Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, вказавши, що між нею і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, про що свідчить розписка від 14.01.2017р., згідно якої відповідач отримав від позивачки 1000,00 доларів США, написаною власноруч відповідачем. Позичені гроші відповідач зобовязався повернути до 01.03.2017 року, але до теперішнього часу борг відповідач не повернув. Станом на 04.04.2017 року сума боргу становить 27\~024,00 грн. за офіційним курсом НБУ. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних становить 178,00 грн., пеня за обліковою ставкою НБУ 1658,46 грн., індекс інфляції 570,48 грн., а всього підлягає стягненню 29\~430,46 грн. Крім того, через надану позику в неї погіршилися відносини з чоловіком, не вистачає грошових коштів і вона відчуває моральні страждання, які оцінила у 10\~000,00 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу 27024,46 грн., 3 % річних в сумі 178,00 грн., пеню 1658,46 грн., індекс інфляції 570,48 грн., а всього просить стягнути 29\~430,46 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач надала уточнені позовні вимоги, якими зменшила позовні вимоги, а саме: сума боргу складає станом на 31.08.2017 року згідно з офіційним курсом НБУ (25,579541 грн. за 1 долар США) 25579,54 грн. Станом на 31.08.2017 року сума процентів, які відповідач зобовязаний сплатити відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період з 14.01.2017р. по 31.08.2017р. складає 47,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1246,74 грн. Крім того, відповідно до ст..ст.625, 1050 ЦК України, сума трьох процентів річних, які відповідач зобовязаний сплатити у звязку з простроченням виконання ним грошового зобовязання за період з 02.03.2017р. по 361.08.2017р. складає 14,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 382,66 грн. Отже, станом на 31.08.2017 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики від 14.01.2017 року складає 27208,94 грн. і таким чином, в частині вимог майнового характеру ціна позову зменшена на 2221,98 грн., в частині вимог немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) повністю. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 27208,94 грн., а також розходи по оплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а також повернути судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачену за позовну вимогу немайнового характеру, розглянути справу в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав 1 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 01.01.2017р. Відповідно до договору позики відповідач зобовязався повернути позику до 01.03.2017 р. Однак відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Станом на 31.08.2017 року сума процентів, які відповідач зобовязаний сплатити відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України за період з 14.01.2017р. по 31.08.2017р. складає 47,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1246,74 грн. Крім того, відповідно до ст..ст.625, 1050 ЦК України, сума трьох процентів річних, які відповідач зобовязаний сплатити у звязку з простроченням виконання ним грошового зобовязання за період з 02.03.2017р. по 361.08.2017р. складає 14,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 382,66 грн. Отже, станом на 31.08.2017 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики від 14.01.2017 року складає 27208,94 грн. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обовязок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження факту неодержання від позикодавця суми позики за вказаними розписками суду не надала. Іншого розрахунку названих сум відповідачем не надано та не спростовано розрахунок, наданий позивачем. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 14.01.2017р. грошові кошти в сумі 27208,94 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., понесені нею при поданні позову.

Outcome: approved