Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося 11.12.2009 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в сумі 3431,80 грн. Накласти арешт на майно відповідачів. Судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування заявленого позову комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], користуються послугами з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, але не сплачує грошові кошти за отримані послуги, з 01.09.2006 р. по 30.09.2009 р. утворилася заборгованість в розмірі 3431,80 грн. 22.03.2010 р. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник комунального підприємства «Харківські теплові мережі» зазначає, що змінилася сума боргу, яка складає 4886,54 грн. за період з 01.09.2006 р. по 01.02.2010 р. В судове засідання представник позивача комунального підприємства «Харківські теплові мережі» не зявився, причину неявку суду не повідомив. До суду надійшла заява від [PERSON], яка представляє інтереси комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на підставі довіреності № 38 601/14 від 17.02.2014 р., в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 24.03.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова від [PERSON] надійшли заперечення, в яких він зазначає, що ніякого договору між ним та комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» не укладалося, тому позивач не має права вимагати сплати за вищевказані послуги, крім того позивач не надає доказів того, що має ліцензії та дозволи на здійснення такої діяльності, також просив застосувати ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову у звязку зі сплином строку позовної давності. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 р. № 1407 комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] користуються вказаними послугами з теплопостачання, чим підтвердили свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ними та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством. Відповідно до довідки дільниці № 5 комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 1844 від 04.12.2009 р. [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані та постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] наполягав на застосуванні загальної позовної давності встановленої у три роки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України. Суд вважає можливим застосувати загальну позовну давність тривалістю в три роки до позову комунального підприємства «Харківські теплові мережі». Оскільки комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося із позовною заявою до суду 11.12.2009 р., тому суд відмовляє в задоволенні позову комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2006 р. по 01.12.2006 р. на суму 166,52 грн., оскільки пропущений загальний строк позовної давності. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875 IV споживач зобовязаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобовязання. Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь кого з них окремо. Заборгованість по оплаті комунальних послуг підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки повнолітні члени сімї наймача в силу ст. 64 ЖК України несуть солідарну відповідальність по зобовязаннях, що випливають з договору найма житлового приміщення. За період з 01.12.2006 р. до 01.02.2010 р. відповідачі не сплатили за опалення та гарячу воду 3873,43 грн., що підтверджено наданим розрахунком. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 3873,43 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті державного мита в розмірі 51,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV, ст. ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 257, 541, 543, 638 639, 642 ЦК України,

Outcome: partial