Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач Комунальна установа Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором. Позов було мотивовано тим, що 30.05.2016року між КУ БМР «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] було укладено договір № 1955 на користування об`єктом благоустрою. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання щодо повної, та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого станом на 24.05.2019року у відповідача утворився борг в розмірі 1676,46грн. за період з 30 травня 2016 року по 30 квітня 2019року, що і просив позивач стягнути з відповідача та судові витрати у справі в сумі 1921,00грн. В судове засідання позивач не направив свого представника, подали до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримали в частині стягнення судового збору, оскільки відповідачем на час розгляду справи заборгованість сплачена, тому позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, та після відкриття судом провадження у цій справі, але просить стягнути з відповідача витрати понесені позивачем в зв`язку із зверненням до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Встановлено, що 30.05.2016 року між КУ БМР «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] було укладено договір №1955 на користування обєктом благоустрою. Згідно п. 1.2. Договору, відповідач використовує обєкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS] . При цьому ціна послуг за даним Договором визначається згідно п. 4.3. додатку №1 рішення Білоцерківської міської ради від 11 липня 2008 року № 800 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Біла Церква» та становить 100,00 грн. на місяць, в тому числі ПДВ у розмірі 16,67грн. протягом терміну дії договору, на умовах договору відповідач зобов`язаний оплачувати надані послуги на користь позивача до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача в розмірі 100 % ціни послуг, передбаченої договором. Строк дії Договору було продовжено (пролонговано) на 2018-2019 роки. Встановлено, що відповідач належним чином не виконув зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого станом на 24 травня 2019року утворився борг в розмірі 1676,46грн. за період з 30 травня 2016року по 30 квітня 2019року, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 13). Станом на 24.09.2019 року вказана заборгованість відповідачем погашена. З довідки КУ БМР «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» № 463 від 24.09.2019 року вбачається, що [PERSON] 15.08.2019року сплатив заборгованість за договором № 1955 від 30.05.2016 року за користування об`єктом благоустрою за період з 30.05.2016 року по 30.04.2019 року у сумі 1676,46грн. Встановлено, що відповідач задовольнив вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором після пред`явлення позову і після відкриття провадження по даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що оскільки відповідач, після пред`явлення позову задовольнив вимоги позивача, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved