Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] зазначила, що вона 19 лютого 2020 року уклала договір купівлі - продажу Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В червні 2017 року в житловому будинку був зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично не проживав в будинку, належних йому речей та майна не зберігав, вказаним житловим будинком не користувався. Позивачка просить позов задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору - купівлі продажу від 19 лютого 2020 року позивачці [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з виписки з домової книги від 27.01.2020 року, виданої ОСНКМ «Дружний», за вищезазначеною адресою зареєстрований [PERSON] , чоловік колишньої власниці вищевказаного нерухомого майна [PERSON] (Свідоцтво про укладення шлюбу видане міським відділом ЗАЦС м. Кировоград, акт. запис № 2458 від 19.11.1977 року). Відповідно до акту від 31.01.2020 року, що підписаний сусідами позивачки, та підписи яких завірено головою ОСНКМ «Дружний», [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,з лютого 2017 року за даною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу УРСР - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Але право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Необхідно розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла, які не є і не були членами сім`ї власника житлового приміщення, адже всі ці відносини регулюються різними нормами права. Отже, у власника житлового приміщення є право вимагати захисту порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності, на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved