Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Аваль», що є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль», звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 10786,98 доларів США, що еквівалентно 128308 грн. 77 коп., заборгованості за кредитом та відсотках та 40965 грн. 39 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків по кредитному договору №014/0013/73/37531 від 17 липня 2008 року. Посилається на те, що 17.07.2008 року між позивачем ВАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №014/0013/73/37531, відповідно до умов якого, банк надав Позичальнику кредит у розмірі 23385 доларів США під 13,8 % річних. Відповідач [PERSON] зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту щомісячно, сплачуючи відсотки та пеню за користування кредитними коштами до 17.07.2014 року. Порушивши умови договору, відповідач не виконував зобовязання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 26.06.2014 року виникла прострочена заборгованість по кредитному договору, що складає ціну позову. В судовому засіданні представник ПАТ «[PERSON] Аваль» позовні вимоги підтримав і просить стягнути із відповідача, заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 26.06.2014 року в сумі 10786,98 доларів США, що еквівалентно 128308 грн. 77 коп., заборгованості за кредитом та відсотках та 40965 грн. 39 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків по кредитному договору №014/0013/73/37531 від 17 липня 2008 року. При цьому, просив суд звернути увагу на те, що між сторонами 20.03.2008 року була укладена додаткова угода №1, згідно умов якої строк дії договору був пролонгований до 18 березня 2016 року, зменшена відсоткова ставка і встановлена в розмірі 12.8 відсотків річних, підписаний сторонами графік погашення кредиту, що є додатком №1 до додаткова угода №1. Однак і ці умови додаткової угоди відповідачем не виконувалися і остання оплата щомісячного платежу ним була внесена 18 лютого 2014 року. Окрім того, [PERSON] звертався до банку з проханням встановити щомісячний платіж в сумі 1000 грн., його заява була розглянута та запропоновані умови, на які він не погодився, тому і нова додаткова угода між сторонами укладена не була. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він не сплачує кредит у зв`язку із відсутністю коштів, які він не може заробити у регіоні, в якому проживає. Окрім того, представник відповідача просила в позові відмовити, оскільки вважає, що він заявлений передчасно, тому що не закінчився термін дії кредитного договору 18 березня 2016 року. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» є підставні і підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Як слідує із змісту ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і відповідно до ст.258 ЦК України підлягає до стягнення за період не більше чим за один рік. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №014/0013/73/37531 від 17 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON], банк надав Позичальнику кредит у розмірі 23385 доларів США під 13,8 % річних. Відповідач [PERSON] зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту щомісячно, сплачуючи відсотки та пеню за користування кредитними коштами до 17.07.2014 року. 20.03.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №014/0013/73/37531 від 17 липня 2008 року, згідно умов якої строк дії договору був пролонгований до 18 березня 2016 року, зменшена процентна відсоткова ставка і встановлена в розмірі 12.8 відсотків річних, підписаний сторонами графік погашення кредиту, що є додатком №1 до додаткова угода №1. Пунктом 2.2 додаткової угоди №1 передбачено, якщо Позичальник прострочив виконання своїх грошових зобовязань за кредитним договором на більш ніж 30 календарних днів, процентна відсоткова ставка, передбачена п.2 цієї додаткової угоди, припиняє застосовуватися і проценти за кредитом розраховуються за процентною ставкою, визначеною у п.1.2 кредитного договору, з 31 календарного дня з дати прострочення. Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі у порядку, передбаченому п.6.6 Кредитного договору. Із розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що [PERSON] зобовязання по кредитному договору з 18.03.2014 року виконував, внаслідок чого, станом на 26.06.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 9348, 84 доларів США, що еквівалентно 111202, 41 грн., заборгованість за відсотками в сумі 1438, 14 доларів США, що еквівалентно 17106, 36 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 40965, 39 грн. Проаналізувавши докази поданій справі, суд вважає, що не виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору порушило право позивача на повернення наданих кредитних коштів, отримання відсотків за користування кредитними коштами, згідно умов договору. Таким чином, порушене право позивача по кредитному договору підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору в сумі 10786,98 доларів США заборгованості за кредитом та відсотках, що еквівалентно 128308 грн. 77 коп., 40965 грн. 39 коп. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові випрати понесені ним на оплату судового збору в сумі 1692 грн. 74 коп.

Outcome: approved