Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході судового розгляду, до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а саме позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]; аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів прохав стягнути з [PERSON] на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь майбутнього опікуна [PERSON], а на утримання сина [PERSON], [INFO], на користь батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради перебувають малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Батько [PERSON] - [PERSON] донькою не цікавиться, матеріально не допомагає, байдужий до дитини та її майбутнього. Рішенням суду з нього стягнуті аліменти. Мати дітей повністю самоухиляється від виконання батьківських обов»язків, залишила [PERSON] та [PERSON] на вихованні бабусі [PERSON] та дідусеві [PERSON], молодший син проживає з батьком [PERSON] Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Полтавського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, проводилася відповідна робота, направлена на підвищення батьківського потенціалу матері дітей, надання цілого спектру соціальних послуг, але це не допомогло матері краще дбати про дітей, належно виконувати батьківські обов»язки, які взяли на себе дідусь та бабуся. За інформацією Полтавського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді виявлено, що діти матері не потрібні, у неї відсутній інтерес до них. Байдужий інтерес до потреб та інтересів [PERSON] у батька [PERSON], який жодного разу не був у школі на батьківських зборах та масових заходах, не спілкувався з класним керівником доньки про навчальні досягнення дитини, ніколи не оздоровлював дитини, не цікавився її здоров»ям та розвитком, чим повністю само ухилився від виконання батьківських обов»язків. Мати дітей надала згоду на позбавлення її батьківських прав, тому прохає врахувати це та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження. 19 вересня 2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що не може дбати про дітей, не відчуває до них почуттів, вони її нервують, вона не хоче бути для них матір»ю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованим листом судових повісток про виклик до суду за місцем реєстрації (а.с. 70-71, 85-86). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що діти [PERSON] та [PERSON] є його онуками та проживають разом із ним та його дружиною, перебувають на їх утриманні. Вони про них піклуються, водять до школи та садочку, одягають, забезпечують харчуванням, дбають про їхній розвиток. Онук [PERSON] проживає разом із рідним батьком та іншою бабусею, він його провідує, приносить йому гостинці. Наполягав на задоволенні позову, оскільки його дочка не виконує своїх батьківських обов»язків, з дітьми поводиться грубо, може накричати, що негативно впливає на їхній психологічний стан. Для дітей буде краще, коли вона проживатиме окремо, тому на даний час він їй підшукує житло, щоб оформити опікунство над дітьми. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.82-83, 84), про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір»ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданими Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області від 21 грудня 2009 року, серії [NUMBER] виданим Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області від 04 липня 2012 року, та серії [NUMBER] виданим повторно Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ від 03 листопада 2017 року (а.с.7-8,10). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області від 21 грудня 2009 року (а.с.7). Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00014116143 від 03 липня 2014 року (а.с.9). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ від 03 листопада 2017 року (а.с.10). З пояснень [PERSON] вбачається, що його донька не займається вихованням своїх дітей, перестала водити їх в дитячий садок. Кошти, які на них отримує пропиває та прокурює, дітям нічого не купує. Кормлять, одягають, купують їм іграшки вони з дружиною (а.с.11). З пояснень [PERSON] вбачається, що вона є матір»ю [PERSON] та бабусею малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. ЇЇ дочка у лютому 2017 року завела дітей до них додому та зникла на чотири місяці. Діти чекали її кожного дня, плакали, але вона не цікавилася їхнім життям. З того часу вони перебувають на їхньому з чоловіком утриманні, а тому прохають вжити заходів щодо впливу на [PERSON] (а.с.32). Підтвердженням того, що діти перебувають на утриманні дідуся та бабусі свідчать копії чеків та квитанцій про оплату ДНЗ № 47, який відвідують [PERSON] та [PERSON], на придбання ліків (а.с.34-44), копія путівки № 637 від 14.07.2018 року на ім.»я [PERSON] до КЗ «Позаміського дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Супутник» (а.с.50). З листа директора Полтавсьокго міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 20.06.2017 року за № 01.2-05/1124 вбачається, що при відвідуванні родини місцезнаходження [PERSON] невідоме, вихованням дітей займається [PERSON] та його дружина [PERSON] Діти мають окремі ліжка, одяг, взуття. [PERSON] залишено запрошення на консультацію та Центру (а.с.51). Із змісту ч.ч.1-3 ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків відносно доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON], [INFO], оскільки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] та Дідусем [PERSON], [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], які займаються їх вихованням та повністю знаходяться на їх утриманні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що з позовом до суду звернувся саме органу опіки та піклування, який вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини, що визначено у ч.2 ст.166 СК України. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов»язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Таким чином, суд, відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача та дітей, те, що відповідач є особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов»язана це робити відповідно до ст. 180 СК України, прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Також суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] з дня його призначення законним представником дітей. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved