Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МБИ-7/8-07 від 21.09.2007 року у розмірі: 12\~238,56 доларів США, в гривневому еквіваленті станом на дату ухвалення рішення, що складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 7 846,50 доларів США, суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1\~327,19 доларів США, суми строкової заборгованості по відсоткам 156,71 доларів США, суми простроченої заборгованості по відсоткам 2\~908,16 доларів США, а також пеню за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам 312\~949,79 грн. та судових витрат в сумі 9\~616,01 грн. Позов обґрунтовано тим, що згідно з кредитним договором № МБИ-7/8-07 від 21.09.2007 року, із змінами та доповненнями, що стосувалися реструктуризації кредиту, внесеними додатковими угодами № 1 від 20.02.2008 року, № 2 від 19.12.2008 року, відповідачу було видано кредит 12 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 15 % річним, строком до 20.09.2022 року, банк зобовязався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник відповідач по справі зобовязався повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем було виконано у повному обсязі свої договірні зобовязання перед відповідачем щодо видачі суми кредиту. За умовами зазначеного договору (п.3.2, 4.1, 4.3) відповідач зобовязаний щомісячно, в термін встановлений договором здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах та відсотки за користування кредитними ресурсами, згідно з Графіком зниження розміру заборгованості, який додатком № 1 до Кредитного договору. Проте, відповідач не виконуючи належним чином взяті на себе зобовязання розрахунки у повному обсязі з позивачем у відповідності до перелічених вимог договору не проводить, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог з підстав, зазначених в позові та наданих суду доказів. Відповідач та його представник в судове засідання не з»явивлись, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому судом враховується, що представник відповідача про час та місце слухання справи, призначеної на 25.04.2018 року повідомлений особисто, ознайомився з матеріалами справи, але не з»явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, про час та місце слухання справи на 24.05.2018 року відповідач та його представник повідомлялись, але повістка адресована на адресу відповідача повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд прийняв рішення про розгляд справи у їх відсутність, але при цьому враховується позиція відповідача, викладена в запереченнях проти позову від 11.10.2017 року та наданих поясненнях відповідача в судовому засіданні від 14.06.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МБИ-7/8-07. Відповідно до п. 2.1 даного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 12\~000 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 15,00% річних строком до 20.09.2022 року. Відповідно до положень пунктів 1.2., 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», зареєстрованого державним реєстратором 30.09.2009 року, з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02.09.2009 року за № 4). Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», є правонаступником щодо всіх прав та зобовязань ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банку «Фінанси та Кредит», товариство з обмеженою відповідальністю. Відповідно, всі права та обовязки за кредитним договором та договором поруки згідно вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України, переходять до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», як вбачається з витягу із Статуту. За умовами пунктів 3.2, 4.1, 4.3 зазначеного договору відповідач зобовязаний щомісячно, в термін встановлений договором здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах та відсотки за користування кредитними ресурсами, згідно з графіком зниження розміру заборгованості, який додатком № 1 до кредитного договору. Між тими ж сторонами 20.08.2008 року укладено додаткову угоду № 1 до вищезазначеного договору, якою змінено строк нарахування процентів та 19.12.2008 року додаткову угоду № 2 до вищезазначеного договору, якою викладено в новій редакції п. 5.1 кредитного договору № МБИ-7/8-07 від 21.09.2007 року щодо забезпечення виконання зобов»язань та майнової поруки [PERSON], яка передала в іпотеку банку житловий будинок за адресою: м. Кіровоград вулиця Світла, 39. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується в суді наданою копією заявки на отримання кредиту, наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконує взятих на себе зобов»язань і станом на 13.03.2017 року має заборгованість у розмірі 12\~238,56 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 13.03.2017 року становить 328\~117,64 грн., а також 312\~949,79 грн., а загалом на суму в гривневому еквіваленті 641\~067,43 грн., у тому числі: - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 7 846,50 доларів США, що за курсом НБУ 26,810151 грн. за 1 долар США станом на 13.03.2017 року становить 210\~365,85 грн., - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1\~327,19 доларів США, що за курсом НБУ 26,810151 грн. за 1 долар США станом на 13.03.2017 року становить 35\~582,16 грн., - сума строкової заборгованості по відсоткам 156,71 доларів США, що за курсом НБУ 26,810151 грн. за 1 долар США станом на 13.03.2017 року становить 4\~201,42 грн., - сума простроченої заборгованості по відсоткам 2\~908,16 доларів США, що за курсом НБУ 26,810151 грн. за 1 долар США станом на 13.03.2017 року становить 77\~968,21 грн., - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам 312\~949,79 грн. Згідно вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення платежу. Вимогами статей 549, 550 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно до вимог статей 546, 548 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналогічна вимога про дострокове повернення кредиту передбачена пункту 3.4 кредитного договору, відповідно до яких банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, у випадках, коли позичальник у період дії договору порушував будь-які умови цього договору, у тому числі, несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до пунктів 3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 даного договору, позичальник на вимогу банку не сплатив у передбачених договором випадках неустойку (штраф, пеню). \~ \~ \~ \~Відповідачу 22.11.2016 року за вихідним № 9-244000/365 направлялась вимога про дострокове повернення кредитних коштів по кредитному договору № МБИ7/8-07 від 21.09.2007 року, але відповідачем вона проігнорована. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Судом не приймаються до уваги заперечення на позов відповідача, які він обґрунтовує тим, що зміст оскаржуваного правочину не відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання - фінансових послуг», ст.2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами»; що в момент підписання кредитного договору позивач був введений в оману кредитором істотних умов договору, дійсної ціни та процентної ставки й виходячи із вищенаведеної обставини та у співставленні до вимог ст.19 Закону України «Про захист споживачів» та ст. 230 ЦК України та відповідач помилково дійшов до висновку, що кредитний договір було укладено банком із використанням нечесної підприємницької практики та шляхом введення відповідача в оману. Дані твердження відповідача є безпідставними, не доведеними ним в судовому засіданні, а обовязок доказування правомірності своїх заперечень на позовні вимоги в цивільному судочинстві покладений на відповідача. Заперечення відповідача є суперечливими, з одного боку він стверджує, що ним не укладений договір, з іншого зазначає про недійсність укладеного договору та намір реструктуризації заборгованості, кредитний договір підписаний позичальником кожній сторінці, а також декілька додаткових угод до нього. Своїм підписом боржник підтвердив факт своєї згоди з усіма умовами договору. Разом з тим, позичальник добровільно погодився на укладення договору та додаткових угод до нього, сплачував відповідні виплати, не оскаржив та не визнавав дану угоду за увесь період дії цього договору протягом 10 років, отже не вважав їх умови несправедливими. Суд приходить до висновку, що на момент укладення кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, і обидва його учасники бажали укласти договір, його укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору відповідачу були відомі всі умови договору та не існувало ніякі інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь банку підлягають понесені банком судові витрати в сумі 9\~616,01 грн.

Outcome: approved