Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення боргу з відповідачки посилаючись на те, що на прохання відповідачки надала їй в борг 12 червня 2018 року 5000 грн. Відповідачка зобовязалася повернути дані кошти до 15.08.2018 року. Місцем отримання коштів, а також місцем їх повернення (тобто місцем виконання договору позики) є домоволодіння позивачки, а саме: с. Олександрівка вул. Молодіжна ([PERSON]), 1 «а», Покровський район Дніпропетровська область. Однак, зазначені умови відповідачка не виконує. Під будь яким приводом ухиляється від виконання свого зобовязання. Від зустрічей уникає. Вирішити зазначену проблему добровільно відмовляється. В звязку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 5000 грн. боргу за угодою позики та судові витрати по справі. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідачки, яка не зявилася в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді була повідомлена належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії розписки від 12.06.2018 року [PERSON] зобовязалася до 15.08.2018 року віддати борг в сумі 5000 грн. [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що розписка від 12.06.2018 року містить дату отримання коштів та дату зобовязання їх повернути. Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргове зобовязання, а правовідносини, що виникли з договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення грошового боргу згідно розписки від 12.06.2018 року до 15.08.2018 року. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Після закінчення строку повернення суми боргу, тобто до 15.08.2018 року, відповідачка борг не повернула, чим порушила умови договору. Таким чином, вимога позивача є обґрунтованою. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений останньою при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved