Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання за нею право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288445, виданий 10 липня 1996 року за рішенням Арцизької районної державної адміністрації № 320 від 28 червня 1996 року та зареєстрований 15 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) № 831, що розташована в с.Острівне Арцизького району Одеської області, належало [PERSON], яка померла 03 листопада 2003 року, посилаючись на те, що померла була власником зазначеного майна. Після смерті спадкодавця позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт на імя позивачки, однак оформити право на спадщину на зазначене майно в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки за ЦК України (2004 року) повинна подати відповідну заяву про прийняття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння майном, так як заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, та у неї є сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав за життя [PERSON] у звязку з чим звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, але представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, справу просив розглянути у його відсутність та у відсутність позивачки. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути в його відсутність. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову, і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов'язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України. Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж ЦК, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] померла 03 листопада 2003 року, суд вважає за необхідне при ухваленні даного рішення керуватися положеннями ЦК УРСР в редакції 1963 року. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України та картки фізичної особи-платника податків Арцизької міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області прізвище позивачки зазначено як «Георгієва» (а.с. 6, 7). Зі свідоцтва про одруження від 20 жовтня 1996 року І-ЖД № 041691 вбачається, що після укладення шлюбу з [PERSON], позивачка змінила своє дошлюбне прізвище «Журавель» на прізвище «Георгієва» (а.с. 8). Заявниця по справі доводиться внучкою [PERSON], що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00017891461 від 07 квітня 2017 року, № 00018347937, № 00018347101 від 12 липня 2017 року, свідоцтвом про народження № 351 від 07 грудня 1979 року (а.с. 12, 13, 14, 15). Як вбачається з заповіту [PERSON] 12 грудня 1997 року склала заповіт, посвідчений секретарем Острівнянської сільської ради Арцизького району Одеської області - [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2770, яким заповілаусе майно на [PERSON], позивачку по справі (а.с. 11). [PERSON] померла 03 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 367831 (а.с. 9). Після смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Димитрова розміром 5.9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в с.Островне Арцизького району Одеської області (а.с. 10, 18). Відповідно довідки № 131 від 13 лютого 2018 року, виданої Острівнянською сільською радою Арцизького району Одеської області, після смерті [PERSON], спадкоємцем сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 028445 стала [PERSON] (раніше [PERSON]) Л.О., позивачка по справі, на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Арцизької нотаріальної контори за реєстрованого від 12 грудня 1997 року № 2770 (а.с. 17). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 51245486 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 51245493 (заповіти/спадкові договори), листа № 519/01-16 від 15.03.2018р., виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою [PERSON], позивачки по справі, але свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 26, 27, 28). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 жовтня 2017 року № 1845/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням строку подачі заяви на прийняття спадщини (а.с. 16). Відповідно до розяснень, що викладені у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема,\~\~відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася\~\~до набрання чинності ЦК і строки на її прийняття не закінчилися до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.\~\~ Згідно з ч. 2\~\~ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, тим самим, своїми діями фактично прийняли спадщину, тобто в судовому засіданні було встановлено та знайшов своє підтвердження факт прийняття спадщини позивачами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право на спадкове майно на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Димитрова розміром 5.9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в с.Островне Арцизького району Одеської області після смерті [PERSON], померлої 03 листопада 2003 року. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved