Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому за зміненими вимогами просить стягнути з відповідачки витрати на лікування спадкодавця [PERSON] у розмірі 4 868,60 грн., на утримання останнього в сумі 17 544,40 грн. та поховання у розмірі 1 587 грн. і судові витрати (а.с. 172, 173). Вимоги мотивує тим, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, також на ім»я відповідачки складений заповіт. За життя спадкодавець тяжко хворів, неодноразово лікувався у стаціонерних лікувальних закладах, а також потребував постійного догляду і допомоги, вона особисто несла витрати на його лікування. На придбання ліків та необхідних засобів догляду нею було витрачено більше 4 800 грн., що підтверджується фіскальними чеками. На щомісячне утримання [PERSON] вона зі своєї пенсії витрачала більше 50 %, купувала для нього харчі, готувала їжу, прала, прибирала, прасувала одяг та білизну, на що витратила за останні три роки більше 17 000 грн. Крім того, витрачала особисті кошти для збереження майна спадкодавця; з метою недопущення проникнення крадіїв до оселі за свої гроші встановила у 2013 році захисні грати та вікна в кухні, спільній кімнаті, великій кімнаті та на балконі, на що витратила 6 250 грн. За життя [PERSON] та після його смерті сплачує за утримання квартири, придбала певну кількість будівельних матеріалів для здійснення ремонту житла, також за погодженням із спадкодавцем було здійснено замовлення металопластикових вікон у квартирі [ADDRESS] за які особисто сплатила 9 115 грн. Також нею одноосібно здійснювалися витрати на поховання [PERSON] у розмірі 1 584 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у заяві обставини. Позивачка додатково пояснила, що вона з [PERSON] двічі перебувала у шлюбі, востаннє шлюб розірвали у травні 2008 року, проте продовжували проживати разом однією сім»єю за адресою [ADDRESS], в подальшому у серпні 2012 року вдвох купили квартиру [ADDRESS], яку оформили на її чоловіка, де з [PERSON] мешкали до його смерті. Останні 3-4 роки перед смертю у [PERSON] стало боліти серце, у лютому 2013 року він потратив у лікарню через інфаркт, тому вона утримувала і доглядала за спадкодавцем всі ці роки, оплачувала його поховання. Представник відповідачки просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на безпідставність і недоведеність вимог, пояснив, що свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримувала, спадкодавець у немічному стані не перебував і ходив до останнього дня, розмір пенсії [PERSON] був набагато більший від пенсії позивачки, також він мав значні грошові заощадження, тому на утриманні [PERSON] спадкодавець не перебував. Свідок [PERSON] пояснила, що вона подруга доньки позивачки. [PERSON] та [PERSON] весь час проживали разом, а коли останній захворів, то позивачка за ним доглядала, витрачала свої кошти на ліки, в цьому позивачці також допомагали донька [PERSON] та зять [PERSON]. Похованням займалася [PERSON] Свідок [PERSON] засвідчила, що позивачка є її матір»ю. У лютому 2013 року [PERSON] з інфарктом лежав у лікарні на вул. П.Запорожця у м. Києві, потім в інституті серця куди вона здавала благодійні внески на які документів не має, спадкодавцю також вона купувала ліки, від запропонованої операції по шунтуванню [PERSON] відмовився. Вона з чоловіком допомагали матері і спадкодавцю робити ремонт у квартирі по вул. Краківській. Її матір та [PERSON] постійно проживали разом. Діагноз про хворобу серця [PERSON] встановили в лютому 2013 р. Позивачка доглядала за [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він надавав позивачці послуги по ремонту, у квартирі по вул. Краківській після смерті [PERSON] ставив на вікнах грати, за життя останнього замінював двері, робив ремонт. Розраховувалася із ним за роботи позивачка, [PERSON] говорив, щоб та дала йому гроші на завдаток. Жили [PERSON] та спадкодавець разом, останній хворів, вигляд у [PERSON] був опрятний та доглянутий. Свідок [PERSON] пояснив, що він є зятем позивачки; [PERSON] мав проблеми з серцем десь за півтора року до смерті, звернувся до лікарів коли вже стало йому погано. У лікарні лежав у 2012 році на П. Запорожця. Допомагала у всьому та доглядала за спадкодавцем останні роки до його смерті позивачка. Він їм допомагав робити ремонт, останній час позивачка з [PERSON] жили на [ADDRESS]. У [PERSON] та [PERSON] були сімейні відносини, мали спільний бюджет. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка являється донькою [PERSON] на ім»я якої останній склав заповіт від 29.05.2013 року, посвідчений державним нотаріусом П»ятої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 5-307, відповідно до якого все своє рухоме та нерухоме майно заповів відповідачці (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 4). З пояснень позивачки, на момент смерті [PERSON] в шлюбі не перебував, шлюб між нею та спадкодавцем був розірваний у травні 2008 року. Як убачається із договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2012 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 18, 95 зв.). Спадкова справа № 690/2013 щодо майна померлого [PERSON] була відкрита Десятою Київською державною нотаріальною конторою за поданою завою позивачки про прийняття спадщини від 09.09.2013 р. (а.с. 55, 56). За заявленими вимогами позивачка, серед іншого, просить стягнути з відповідачки витрати на лікування спадкодавця [PERSON] у розмірі 4 868,60 грн. При цьому в підтвердження вимог суду надані чеки аптек за період з 17.02.2009 р. по 29.12.2013 р., проте помер спадкодавець 11.08.2013 р. (а.с. 175-183). Відповідно до ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Згідно лікарського свідоцтва про смерть, помер [PERSON] у віці 77 років, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця (а.с. 80 зв.). Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимоги в частині стягнення коштів на лікування спадкодавця, в тому числі за долученими чеками аптек на придбання ліків та товарним чеком від 05.06.2012 року про придбання гольфів на суму 183 грн. (а.с. 170) задоволенню не підлягають за недоведеністю, так як відносно них не надано доказів про те, що оплата за ними здійснювалася саме на придбання медичних засобів та препаратів для лікування спадкодавця, оскільки ліки вказані у чеках аптечних установ не підтверджені відповідними рецептами, тому суд позбавлений можливості дійти висновку, що зазначені ліки безпосередньо стосуються лікування, яке проводилось [PERSON] у зв»язку з його хворобою. На надано також з боку позивачки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про стягнення з відповідачки суми у розмірі 17 544,40 грн. на утримання спадкодавця. Як пояснив представник позивачки, вказана сума заявлена з урахуванням прожиткового мінімуму та у межах розміру сплаченого судового збору. При цьому суд також враховує ті обставини, що, як пояснила сама позивачка, жила вона зі спадкодавцем з пенсії, при цьому [PERSON] отримував пенсію у розмірі 2 800 грн., її пенсія становила в сумі 1 100 грн., з чого слідує, що спадкодавець на утриманні [PERSON] не перебував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також засвідчила, що позивачка та спадкодавець спільно витрачали отримувані ними пенсії, разом купували все необхідне для свого проживання, у тому числі ліки, [PERSON] лежачим не був, помер від інфакту. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що бачив [PERSON] у 2012 році, тоді спадкодавець ходив по квартирі та міг себе обслуговувати. Свідок [PERSON] засвідчив, що позивачка та [PERSON] мали спільний бюджет, отримували пенсії, у них були заощадження на рахунках, спадкодавець у нерухомому стані не перебував, ходив до останнього. Позивачка посилається на ч. ч. 1, 3 ст. 172 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Разом з тим, ст. 2 СК України визначено, що сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Проте сторони у справі у родинних відносинах не перебувають, тому норми вищевказаної ст. 172 СК України на спірні правовідносини не поширюються. Отже, вимоги в частині понесення позивачкою витрат на утримання спадкодавця, розмір яких заявлено абстрактно і орієнтовно, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому у їх задоволенні слід відмовити. Судом безспірно встановлено, що відповідачка витрати по похованню спадкодавця не несла. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], похованням [PERSON] займалася позивачка, яка й оплачувала всі витрати по похованню спадкодавця. У зв»язку з цим суд приймає до уваги договір про надання представницьких та інших необхідних послуг при організації та проведенні поховання померлого від 11.08.2013 р., укладений між Комунальним підприємством «Лілея» та позивачкою на суму вартості наданих послуг у розмірі 1 587 грн. та вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідачки, як спадкоємиці, на користь [PERSON], якою оплачувалися витрати по похованню [PERSON], як зазначено у договорі (а.с. 174). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У матеріалах спадкової справи міститься заява відповідачки про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька [PERSON], яка була зареєстрована Десятою Київською нотаріальною конторою 30.12.2013 року за вх. № 2967/02-14, тобто заява подана у межах визначеного законом строку про прийняття спадщини (а.с. 71). Не отримання відповідачкою свідоцтва про право власності на спадкове майно не являється підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат на поховання спадкодавця, виходячи з наступного. Згідно частини 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов»язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов»язку у виді втрати права на спадщину. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки також необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial