Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 19.07.2008 року у Першому відділі реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 343. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що шлюбні відносини з відповідачем через відсутність взаєморозуміння, на ґрунті чого у них виникали постійні сварки. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], яка буде після розлучення проживати разом з позивачкою. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, на примирення не згодна і наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «Срібна». Спір про майно відсутній. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 19.07.2008 року у Першому відділі реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 343, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 085990. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №170266. Шлюбні стосунки припинені через відсутність взаєморозуміння, на ґрунті чого у них виникали постійні сварки. Після розлучення дитина буде проживати разом з позивачкою. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сімя розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя\~власної гідності, поваги до себе. На підставі наведеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, відповідно до ст. 112 СК України є підстави для розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу зазначити їй дошлюбне прізвище «Срібна». Тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачці зазначити дошлюбне прізвище «Срібна».

Outcome: approved