Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 27 січня 2014 року в селі Олексапіль Білокуракинського району, Луганської області у віці 82 років померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 4,43 умовних кадастрових гектарів, право власності а яку на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0113763 від 25.02.1997 року належало [PERSON], земельної ділянки загальною площею 5,3556 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 013998, реєстраційний № 481 належало померлій [PERSON] данилівні. На момент смерті позивачка була зареєстрована та проживала разом із бабусею, вела з нею спільне господарство та після смерті здійснила її поховання. На випадок своєї смерті бабуся позивачки зробила розпорядження у вигляді заповіту, посвідченого секретарем Лозно-Олександрівської селищної ради, згідно якого вона заповіла земельну ділянку позивачці. Проте, постановою приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як єдиної та належної спадкоємиці звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради Білокуракинського району не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 27 січня 2014 року в селі Олексапіль, Білокуракинського району, Луганської області у віці 82 років померла [PERSON], про що виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Білокуракинського району було зроблено відповідний актовий запис за № 03 та видано свідоцтво серії І-ЕД № 388834 (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про народження серії I-ЯР № 352987 та свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ЕД № 497472 (а.с.16) позивачка є онукою померлої [PERSON] (а.с.16) Відповідно до довідки № 1057 від 11.07.2017р. виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Білокуракинського району на момент смерті разом із померлим мешкала та вела спільне господарство позивачка яка здійснила обряд поховання, проживала в будинку та розпорядилась майном (а.с.10). Із дослідженої в судовому засіданні Відповіді відділу у Білокуракинському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 31-28-99.1-622/15-17 від 26.05.2017р. (а.с.12) вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 013998 площею 5,3556 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виданий на імя [PERSON] Також на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Заріччя» серії ЛГ № 0113763 від 25.02.1997 року № 39, про що було зроблено запис у книзі реєстрації сертифікатів по КСП «Заріччя» (а.с.12). 20.09.2017р. постановою приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved