Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона проживала в шлюбі , але в даний час проживає окремо. Від сумісного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, крім того просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, крім того вказав що додаткові витрати на дитину потрібно, оскільки вона відвідує школу, плавання , танці, тому просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з заявленим позовом не погодився , подавши письмове заперечення на позов, та пояснив, що він офіційно працює та згідний сплачувати 1/4 частину свого заробітку, оскільки відповідно до рішення Обухівського районного суду від 25 листопада 2015 року з нього вже стягуються аліменти на час навчання старшого сина. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебувають в шлюбу, але на даний час проживають окремо. Від сумісного проживання вони мають повнолітнього сина Михайло, [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що визнається сторонами в судовому засіданні. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона в цьому потребує, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку, на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання доньки, в зв'язку з відвідуванням дитиною школи та гуртків представником позивача будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п.13.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідач є учасником бойових дій. Враховуючи викладене та

Outcome: partial