Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 110-111), просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року і [PERSON], померлої [INFO] року, а також зобов'язати державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області видати свідоцтво про право на спадщину, яке вказане у заповіті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її дідусь [PERSON], який залишив заповіт на ім'я своєї доньки [PERSON] (матері позивачки), яка не встигла прийняти спадщину і померла [INFO] року. [PERSON] заповів своїй доньці [PERSON] ? частину житлового будинку по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області, згідно заповіту від 17 липня 1998 року. Позивачка звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки житловий будинок по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області належить на праві приватної власності [PERSON] Вважає, що вона має право успадкувати ту частину спадщини, відносно якої складено заповіт, однак строк на прийняття спадщини вона пропустила у зв'язку з тим, що була неповнолітньою. Третя особа [PERSON], яка також представляє інтереси позивачки за довіреністю, у судовому засіданні на позовній заяві наполягала і пояснила, що [PERSON] заповів своїй доньці ? частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], яка не встигла прийняти спадщину, оскільки померла, а тому право на прийняття спадщини перейшло до [PERSON] Але своєчасно вона заяву про прийняття спадщини вона не подала, оскільки була неповнолітньою, крім того, [PERSON] не надавала заповіт, який знаходився у неї, а також через те, що [PERSON] запевнила її, що на спадщину не претендує, а тому з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали, подали заперечення на позов (а.с. 36-39) і просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною третьою статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року помер [PERSON] - дідусь позивачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9). 17 липня 1998 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів дочці - [PERSON] належну йому частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області (а.с. 95). [INFO] року [PERSON] (мати позивачки) померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 10), спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняла. Позивачка по справі [PERSON] є донькою [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст. 1273 цього Кодексу. Оскільки позивачка була неповнолітньою на час смерті матері, вона відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після її смерті. Крім того, нотаріальною конторою її заява про прийняття спадщини прийнята, відмова у прийнятті заяви у зв'язку з пропуском строку позивачці не була надана, а тому вимоги про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Позивачка повинна була прийняти спадщину в порядку ст. 1276 ЦК України замість померлої матері протягом п'яти місяців з моменту смерті її дідуся [PERSON] Однак, у вказаний термін спадщину після смерті своєї матері [PERSON] позивачка не прийняла. Доказів поважності причин пропуску строку суду не надані. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Доводи представника позивача в тій частині, що заява позивачкою про прийняття спадщини не була подана до нотаріальної контори через те, що [PERSON] не надавала заповіт, який знаходився у неї, а також вона пообіцяла не претендувати на спадщину після смерті [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вони нічим не підтверджені, а тому вимоги про визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], задоволенню не підлягають. Крім того, згідно свідоцтва про право власності № 385 від 01 квітня 2004 року житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] Біляївського району Одеської області та земельна ділянка за цією ж адресою відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку належали [PERSON] (а.с. 40, 41). В провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-26/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності, державного акту на право власності на земельну ділянку, виділення частки в натурі у спільному майні подружжя та визнання права власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В ході розгляду справи, а саме [INFO] року [PERSON] помер. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 69), а тому відповідно до ст.1261 ЦК України вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] 26 листопада 2010 року вона звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину після смерті чоловіка, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с. 43). Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2011 року [PERSON] було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - [PERSON] у зв'язку зі смертю останнього. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2011 року у задоволенні позову [PERSON] (правонаступник [PERSON]В.) було відмовлено у повному обсязі (а.с. 44). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року (а.с. 45-49) вказане рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2011 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме: визнане частково недійсним свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] і [PERSON] право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку за кожним, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виділено у користування земельну ділянку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року вказане рішення апеляційного суду Одеської області залишено без змін, тобто набрало законної сили і на теперішній час не скасоване. Судом встановлено, що власниками спірного житлового будинку є [PERSON] (третя особа по справі) і [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. На момент смерті [PERSON] не набув право власності на частину спірного житлового будинку, так як власником будинку на той час була [PERSON], який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок. [PERSON] була залучена до участі у справі в якості правонаступника [PERSON] відповідно до ст. 37 ЦПК України, заяви про залучення інших осіб, які є спадкоємцями померлого, зокрема від [PERSON], не надходили. До того ж, рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року (а.с. 45-49) встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], а відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки позивачка не прийняла спадщину після смерті дідуся [PERSON], померлого [INFO] року, в порядку ст. 1276 ЦК України протягом п»яти місяців з дня смерті матері, а також враховуючи ту обставину, що на час відкриття спадщини [PERSON] не належала ? частина спірного житлового будинку, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 13 травня 2015 року вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на ? частину житлового будинку, розташованого в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Енгальса, 33, але оскільки позовна заява залишена без задоволення, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed