Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом в інтересах неповнолітньої дитини до відповідача про позбавлення його батьківських прав, посилаючись на те, що він не виконує своїх батьківських обовязків по вихованню сина протягом багатьох років. В судовому засіданні позивачка допитана в якості свідка дала покази, що відповідач ще у 2001 році зґвалтував її старшу дочку, після чого перебував у місцях позбавлення волі до 2010 року. Коли він вийшов звідти, то навіть не намагався зустрітися із сином [PERSON], хоча той його бачив. Він не бажав жодним чином прийняти участь у вихованні дитини, навіть не хотів поспілкуватися із ним. Потім в 2010 році він знову потрапив за грати, де перебуває по даний час, однак як не пише, так і не телефонує сину. Відповідач в судове засідання не зявився у звязку із перебуванням у місцях позбавлення волі, однак не побажав прийняти участь в розгляді в режимі відеоконференції, не направив свого представника, надав письмове пояснення, що позов не визнає. Представник органу опіку та піклування в судове засідання не зявився, однак подав заяву про те, що не заперечує щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним сином позивачки та відповідача. Батька він не памятає із дитинства. Бачив його лише один раз кілька років назад, оскільки на нього йому вказали люди, однак останній до нього не підійшов. За весь час він із батьком не спілкувався, йому не дзвонив, листи і подарунки від нього він не отримував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки, та оскільки остання впродовж 2005-2015 років періодично була за кордоном, то за її сином [PERSON] доглядала вона. Батько сестриних дітей до них не приходив, листи чи посилки не відправляв. У 2010 році відповідач був в селі, але до сина не зайшов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює секретарем сільради в с.Котелево та є сусідкою позивачки. Їй відомо, що відповідач тривалий час перебуває в тюрмі, а коли вийшов в 2010 році то до сина не заходив, матеріально йому не допомагав. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та позивачка є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони по справі вже тривалий час спільно не проживають та їх шлюб із 10.09.2003 року є розірваний. Відповідач вироком Новоселицького районного суду від 30.07.2001 року був засуджений до девяти років позбавлення волі та звільнився 10.04.2010 року. Він не приймає жодної участі у вихованні свого сина [PERSON], оскільки з ним не спілкується, не зустрічається, не переписується та з ним не розмовляє по телефону, хоча мав таку можливість з часу звільнення до наступного засудження, яке відбулося 02.10.2012 року. Висновком органу опіки та піклування від 10.12.2014 року було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що з боку відповідача допущено порушення його батьківських обовязків щодо прийняття участі у вихованні його сина, оскільки він зовсім не цікавляться його духовним та фізичним розвитком, не займається його вихованням, що доведено тим, що він із ним практично не спілкується, хоча мав і має таку можливість. Враховуючи викладене, суд вважає що [PERSON] не виконує своїх батьківських обовязків відносно власного сина [PERSON], а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України він може бути позбавлений батьківських прав. На підставі ст.164 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved