Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В позовній заяві вона зіслалася на те, що 26.12.2003 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 146. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка та відповідач [PERSON] , прожили у спільному шлюбі більше 15 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Останній час сторони не можуть проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дитини та в сім'ї загалом, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З 14 лютого 2020 року спільне проживання між сторонами припинено, спільне господарство між ними не ведеться, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між нею та відповідачем не має. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, що має істотне значення. У зв`язку з чим, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення та вважає, що відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. В зв`язку з чим, позивачка просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 17.02.2006 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.12.2003 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 146. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 27.07.2004 року, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved