Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач ОСББ Вітязь звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], відділ у справах дітей Чернівецької міської ради, департамент економіки Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення нежитлового приміщення. В позові посилаються на те, що на підставі рішення №849/19 виконавчого комітету Чернівецької міської ради Про передачу приміщення в оренду та внесення змін в пункти рішень виконкому міської ради від 08.11.2005 року ОТСББ Вітязь м. Чернівці передано в оренду під офіс нежилі приміщення площею 112,2 кв.м на першому поверсі в будинку №49 Б по вул. Хотинській в м. Чернівці. На виконання вказаного рішення між виконкомом Чернівецької міської ради в особі департаменту економіки та ОТСББ Вітязь м. Чернівці був укладений договір оренди нерухомого майна №482 від 23.11.2005 року. В подальшому між сторонами був укладений договір оренди нерухомого майна №717 від 08.10.2007 року, який було пролонговано на новий термін і діє до 21.11.2013 року. Крім того 23.09.2013 року між департаментом економіки та ОТСББ Вітязь м. Чернівці був укладений новий договір оренди нерухомого майна №301 строком на два роки і одинадцять місяців, що діє до 22.08.2016 року. Так, на початку червня 2009 року, зловживаючи службовим становищем, керуючий справами товариства [PERSON], третя особа на стороні відповідачів самовільно зайняв орендоване ОТСББ Вітязь під офіс нежиле \~ приміщення площею 48,8 кв.м на першому поверсі в будинку №49 Б по вул. Хотинській в м. Чернівці, яке на власний розсуд використовує до цього часу він та відповідачі. Вказують також, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.10.2011 року по справі 2-238/2011 р., що частково змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23.11.2011 року [PERSON] зобовязано звільнити нежитлове приміщення площею 48,8 кв.м. на першому поверсі житлового будинку № 49-Б по вул. Хотинській в м. Чернівці. Крім цього вказують на те, що всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, [PERSON] не тільки не виконав рішення суду в добровільному порядку, і не звільнив вказане нежитлове приміщення, та в порушення норм цивільного законодавства без належних на то підстав вселив у нежитлове приміщення фізичних осіб, відповідачів по первісному позову. Правління ОСББ листом № 308 від 14.12.2012 року запропонували відповідачам по справі в строк до 24.12.2012 року в добровільному порядку звільнити нежитлове приміщення площею 48,8 кв.м. по вул. Хотинській, 49-Б в м. Чернівці. Крім того відповідачі та третя особа [PERSON] самовільно підключили зайняте приміщення до міських мереж газо-тепло-електро-водопостачання і безоплатно користуються комунальними послугами, чим завдали товариству значних матеріальних збитків. Вказують, що відповідачі в добровільному порядку не звільняють спірне приміщення, що порушує їх право на користування майном, як орендарів нежитлового приміщення. Просять усунути перешкоди ОСББ Вітязь у користуванні нежилими приміщеннями площею 48,8 кв.м. на першому поверсі в будинку №49-Б по вул. Хотинській у м. Чернівці шляхом його звільнення та виселення відповідачів разом із належним їм особистим майном, без надання іншого приміщення. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав в заяві на те, що позов ОСББ Вітязь підтримує в повному обємі та просить його задовольнити. Зустрічний позов просить залишити без розгляду, у звязку з повторною неявкою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах: [PERSON], [PERSON] в судове засідання. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини їх неявки та не подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними; першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом, 22.07.2015 року було винесено ухвалу про зупинення розгляду справи на час хвороби [PERSON], а саме до 21.01.2015 року. В подальшому, 19.02.2015 року, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про перенесення слухання справи у заявку з амбулаторним лікуванням та завершенням реабілітаційного періоду [PERSON]. Крім того вказані відповідачі, 03.03.2015 року, подали до суду аналогічну заяву про перенесення слухання справи. Вказані заяви свідчать про обізнаність відповідачів стосовно часу та місця розгляду справи. Крім того, ними не надано жодних доказів на підтвердження проходження амбулаторного лікування [PERSON] та не вказано поважність причин неявки відповідачів [PERSON] та [PERSON] Крім того [PERSON] 19.03.2015 року отримала судові повістки, для передання відповідачам [PERSON], [PERSON], про виклик в судове засідання на 23.03.2015 року о 10:00 год. Згідно акту ОСББ «Вітязь» від 06.03.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають в адмінприміщенні за адресою: м. Чернівці вул. Хотинська, 49-Б. У звязку з наведеним відповідачі по справі викликалися в судове засідання через оголошення в газеті «»Свобода слова» №9 від 12.03.2015 року. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що відповідачі по справі були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи відділу у справах дітей Чернівецької міської ради [PERSON], а також представник депатаменту економіки Чернівецької міської ради в судове засідання не зявились. Під час участі у справі надали усні пояснення в яких не заперечували проти задоволення позову та подали до суду пояснення по справі. Вказують, що відомості на які посилається позивач по первісному позову відповідають дійсності. Договір оренди нерухомого майна №301 від 23.09.2013 року, який діє на даний час, не передбачає право користування або володіння орендним майном нежитловими приміщеннями третіми особами. Договором передбачено, передача майна в суборенду, однак виключно за згодою орендодавця. Вказує, що дійсно 17.08.2006 року комісією з виділення в оренду нерухомого майна, що належить територіальній громаді м. Чернівці, було запропоновано вилучити з оренди загальну площу 48,8 кв.м. для відновлення під житло. Однак в подальшому процедури переведення вчинено не було, жодного рішення, з цього питання не приймалося. Тому вважає що приміщення залишилось в оренді позивача по первісному позову з статусом нежитлового приміщення. [PERSON] в судове засідання також не зявився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України . Суд беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення №849/19 виконавчого комітету Чернівецької міської ради про передачу приміщень в оренду та внесення змін в пункти рішень виконкому міської ради від 08.11.2005 ОТСББ Вітязь передано в оренду під офіс нежилі приміщення площею 112,6 кв.м на першому поверсі \~ в будинку №49 Б по вул. Хотинській в м. Чернівці. 23.11.2005 року між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради в особі департаменту економіки та ОТСББ Вітязь був укладений договір оренди вказаних приміщень №482, в подальшому між сторонами був укладений договір оренди №717 від 23.10.2007 року. Крім того 23.09.2013 року між департаментом економіки та ОТСББ Вітязь м. Чернівці був укладений новий договір оренди нерухомого майна №301 строком на два роки і одинадцять місяців, що діє до 22.08.2016 року. Рішенням засідання \~ правління ОТСББ Вітязь від 14 квітня 2005 року було вирішено надати [PERSON]І та членам його сімї нежитлові приміщення площею 48,8 кв.м. за рахунок вилучених із загальної площі офісу ОТСББ Вітязь в будинку № 49-б по вул. Хотинській. На засідання комісії з виділення в оренду нерухомого майна, що належить комунальній власності територіальної громади від 17.08.2006 року було погоджено виділення в оренду цих приміщень за умови переведення вилучених з оренди приміщень \~ під службове житло для працівників ОТСББ Вітязь. Однак в подальшому процедури переведення вчинено не було, жодного рішення виконавчим комітетом міської ради, з цього питання не приймалося. Рішеннями Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.10.2011 року та рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23.11.2011 року встановлено, що третя особа на стороні відповідачів [PERSON] зайняв нежитлове приміщення площею 48,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будинку №49-б по вул. Хотинській у м. Чернівці та входить в склад приміщень, що передані позивачу для користування на підставі договору оренди, не в порядку який визначений житловим законодавством. Під час виконання вказаних рішень, згідно акту Садгірського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 09.10.2012 року було виявлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зайняли вказане вище нежитлове приміщення . Також встановлено, що ОТСББ Вітязь листом № 308 від 14.12.2012 року запропонували відповідачам по справі в строк до 24.12.2012 року в добровільному порядку звільнити нежитлове приміщення площею 48,8 кв.м. по вул. Хотинській, 49-Б в м., однак дана вимога проігнорована відповідачами. Крім того суд ухвалюючи дане рішення бере до уваги пояснення [PERSON] та [PERSON], однак вони не можуть бути покладені в основу даного рішення, оскільки даними особами не надано жодного доказу, щодо правомірності та законних підстав їх проживання у вказаному приміщенні та переведенні його з нежитлового в житлове. На підставі ст. 28 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця. Крім цього, згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання, а тому відповідно до п. 1.1 договору №301 від 23.09.2013 року майно передається в оренду з метою використання під офіс. Частиною 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Питання щодо виселення із службових приміщень регулюється Положенням «Про порядок та надання службових житлових приміщень і користування ними в Україні», затверджене постановою Ради Міністрів від 4 лютого 1988 р. № 37, де зазначено, що робітників і службовців, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з господарських товариств або вийшли з них за власним бажанням, підлягають виселенню зі службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення, за винятком осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове житлове приміщення, не менш як 10 років; осіб, що звільнені з посади, у звязку з якою їм було надано житлове приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів за віком та інших осіб відповідно до житлового законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до приписів ст. 30 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків. Житлове приміщення [PERSON] не надавалось, а тому члени сімї не могли туди бути вселені. Позивач по первісному позову на законних підставах, користується нежитловим приміщенням на першому поверсі площею 111,8 кв.м. \~ в будинку № 49 по вул. Хотинській в м. Чернівці. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зайняли вказане нежитлове приміщення та переобладнали його під житло не у визначеному житловим законодавством порядку. Договір оренди №301 від 23.09.2013 року на спірне приміщення є дійсним, а рішення комісії з виділення в оренду нерухомого майна, що належить комунальній власності територіальної громади від 17.08.2006 року, яким було погоджено виділення в оренду цих приміщень, не є правовстановлюючим документом, який надає право на відповідачам користування як житлом та переведення у житло цього приміщення. Крім того, орендодавцем не надавалось згода на вселення відповідачів, як мешканців в спірне приміщення. Суд вважає, що ОСББ Вітязь правомірно звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користування нерухомим майном, для захисту свого права як користувача спірних нежитлових приміщень, в контексті ст. 16 ЦК України. Отже суд вважає, що позов ОСББ Вітязь підлягає задоволенню, слід усунути перешкоди ОСББ Вітязь у користуванні нежилими приміщеннями площею 48,8 кв.м. на першому поверсі в будинку №49-Б по вул. Хотинській у м. Чернівці шляхом його звільнення та виселення відповідачів разом із належним їм особистим майном, без надання іншого приміщення. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідача на користь позивача 229,40 грн.

Outcome: approved