Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: земельну частку (пай) розміром 4,0 у.к.га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Новоцаричанської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259292 від 17.03.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.03.1997 року за № 408, належить [PERSON], вказуючи, що 08.08.2001 року померла його рідна бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке вона претендує як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач не може в зв'язку з тим, що ним був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач звертається до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, представила заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2001 року померла рідна бабуся позивача [PERSON], якою 11 січня 2001 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 2, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померла [PERSON] заповідала позивачці у [PERSON]. На день смерті [PERSON] належало майно: земельна частка (пай) розміром 4,0 у.к.га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Новоцаричанської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка. Відкриту після смерті бабусі спадщину позивачка фактично прийняла, оскільки постійно проживав разом з померлою до дня її смерті, на даний час здійснює діяльність, повязану з користуванням та володінням спадковим майном, проводячи ремонти, сплачуючи комунальні платежі та необхідні податки, обробляючи земельну ділянку, зберігають право установчі документи. При зверненні позивачки до нотаріуса, щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, оскільки позивачкою було пропущено строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом своє майно або частину одній або кільком особам, як таким що входять, так і тим що не входять в коло спадкоємців за законом, а також державі або іншим громадським установам. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 133782 від 19.12.2004 року позивачка змінила прізвище з «Руссу» на «Лунгу». Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 29.06.2016 року № 1230/01-16 спадкова справа до майна померлої 08.08.2001 року [PERSON] не заводилась. Враховуючи, що позивачка являється єдиною спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивачка фактично прийняла у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на: земельну частку (пай) розміром 4,0 у.к.га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Новоцаричанської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, у землях КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259292 від 17.03.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.03.1997 року за № 408, яке відкрилось за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08.08.2001 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved