Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивачки звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Оскільки ця квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи необхідно було зареєструвати у встановленому порядку, а тому позивачка позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті сестри. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування після смерті сестри [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. В судове засідання представник відповідача - Маріупольської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим суд, розглядає справу за її відсутності на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. В своїх запереченнях, поданих під час попереднього судового засідання, позов вважала необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Посилалась на те, що спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS], а це є умовою для переходу право власності в порядку спадкування, тобто, фактично до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» від 02.04. 1993 року за № 1392. (а.с. 10) Згідно технічного паспорту на квартиру, особового рахунку № [NUMBER], звіту про незалежну оцінку майна, загальна площа в квартирі [ADDRESS] становить 32,3 кв.м., а житлова площа становить 17,9 кв.м. (а.с.11-12, 13-14,31) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 15 березня 2014 року. (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтв про народження [NUMBER], № [NUMBER], виданих Березниковським міським ЗАЦС, батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є одні й ті самі особи, а саме: [PERSON] та [PERSON], що підтверджує їх родинні відносини. Як вбачається зі спадкової справи № 140/2014, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, її сестра [PERSON] у встановлений законом строк звернулись з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців не має. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємицею другої черги, як рідна сестра спадкодавця, спадкоємців в першої черги не встановлено. Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.09. 2014 року за № 1223/02-31 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], після померлої [PERSON], у зв'язку відсутністю у спадкоємця документів, підтверджуючих реєстрацію нерухомого майна. (а.с.15) Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слід зі свідоцтва про право власності на житло від 02.04. 1993 року, [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок за спірну квартиру, а тому набула право власності на квартиру [ADDRESS], яка була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Згідно із положеннями п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09. 1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02. 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Враховуючи перелічені норми, суд дійшов того, що на момент набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру законодавством не була передбачена обов'язкова державна реєстрація її права на квартиру [ADDRESS]. Суд при цьому зазначає, що зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя було набуто право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки нею в повному обсязі було сплачено пайовий внесок за дану квартиру та критично оцінює доводи представника відповідача про те, що спадкодавець за життя не набув права власності на квартиру, а тому спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за законом, після смерті [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає право власності в порядку спадкування, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved