Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем 02 жовтня 2004 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу є двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до відчуження та до втрати почуття любові, поваги та довіри. Більше року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, бюджет у них різний, проживають окремо, спроби примиритися результатів не дали. Вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, на примирення не згідна, просила шлюб розірвати, а також відновити їй її дошлюбне прізвище [PERSON]. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину. З моменту звернення до суду з цим позовом та до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати та відновити позивачу її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивачки дійсно необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved