Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис 09. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 23.01.2017 року шлюб між ними розірвано. З відповідача за рішенням Охтирського міськрайонного суду від 04.04.2017 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 750 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час коштів для утримання та забезпечення належного розвитку дитини не вистачає, оскільки на даний час значно збільшилися потреби на навчання дитини та на її харчування. В звязку з цим просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1500 грн., але 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила суд збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що на даний час син навчається в першому класі, відвідує спортивну секцію, займається шахами на платній основі, зросли ціни на одяг, продукти харчування, тому отримуваних нею коштів не вистачає для забезпечення належних умов для їхньої спільної дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він має старшого сина від першого шлюбу, на утримання якого в добровільному порядку сплачує матері дитини [PERSON] аліменти в розмірі по 750 грн. щомісячно, як і на меншого сина [PERSON]. Зазначив, що його матеріальний стан не покращився, тому не вбачає підстав для зміни розміру стягуваних аліментів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає можливим розгляд справи проводити в її відсутність. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду від 04.12.2017 року в справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду на 13.12.2017 року, однак, відкладено на 20.12.2017 року через неявку відповідача. 20.12.2017 року в справі ухвалено заочне рішення Охтирського міськрайсуду, яке згідно ухвали Охтирського міськрайсуду від 31 січня 2018 року скасоване та справа призначена до розгляду на 21 лютого 2018 року, однак, відкладено за клопотанням відповідача через його неявку на 14.03.2018 року. 14.03.2018 року за клопотанням відповідача залучено до участі в справі третьою особою [PERSON] та витребувано документи у сторін, у звязку з чим відкладено розгляд справи на 28.03.2018 року. 28.03.2018 року відхилено клопотання відповідача про допит свідком позивачки [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області сторони зареєстрували шлюб (а.с.6). Від спільного життя вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка матірю (а.с.5). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2017 року, яке набрало законної сили 07.03.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-9). З відповідача за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2017 року стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно, які підлягають індексації, на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, які сплачуються на користь матері [PERSON], починаючи стягування з 16.03.2017 року (а.с.10-12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.10.2016 року №23-138/834, виданої керуючим справами виконавчого комітету Охтирської міської ради, малолітній [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою [INFO] (а.с.16), де зареєстрована та проживає також і його матір [PERSON] (а.с.4). Відповідно до вимог\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обовязки щодо дитини. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 17 травня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому доводи позивачки про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з часу звернення з вказаним позовом до суду не приймаються до уваги, так як в цій частині не ґрунтуються на законі. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~вбачається, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~\~ установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Тобто розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 930 грн. В даному випадку суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, розмір аліментів, які сплачував відповідач в розмірі 750 грн. щомісячно є в порівнянні до мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку заниженим, що не відповідає інтересам дитини. В той же час відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На переконання суду позивачка в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надала суду належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування свого позову, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1500 грн.При цьому суд також враховує, що позивачка погодилася в суді на розмір аліментів 1200 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальний стан обох сторін, а саме, що позивачка займається підприємницькою діяльністю, хоч і показаний в декларації про її доходи за 2017 рік незначний доход в розмірі 1300,31 грн., однак, вона має у власності земельну ділянку, яку здає в оренду, про що зазначила в суді, також у 2017 році придбала автомобіль «Skoda Fabia» 2008 року випуску, має старшого сина від першого шлюбу. Також суд враховує, що хоча згідно декларації про доходи відповідача за 2016 рік його доход склав 1200 грн., однак, він займається індивідуальною адвокатською діяльністю, отримує пенсію, має також у власності автомобіль, має старшого сина, якому допомагає матеріально в добровільному порядку, хоч з нього і не стягувалися аліменти в судовому порядку, про що він зазначив у суді. З урахуванням всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, стягувані аліменти є недостатніми для належного забезпечення дитини, а також те, що на даний час розмір аліментів в розмірі 750 грн. щомісячно є в порівнянні до мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку заниженим, дитина потребує більше коштів у звязку з її зростанням для забезпечення щоденних побутових потреб та розвитку, крім того купівельна спроможність стягнутих коштів на утримання дитини значно зменшилася, та те, що дитина повинна бути забезпечена матеріально як за рахунок батька, так і за рахунок матері також,тому суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки та змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року та стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1100 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з дня набрання рішенням законної сили та аліменти сплачувати матері [PERSON] В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial