Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати незаконним та скасувати п.69 рішення виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 12.11.1997 року №348 в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 96 м.кв. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] мотивуючи тим, що вона є власником 28/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. В 2017 році вона звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Із за існування розбіжностей у рішенні виконкому міської ради від 12.11.1997 року №348 в частині розміру переданої [PERSON] земельної ділянки, вона не в змозі приватизувати право власності на земельну ділянки. На її звернення до відповідача скасувати рішення, їй відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 28/100 частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Левківською Г.С., копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47007494 від 05.11.2015 року (а.с.13-15). Вказану частину (28/100) житлового будинку по [ADDRESS], позивачка успадкувала після смерті [PERSON], померлої [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яка була спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с.8,12). Рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 12.11.1997 року №348 п. 69 [PERSON] було передану у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 96 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією архівного витягу від 14.06.2012 року №М-129 (а.с.11). Співвласником 72/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав серії [NUMBER] (а.с.10). Розпорядженням Овруцького міського голови від 19.02.2016 року №32 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.23). В 2017 році позивачка звернулася до ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» із заявою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування частини житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно технічної документації виготовленої ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» від 22.09.2017 року, загальна площа земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] становить 0,0895 га., в тому числі в користуванні позивача перебуває 0,0388 га. (а.с.24-38). В жовтні 2017 році позивачка звернулася із заявою до відповідача про скасування п.69 рішення виконкому міської ради №348 від 12.11.1997 року по причині розбіжностей у площах земельної ділянки, однак згідно листа відповідача від 03.11.2017 року позивачу відмовлено, оскільки рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради №348 від 12.11.1997 року є ненормативним правовим актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом виконання (передача земельної ділянки у власність) тому не може бути скасоване або змінене міською радою (а.с.39). Ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Стаття 116 ЗК України встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. 5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Разом з тим, ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ( стаття 21 Цивільного кодексу України). Отже, обов'язковою умовою визнання акта недійсним у даному випадку є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування. Статтею 393 ЦК України передбачено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має права вимагати відновлення того становища, яке існувало до видужання цього акта. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved