Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем в них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка продовжує навчається у Полтавському національному технічному університеті та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Самостійно позивачка таку допомогу надати не може, оскільки на даний час вона не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 967,96 грн., тоді як щомісячні витрати на надання матеріальної допомоги дочці складають 1384,3 грн. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, а тому вона вимушена звернутись з таким позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, посилаючись на свою фінансову неспроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, а також вказуючи, що ним повністю оплачено вартість навчання дочка у Полтавському національному технічному університеті за один рік. В звязку з цим просив у задоволенні позову відмовити. [PERSON] Володимирівна в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її батьком і він дійсно сплатив кошти за її навчання за один рік, проте ці кошти були отримані ним від продажу свиней, які вирощувалися в період проживання її матері [PERSON] та батька [PERSON] у шлюбі. Крім цих коштів батько ніякої матеріальної допомоги їй не надавав і не надає. В звязку з цим просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, та свідка, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, і це визнається сторонами, що позивачка і відповідач є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та продовжує навчання на денній формі навчання у Полтавському національному технічному університеті за договором № 138-14 на підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» від 14.08.2014 року. Оскільки, між сторонами виник конфлікт з приводу не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом до відповідача позивачка не надала доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у сумі 693,20 грн. своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Доводи відповідача про відсутність стабільного заробітку та постійного місця роботи позивачкою не спростовані. Суд приймає до уваги, що відповідачем в добровільному порядку проведена оплата вартості навчання дочки за один рік, що свідчить про його участь у матеріальному триманні дочки. Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження своєї цілковитої неспроможності надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, відповідач здоровий, працездатний, а тому має можливість виконувати свої обовязки щодо матеріального утримання своєї повнолітньої дочки.

Outcome: partial