Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг, в обґрунтування якого вказав, що згідно з наказом Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка від 10.09.2019 року №267 [PERSON] було зараховано студентом першого курсу та між сторонами укладено цивільно-правовий договір про надання освітніх послуг. Згідно договору позивач зобов`язаний надати відповідачу освітню послугу за заочною формою навчання та терміном навчання п`ять років, ступінь вищої освітит бакалавр за спеціальністю «Право», а відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу та дотримуватися обов`язків, передбачених ст.63 Закону України «Про вищу освіту». Загальна вартість освітніх послуг за весь період навчання становить 48250 грн, а за фактичний термін навчання відповідача з 10.09.2019 року по 27.02.2020 року становить 4770 грн. Відповідач зобов`язання по оплаті наданих освітніх послуг належним чином не виконав, сплативши за вказаний період 2413 грн., заборгувавши позивачеві 2357,60 грн. За порушення умов договору наказом від 27.02.2020 року № 115 відповідача було відраховано з числа студентів університету. Зазначаючи на належне надання позивачем освітніх послуг відповідачу згідно з навчальним планом і неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання по сплаті освітньої послуги, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за навчання на загальну суму 2857,28 грн., з яких основний борг - 2357,60 грн., пеня - 362,30 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 70,90 грн. та збитки від інфляції в розмірі 66,48 грн., а також понесені позивачем судові витрати в сумі 2102 грн. Представник позивача та відповідач до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує про розгляд справи у заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання двічі не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, з огляду на що суд розглядає справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Надавши оцінку спірним правовідносинам та дослідженим доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно загальних умов виконання зобов`язання, встановлених частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначаються правові наслідки, встановлені договором або законом, які настають у разі порушення зобов`язання, зокрема - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Згідно ч. ч.1,6 ст.73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Судом встановлено, що наказом ректора ЛДУВС ім.Е.О.Дідоренка від 10.09.2019 року №267 відповідача [PERSON] було зараховано до числа студентів І курсу заочної форми навчання за спеціальністю «Право» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб (а.с.7). 23.09.2019 року між сторонами укладено цивільно-правовий договір про надання освітніх послуг. Згідно вказаного договору позивач зобов`язаний надати відповідачу освітню послугу за заочною формою навчання та терміном навчання п`ять років, ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю: право, а відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу та дотримуватися обов`язків, передбачених ст.63 Закону України «Про вищу освіту». Наказом по навчальному закладу від 07.05.2019 року №117 було затверджено розмір плати за надання освітніх послуг. Згідно п.9 договору про надання освітніх послуг загальна вартість освітніх послуг становить 48250 грн. Згідно довідки від 10.12.2020 року №141 вартість навчання за рік складає 9650 грн., а за фактичний термін навчання за період з 10.09.2019 року по 27.02.2020 року вартість навчання становить 4770,60 грн. Відповідачем на рахунок позивача сплачено: 06.09.2019 року 805 грн, 27.09.2019 року - 805 грн., 02.12.2019 року - 803 грн., а всього на суму 2413 грн. (а.с.11-13,31), що вказує на порушення умов договору, за що наказом від 27.02.2020 року №115 відповідача було відраховано з числа студентів Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (а.с.30). Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що є способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Так як позивачем виконувалися умови договору про надання освітніх послуг, що підтверджено навчальним планом, заліковою книжкою та відомостями обліку успішності, а відповідачем в порушення умов договору грошове зобов`язання належним чином не виконано, з нього на користь позивача підлягає стягненню 2857,28 грн., з яких 2357,60 грн. - основний борг, 362,30 грн. - пеня, 70,90 грн. - 3% річних від простроченої суми, 66,48 грн. - інфляційні збитки. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне відповідно до частини першої зазначеної статті стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved