Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 лютого 2007 року померла її мати [PERSON], яка постійно мешкала до дня смерті за адресою: м. Корюківка, пров. Горького, буд. 39. Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, а також житлового будинку № 39 по вул. Горького в м. Корюківка, Чернігівської область. ЇЇ спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, її брат [PERSON]. Але її брат 19 січня 2015 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕЛ №244301. Таким чином, з тверджень позивачки, вона, тобто позивачка є єдиним спадкоємцем, вищезазначеного майна, що належало її померлій матері. З тверджень позивачки, після смерті матері позивачки вони з братом використовували даний будинок та земельну ділянку, підтримували його в належному стані. Для отримання спадщини позивачка не могла вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору. Позивачка в позові стверджує про те, що в звязку з тяжкою втратою, смертю матері, позивачка переживала, хворіла. Також, саме в цей період у позивачки було скрутне матеріальне положення повязане з тим, що отримувала незначну заробітну плату, її діти навчались у вищих навчальних закладах, платних, на утриманні позивачки знаходилася хвора свекруха, яка була прикута до ліжка і потребувала ліків та постійного догляду. Також всіляко допомагала брату утримувати будинок в якому проживала покійна мати. До смерті матір позивачки проживала з позивачкою. Крім того, як стверджує в позові позивачка, вона є необізнаною юридично і не могла знати, що відповідно до норм, діючого законодавства встановлені певні строки щодо звернення до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Згідно умов міжнародного права у разі, якщо особа не є юридично обізнаною, то при розгляді цивільних судових справ суд повинен враховувати це, як підставу яка помякшує обставини, які стались з даною особою. Отже через постійне хвилювання, та нерозуміння настання наслідків несвоєчасного звернення до нотаріуса про прийняття спадщини, позивачкою було пропущено строк на звернення за прийняттям спадщини. Більш того, з тверджень позивачки, за домовленістю з братом, саме брат позивачки мав займатися оформленням їхньої спадщини, але він не повідомив позивачці про необхідність в строки звернутись до нотаріату. На думку позивачки дана причина пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є поважною, оскільки повязана з обєктивними, непереборними, істинними труднощами для позивачки при вчиненні цих дій. Після смерті брата позивачка вже була вимушена звернутись до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але їй повідомили, що на підставі ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також розяснили, що позивачка має право звернутись до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В звязку з вищевикладеним позивачка просить суд визнати для неї [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць для подання до [PERSON] державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 15 лютого 2007 року після смерті матері позивачки [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просить суд задовольнити позов. Також пояснила, що їй було відомо про те, що її мати померла в 2007 році, а також про те, що на момент смерті мати була зареєстрована за адресою [INFO]. Протягом шестимісячного строку і до даного часу вона з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не зверталась і їй не було відомо про те, що в 2008 році за рішенням Корюківського районного суду її брата [PERSON] визнано власником спадкового нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Корюківка, пров. Горького, буд. 39. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, не заперечують проти задоволення вимог позивача. Представник [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, в рішенні суду покладається на розсуд суду. Також повідомлено, що 11 липня 2007 року заведена спадкова справа до майна померлої 14 лютого 2008 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Також повідомлено, що 10 лютого 2015 року заведена спадкова справа до майна померлого 19 січня 2015 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Представник відповідача неповнолітньої [PERSON] за дорученням матері [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив відсутні будь-які підстави в визначенні додаткового строку позивачу для подання заяви про прийняття спадщини. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача неповнолітньої [PERSON] за дорученням матері [PERSON] адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за наступних підстав. По справі встановлено, що 15 лютого 2007 року померла мати позивачки [PERSON], яка була зареєстрована та постійно мешкала до дня смерті за адресою: м. Корюківка, пров. Горького, буд. 39. Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, а також житлового будинку № 39 по пров. Горького в м. Корюківка, Чернігівської область. 11 липня 2007 року [PERSON] державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлої 14 лютого 2007 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 29 січня 2008 року за рішенням Корюківського районного суду брата позивачки [PERSON] визнано власником спадкового майна незданого в експлуатацію житлового будинку з надвірними будівлями , розташованого за адресою м. Корюківка, пров. Горького, буд. 39, власником якого була [PERSON] . Відповідно до інформації від 26.05.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.02.2008 року на підставі рішення Корюківського районного суду від 29.01.2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями , розташованого за адресою м. Корюківка, пров. Горького, буд. 39. 19 січня 2015 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЕЛ №244301. 10 лютого 2015 року [PERSON] державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого 19 січня 2015 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що після смерті матері позивачка з братом спільно використовували даний будинок та земельну ділянку, підтримували його в належному стані. Позивачка в позові зазначила про те, що для отримання спадщини не могла вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору. Позивачка в позові зазначила, що вона в звязку з тяжкою втратою, смертю матері, переживала, хворіла. Вказане не підтверджено позивачем жодним чином. Також позивачка в позові зазначила про те, що також, саме в цей період у позивачки було скрутне матеріальне положення повязане з тим, що отримувала незначну заробітну плату, її діти навчались у вищих навчальних закладах, платних, на утриманні позивачки знаходилася хвора свекруха, яка була прикута до ліжка і потребувала ліків та постійного догляду. Вказане не підтверджено позивачем жодним чином. Позивачка в позові зазначила про те, що вона всіляко допомагала брату утримувати будинок в якому проживала покійна мати. До смерті матір позивачки проживала з позивачкою. Вказане не підтверджено позивачем жодним чином. Позивачка в позові також зазначила про те, що вона є необізнаною юридично і не могла знати, що відповідно до норм, діючого законодавства встановлені певні строки щодо звернення до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Отже через постійне хвилювання, та нерозуміння настання наслідків несвоєчасного звернення до нотаріуса про прийняття спадщини позивачкою було пропущено строк на звернення за прийняттям спадщини. Більш того, за домовленістю з братом, саме брат позивачки мав займатися оформленням їхньої спадщини, але він не повідомив позивачці про необхідність в строки звернутись до нотаріату. На думку позивачки дана причина пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є поважною, оскільки повязана з обєктивними, непереборними, істинними труднощами для позивачки при вчиненні цих дій. Після смерті брата позивачка , з її тверджень, вже була вимушена звернутись до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але їй повідомили, що на підставі ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також розяснили, що позивачка має право звернутись до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На думку суду позивачем не було наведено жодних поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Позивачка знаючи про смерть своєї матері з 2007 року протягом шестимісячного строку не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, хоча мала на це реальну можливість. Пояснення позивача про те, що вона є необізнаною юридично і не могла знати, що відповідно до норм, діючого законодавства встановлені певні строки щодо звернення до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини не є поважними причинами для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім цього позивачем пропущено строк позовної давності, для її звернення до суду з вказаним позовом. За таких обставин заявлені вимоги [PERSON] не єзаконні, є не обґрунтовані і не підлягають задоволенню, оскільки строк для подачі заяви пропущений позивачкою з причин визнаних судом не поважними. Тому слід відмовити позивачу в задоволенні вказаного позову. Так як позов підлягає відмові в задоволенні, тому слід витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 копійок сплачені позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed