Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про стягнення з підприємства заборгованості за заробітною платою, середнього заробітку за весь час прострочення сплати належної суми на час звільнення, стягнення трьох відсотків річних, з урахуванням індексу інфляції від загальної суми боргу, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати на день звільнення 31 січня 2013 року у розмірі 4517 грн.; середній заробіток починаючи з 31 січня 2013 року по день фактичного розрахунку, що станом на 28.01.2014 рік складає 15053 грн; моральну шкоду у розмірі 5000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн, вказуючи, що наказом № 070506 К від 05 липня 2012 року вона була прийнята на роботу в Приватне Акціонерне Товариство «Народно Фінансово - Страхова Компанія «Добробут» на посаду фахівця зі страхування Білгород - Дністровського відділення Головної Дирекції в Одеській області. Під час її праці в осені 2012 року почалися негаразди із сплатою заробітної плати, останній раз вона отримала заробітну плату у вересні 2012 року, більш ніяких грошей не отримала. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем, із - за відсутності заробітної плати, 24 січня 2013 року вона написала заяву до голови правління з проханням звільнити з роботи за власним бажанням, провести кінцевий розрахунок та надіслати трудову книжку. Її заяви щодо звільнення та надіслання трудової книжки були задоволені, після чого наказом № 013102К від 31 січня 2013 року вона була звільнена з вказаної посади за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України, однак заява про проведення кінцевого розрахунку задоволена не була, що спричинило їй моральні страждання, порушився нормальний уклад життя, тому вона і вимушена звертатися з позовом до суду. В ході судового розгляду справи позивачка свої позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, про що надала заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать чисельні повідомлення про отримання судової повістки в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомляють. Зі згоди позивачки, про що свідчить заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивакою докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідно до наказу № 070506 К від 05 липня 2012 року позивачка була прийнята на роботу в Приватне Акціонерне Товариство «Народно Фінансово - Страхова Компанія «Добробут» на посаду фахівця зі страхування Білгород - Дністровського відділення Головної Дирекції в Одеській області. /л.с. 9-10/. Наказом № 013102К від 31 січня 2013 року вона була звільнена з вказаної посади за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України. /л.с. 9-10/ Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, які йому належать від підприємства, організації, установ, відшкодовуються в день звільнення. Якщо робітник в день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше слідую чого дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вказані вимоги закону відповідачем порушені та з позивачкою не був проведений на її вимогу розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, а саме в день звільнення працівника, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунку позивачки, вона отримувала щомісячну заробітну плату, яка у 2012 році дорівнювала законодавчо встановленому мінімальному розміру у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік», у 2013 році у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік». Згідно вказаних законів розмір мінімальної заробітної плати у період з 01.10.2012 року по 01.12.2012 року складав 1118 грн.; з 01.12.2012 року по 01.01.2013 року складав - 1134 грн.; з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року складав 1147 грн.; у період з 01.12.2013 року - 1218 грн. /станом на 28.01.2014 року це складає 2436 грн. /1218 х 2/. Таким чином, заборгованість по несплаті заробітної плати складає 4517 грн. /1118 х2+1134+1147/ Заробітна плата позивача за час затримки виплати заробітної плати, що склалася станом на 28 січня 2014 року дорівнює 15053 грн. /1147х11 + 2436/ На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Неправомірними діями відповідача позивачці була спричинена моральна шкода, порушені її нормальні життєві зв'язки, яку суд вважає за необхідне стягнути повністю у розмірі 5 000 грн., так як вважає, що саме на цю суму позивачка постраждала з урахуванням спричинених їй моральних страждань. У зв'язку з обґрунтованістю позовних вимог позивачки також підлягають стягненню з відповідача на її користь витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 2400 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved