Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на 31/100 частину житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з лютого 2006 року постійно проживає в 31/100 частині житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . У 1998 році вона мала намір укласти з громадянкою [PERSON] , яка є її власником договір купівлі-продажу вищевказаної частини зазначеного житлового будинку. В зв`язку із виїздом [PERSON] передала їй ключі від будинку та документи на будинок, а у 1998 році вона померла і нотаріальну угоду вони не уклали. З дня свого вселення позивачка безперервно проживає за зазначеною адресою, здійснюючи догляд за будинком, сплачуючи кошти за спожиті комунальні послуги, проводячи капітальні та поточні ремонти, а у 2012 році вона за власний рахунок провела воду та встановила водяний лічильник. Договір про надання послуг з водопостачання було укладено з її сином. Таким чином вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном більше десяти років. Також вона має на руках оригінали документів на вищевказаний житловий будинок, що додатково підтверджує той факт, що вона володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Ухвалою суду від 19.08.2019 року, до участі у справі у якості співвідповідачів було залучено [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками спірного нерухомого майна. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, проте від представника позивачки на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явися, однак на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника Первомайської міської ради Миколаївської області, позов визнають в повному обсязі, проти його задоволення також не заперечують. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явились надали до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мають, просять позов задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, оглянувши інвентаризаційну справу № 1070 на будинок по [ADDRESS] , фотокопії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] , суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що з лютого 2006 року [PERSON] вселилася у 31/100 частину житлового будинку по за адресою: [ADDRESS] . У 1998 році вона мала намір укласти з громадянкою [PERSON] , яка є власником 31/100 частини житлового будинку договір купівлі-продажу вищевказаної частини зазначеного житлового будинку. В зв`язку із виїздом [PERSON] передала їй ключі від будинку та документи на будинок, а у 1998 році вона померла і нотаріальну угоду вони з позивачкою не уклали. З дня свого вселення позивачка безперервно проживала за зазначеною адресою, здійснюючи догляд за будинком, сплачуючи кошти за спожиті комунальні послуги, проводячи капітальні та поточні ремонти, а у 2012 році вона за власний рахунок провела воду та встановила водяний лічильник. Договір про надання послуг з водопостачання було укладено з її сином, що об`єктивно підтверджується ксерокопією технічного паспорту на будинок (а.с.14-16), технічними умовами до централізованих систем водопостачання та водовідведення (а.с. 17,18), ксерокопіями видаткових накладних на придбання будівельних матеріалів (а.с.20-27), ксерокопією договору страхування будівель та рухомого майна (а.с.21-35), ксерокопіями квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.36-46), ксерокопією будинкової книги (а.с. 47-49), ксерокопією договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води (а.с. 50-52). Інша частина будинку належала [PERSON] та [PERSON] , які померли та спадщину після них прийняли [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по справі та не заперечують проти задоволення позову. Позивачка вже понад 10 років відкрито добросовісно та безперервно володіє 31/100 частиною житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками квартального комітету м. Первомайська № 14 від 18.07.2019 року (а.с. 10,11). Інші особи, які б претендували на це майно відсутні, що підтверджується інформацією Першої та Другої Первомайських державних нотаріальних контор, згідно якої, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності зі ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, зважаючи та те, що позивачка вже понад 10 років відкрито добросовісно та безперервно володіє 31/100 частиною житлового будинку по за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що за нею має бути визнано право власності на цю частину будинку за набувальною давністю. Суд приходить до висновку що, правових перешкод щодо встановлення права власності за позивачкою немає, позов обґрунтований, позивачка добросовісно заволоділа чужим майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved