Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] Дитина перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2016 року з відповідача були стягнуті на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а саме, по 450 (чотириста пятдесят) гривень щомісячно, починаючи 12.11.2015 року і до повноліття дитини. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшов час, і визначений розмір аліментів не може забезпечити належне утримання дитини. За цей час матеріальне становище позивачки погіршилось, а відповідача покращилося. З огляду на зазначене, позивачка звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі по 2000 гривень, щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У строк, встановлений судом, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнає частково. Відповідач зазначає, що має ще двох малолітніх дітей, які перебувають на його утримання. Додатково зазначає, що у трудових відносинах він не перебуває, тому має мінливий, нерегулярний дохід. З огляду на вищезазначене, покликаючись на положення ч. 1 ст. 185 СК України, просить стягнути аліменти, визначивши їх розмір у 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить суму 972 грн. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що відповідач періодично працює у [PERSON], має непогані доходи, а тому може сплачувати аліменти у тому розмірі, про який просить позивачка. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та пояснила про обставини, що описані вище. Відповідач позов визнав частково. Просить врахувати обставини, що були ним зазначені у відзиві. Не заперечував проти того, що він періодично відвідує [PERSON], але зазначає, що він «їздить до сусідньої країни порибалити, а не на заробітки». З урахуванням відзиву просить стягнути аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази, надані сторонами, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2016 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 450 (чотириста пятдесят) гривень щомісячно, починаючи 12.11.2015 року і до повноліття дитини. За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, змінився розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Визначений судом розмір аліментів у сумі 450 грн. не може забезпечити належне утримання дитини. У сторін змінився матеріальний стан. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до СК України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше). Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При прийнятті рішення щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини, встановленого Законом України «Пpo Державний бюджет на 2018 рік», який на період з 1 липня 2018 року становить для дитини віком вiд 6 дo 18 рокiв - 1944 гривень. \~ \~ \~ \~ Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про зміну розміру аліментів. При цьому суд вважає, що такий розмір аліментів можна збільшити до суми 2000 грн., але їх стягнення слід проводити з часу набрання рішенням законної сили. Саме тому позов підлягає до часткового задоволення. Так, позивачка пояснила суду, що відповідач періодично працює у [PERSON], має непогані доходи, а тому може сплачувати аліменти у тому розмірі, про який вона просить. Відповідач не заперечував того, що він дійсно періодично відвідує [PERSON], проте зазначив, що з метою проведення дозвілля. Хоча сторони не надали доказів того, що відповідач отримує доходи за межами України, проте суд розуміє, що позивачка позбавлена можливості такі докази надати, оскільки відповідач приховує від неї таку інформацію. А відповідач не надіє таку інформацію суду, очевидно, щоб не повідомляти про свої доходи. Відповідач зазначає, що він не може працевлаштуватися в Україні. Проте він не заперечував, що не користувався послугами з працевлаштування через біржу, не ставав на облік як безробітний. Також він не навів суду жодних доказів того, що підшуковував роботу. Навпаки, заявив про те, що «на мізерну зарплату він не буде працювати». Але відповідач, зазначаючи про те, що він утримує двоє дітей та дружину і є безробітним, відмовився надавати інформацію про свої доходи. Адже очевидним є той факт, що утримання дітей та дружини потребує певних грошових сум і ці грошові суми відповідач отримує, не виключено, перебуваючи на заробітках за межами України. Зважаючи на наведене суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати на утримання дитини 2000 грн., щомісячно. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину. Аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про часткове задоволення заявленого позову. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved