Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2016 року по справі № 766/3377/16-ц з відповідача, стягнуто на її користь, аліменти на утримання матері у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 19.05.2016 року. На підставі вказаного рішення суду, 12.12.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області був виданий виконавчий лист № 766/3377/16-ц. Відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 202 СК України обов`язок утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, а в 2020 році взагалі перестав сплачувати. що підтверджується постановою про накладення штрафу від 03.11.2020 року за ВП №53102385, винесеною державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бойко О.В. Станом на 30.09.2020 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складає 17574,60 грн. Також вказує, що враховуючи положення Сімейного кодексу України та правові позиції Верховного Суду, які Велика Палата виклала у Постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 36724,29 грн. Просить суд, з врахуванням вимог ст. 196 СК України, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання батьків, за період з 01.08.2019 року по 30.09.2020 року в розмірі 17574,60 грн. Ухвалою суду від 20.11.2020 року було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.04.2021 року представник відповідача до суду надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що заборгованість по сплаті аліментів на непрацездатну матір виникла через те, що [PERSON] в березні 2019 року був звільнений з ТОВ «Будівельна компанія «Праймконтракт». що підтверджується довідкою (Форма ОК-5) Головного управління ПФУ в Херсонській області, де вказані відрахування ТОВ «Будівельна компанія «Праймконтракт» з заробітної плати відповідача, які здійснювались до березня 2019 року. З березня 2019 року [PERSON] є безробітним, він має незадовільний стан здоров`я, що позбавляє його можливості працевлаштування. На його утриманні знаходиться дружина - [PERSON] , та неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначає, що відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 635/6679/16-ц, вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків. Просить відмовити в задоволенні позову. 15.04.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальні допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. справі №212/1055/18-ц), цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 сг. 205 СК України. На даний час відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача не надає, аліменти, визначенні рішенням суду, не сплачує. Станом на 30.09.2020 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складає 17574,60 грн. У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає лише припущення не надаючи належні та допустимі докази. Тому, всі посилання відповідача є хибними, надуманими та такими, що здійснюються з метою уникнення відповідальності за порушення зобов`язання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засідання заперечували проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2016 року по справі № 766/3377/16-ц з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання матері у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 19.05.2016 року. 12.12.2016 року на виконання вказаного рішення Херсонським міським судом Херсонської області був виданий виконавчий лист № 766/3377/16-ц. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів наданої державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бойко О.В., станом на 30.09.2020 року розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів складає 17574,60 грн. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України. Глава 15 СК України містить статтю 196 СК України якою передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 17 СК України, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 635/6679/16-ц. Враховуючи, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків, суд приходить до висновку про відмову у позові. На підставі ст. ст. 196, 201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed