Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 8508,90 гривень та судові витрати: 229,40 гривень сплаченого судового збору та 216 гривень за опублікування оголошення в газеті про виклик відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] 21.01.2011 року було укладено кредитний договір, за яким банк виконав усі зобов'язання. Станом на 13.08.2013 року відповідач [PERSON] своїх зобов'язань не виконав та допустив заборгованість перед банком за сумою кредиту 8508,54 гривень, та 0,36 гривень - заборгованості за відсотками. У зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежів банк як кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де позов підтримав повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі та прийняти рішення на підставі наданих доказів, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.01.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено кредитний договір № 002-16008-210111, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на придбання майна на суму 7806,00 гривень. Згідно п.1.2 вказаного договору, кредит надавався на строк 9 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх виплат не пізніше 20.10.2011 року. Пунктом 2.3 договору передбачена сплата на користь кредитора процентів за користування кредитом, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Відповідно до п.3.1 та 3.2 договору, позичальник зобов'язувався щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені в договорі та виконати своєчасно і в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Предметом застави виступало майно, на придбання якого кредитором надавалися грошові кошти, яке визначене в розділі 11 «Перелік майна, що передається у заставу» цього договору. Даний Договір підписаний сторонами у встановленому порядку. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в суді, банк виконав свої зобов'язання кредитора у повному обсязі, що підтверджується товарним чеком від 21.01.2011 року та видатковою накладною № ЧКRN2-0053 від 21 січня 2011 року. Розрахунком ціни позову підтверджується, що [PERSON] своїх зобов'язань не виконав та допустив заборгованість перед банком за сумою кредиту 8508,54 гривень, та 0,36 гривень - заборгованості за відсотками. Наявність заборгованості [PERSON] у визначеному позивачем розмірі підтверджується письмовими доказами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. В силу ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки відповідач своїх зобов»язань відповідно до договору не виконав належним чином. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь судових витрат, оскільки, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved