтавці» за даним\~договором стягнуто заборгованість за відсотками за період з 17 лютого 2011 року по 15 червня 2012 року в сумі 7200 грн. 39 коп. (а.с.8). Після ухвалення даних рішень відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином також не виконала. У звязку з цим за період з 16 червня 2012 року по 05 травня 2017 року позивач нарахував відповідачу проценти у розмірі 12120 грн.15 коп., проценти у звязку із стягненням заборгованості через суд 210 грн. 34 коп., на відшкодування інфляційних втрат позивача 1358 грн. 60 коп. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 №6-20цс14. Виконання відповідачем наведених вище рішень в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби не свідчить про визнання нею боргу, а тому перебігу строку позовної давності не перериває. З даним позовом позивач звернувся до суду 26 травня 2017 року, тобто з пропуском встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст.367 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач звернулась до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Тому, застосовуючи наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. У звязку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed