Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 18 червня 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дружини та дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття та 2000 грн. на утримання дружини щомісячно до досягнення сина трьох років. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо заявленого позову, оскільки він ніде не працює, розмір аліментів, який просить позивач є значно великий. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Неповнолітній проживає разом зі своєю матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 16 січня 2017 року, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійного заробітку не має. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення коштів на її утримання, розмір яких визначає з урахуванням матеріального стану відповідача. Статтею 182 СК України закріплено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина; інші обставини які мають істотне значення для справи. Враховуючи те, що відповідач не працює, інших офіційних доходів не має, тому суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років, тобто до 10 листопада 2019 року. Заперечення відповідача з приводу неможливості сплати аліментів на утримання дружини є необґрунтованими. Відсутність у нього заробітку не є підставою для звільнення його від такого обовязку.

Outcome: approved