overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що вона з 23.01.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на дітей в розмірі по 1\\4 частці всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину , але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. На двох дітей в загальному просить стягнути 1/2 частину заробітку(доходу). В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач зазначив , що він надає матеріальну допомогу сину , не заперечує , щоб стягувалися аліменти , але зазначив , що він не працює , не має доходу, заробітку , а тому не розуміє які аліменти він повинен сплачувати. Також він зазначив , що він є особою працездатною , не інвалід , але працює коли сам вирішить , що йому це потрібно. Заслухавши сторони , розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копіями свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Згідно акту обстеження умов проживання позивачки депутатом Бобровицької міської ради від 08.06.2016 року, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В судове засідання відомостей про незадовільний стан здоров'я та наявність у відповідача інших утриманців не надано, як він зазначив , він є особою працездатною , отже може працювати та утримувати дітей . Щодо розміру аліментів, то враховуючи вік дітей та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей їх віку , то суд вважає достатнім вказаний позивачем розмір для їх нормального утримання , а залишок коштів після утримання з відповідача аліментів достатнім для його особистих потреб .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею , та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча має таку можливість, так як працює в ТОВ « Земля і Воля». Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання сина в розмірі 13 частки від заробітку відповідача, але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилась та подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує,просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження , ( а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 06.05.2014 року № 1220, неповнолітній [PERSON] проживає з матір»ю [PERSON], (а.с.3). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач працює в ТОВ « Земля і Воля» та отримує заробітну плату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Тому позивачка просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на її користь на сина в розмірі 1\\4 частки від усього заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась та подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного депутатом Бобровицької міської ради 27.03.2015 року, неповнолітній [PERSON] проживає з матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від його доходів, в судове засідання відомостей про стан його здоровя та наявність у нього інших утриманців, стан здоровя дитини не надано, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що є наймачем [ADDRESS]. Членом сім'ї був її чоловік - [PERSON], шлюб з яким було розірвано 19.05.2011р., та який з грудня 2013 року в квартирі не мешкає, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його речей в квартирі не має, кореспонденція на його ім'я не надходить, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про повернення судової повістки без вручення, у зв'язку із не проживанням відповідача за місцем реєстрації, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, є належним повідомленням (а.с. 33). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечував позивач. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [ADDRESS] належить місцевій раді (а.с. 8). Наймачем зазначеного житлового приміщення є [PERSON] Членами її сім'ї є дочка [PERSON], 1999 р.н., та колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким було розірвано 19.05.2011р., (а.с. 7). Крім того, встановлено, що [PERSON], з грудня 2013 року, в зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується відповідним актом (а.с. 10). Перепон в користуванні жилим приміщенням відповідачеві ніхто не чинив, кореспонденція на його ім'я не надходить, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, речей відповідача в квартирі не має, за медичною допомогою, за місцем реєстрації відповідач не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] [INFO] втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування вимог посилалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року. Від шлюбу має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Відповідач припинив добровільно надавати допомогу на утримання дітей. Таким чином, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, оскільки вона самостійно не має можливості надати дітям необхідне і достатнє утримання. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 29), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України про що не заперечувала позивачка (а.с. 20). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] , перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4,5). [PERSON] , припинив надавати допомогу на утримання дітей, не приймає участі у вихованні та розвитку дітей. Неповнолітні діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров`я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з грудня 2015р., надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 2013 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Сімя існує формально, подальше збереження сімї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з грудня 2015р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] 23.07.2013р.н., яка за взаємною згодою батьків залишається проживати з матірю. Майновий спір відсутній. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з січня 2015р., надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2006 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з січня 2015р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] який за взаємною згодою батьків залишається проживати з матір'ю. Майновий спір відсутній. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. В силу ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу (розглянутому в порядку окремого провадження) зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Отже, вибір прізвища не є вимогою позовного характеру, а тому з цього приводу не може бути ухвалено рішення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, [PERSON], саме після розірвання шлюбу (а не під час його розірвання) має право відновити своє дошлюбне прізвище шляхом звернення із відповідною заявою до компетентного органу, а не в судовому порядку, оскільки така вимога не є спором між сторонами у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право. в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, суд приходить до висновку про те, що і в частині визначення проживання дитини з матір'ю, позов задоволенню не підлягає, оскільки між батьками дитини відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини яке визначено за спільною згодою батьків - із матір'ю (ч. 2 ст. 160 СК України). На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Сімя існує формально, подальше збереження сімї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Від шлюбу мають пять неповнолітніх дітей [PERSON] 1999р.н., [PERSON] 2004р.н., [PERSON] 2006р.н., [PERSON] 2011р.н., [PERSON] 18.11.2015р.н., які після припинення шлюбних відносин проживають з матірю. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8). Сімя існує формально, подальше збереження сімї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2016 року. Майновий спір відсутній. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 14.10.2011р.н., яка після припинення шлюбних відносин проживає з батьками. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений\~ одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що 15 вересня 2012 р. вона з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції під актовим записом № 374. Від цього шлюбу мають сумісну дитину: сина [PERSON], [INFO] Три роки дитині виповниться лише 18.11.2016 р. Наразі позивачка тимчасово проживає у своїх батьків. Дитина перебуває на її утриманні. Позивачці одній важко утримувати дитину, відповідач є повноцінно здоровою, працездатною людиною, та має змогу брати участь в її утриманні до досягнення сином трьох років. Просить суд стягнути з відповідача, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів на її утримання, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяви та клопотання від нього не надходили. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 15 вересня 2012 р. позивачка з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ під актовим записом № 374. Від цього шлюбу мають сумісну дитину: сина [PERSON], [INFO] Три роки дитині виповниться лише 18.11.2016 року. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно до ч. 6 цієї ж статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. На теперішній час позивачка тимчасово проживає у своїх батьків. Дитина перебуває на її утриманні. Позивачці одній важко утримувати дитину, відповідач є повноцінно здоровою, працездатною людиною, та має змогу брати участь в її утриманні до досягнення сином трьох років. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд керується ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно з якою якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 18, 77, 79, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому зазначила, що 24.11.2012р. уклала шлюб із відповідачем, від якого є син [PERSON], [INFO] Шлюб не склався з-за відсутності порозуміння, протягом останнього року вони не ведуть спільне господарство. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність. При цьому зазначила, що вони не мешкають разом з 2016р. і примирення неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав та просив розглядати справу та ухвалити рішення у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 24 листопада 2012 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №514, прізвища сторін після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], про що зроблено запис за №181. Спільне життя не склалося, брачно-сімейні відносини не підтримуються з 2016р., сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved