Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка подала позов до суду, в якому зазначила, що за життя її батько [PERSON] побудував у 1960-х роках житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,12 га. 20 липня 1964 р. батько отримав свідоцтво на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах. На підставі даного свідоцтва він побудував житловий будинок, який став належати йому на підставі записів в подомовій книзі. На той час цих даних було достатньо для реєстрації за місцем проживання та відкриття поточного рахунку на ім'я [PERSON] в Великознам'янській сільській раді. В 1990 році батько виготовив технічний паспорт на житловий будинок та приватизував земельну ділянку, на якій знаходився його житловий будинок. Але надалі оформити право встановлювальні документи на житловий будинок він не зміг. Від шлюбу у батьків народилося двоє дітей: вона та брат [PERSON] Мати померла [INFO]. В 2009 році вона переїхала проживати до батька. [INFO] [PERSON] Всі обов'язки пов'язані із похованням батька вона взяла на себе. На день смерті із батьком була зареєстрована та фактично проживала. До спадкового майна увійшов житловий будинок та земельна ділянка площею 0,12 га за вищезазначеною адресою. Коли вона звернулася до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав, в видачі свідоцтва про право на спадщини за законом на житловий будинок, то їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовставлюючих документів на будинок. Просила визнати право власності за нею на житловий будинок з придомовими спорудами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. До судового засідання позивачка не з'явилася, просила справу розглядати без її участі, про що надала суду відповідну заяву. Представник відповідача просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідного листа, в якому зазначив про те, що заперечень проти позову вони не мають. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність нотаріуса. Третя особа [PERSON] надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Батьком позивачки є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.06.1965 р. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 04.03.1992 р. позивачка уклала шлюб та їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 15). На підставі рішення виконкому Кам'янсько-Дніпровської районної ради від 23.07.1964 р. [PERSON] видано свідоцтво на забудову садиби за адресою: Запорізька область, Кам'янсько-Дніпровський район, с. Б. Знам'янка (а.с. 9). 13.03.1990 р. Запорізьким МБТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с. 6-8). На підставі рішення виконавчого комітету Великознам'янської сільської ради від 19.11.1996 р. № 11 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,12 га по [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великознам'янської сільської ради та зареєстрований під номером 155, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.10.2011 року (а.с. 13). Позивачка та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори. Кам'янсько-Дніпровскою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 326/11. 01.11.2017 р. нотаріусом винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії за № 113/02-31. Підставою відмови стало те, що житловий будинок, яким володів спадкодавець, не був належним чином оформлений на нього, правовстановлюючих документів на цей будинок він не мав. Як вказується у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з копії Великознам'янської сільської ради № 4297 від 07.11.2011 р. [PERSON] проживав по день смерті разом з донькою [PERSON] Позивачка є спадкоємецею за заповітом спадкодавця [PERSON] Право на спадкове майно - будинок, яким за життя володів та користувався спадкодавець, позивачка не може оформити в нотаріальній конторі, оскільки спадкодавець належним чином за життя не оформив своє право власності на нього. У зв'язку з цим державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, право власності на спадкове майно може бути визнано за позивачкою лише в судовому порядку. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved