Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звертаючись до суду, заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме: Визнати дійсним договір найму квартири [ADDRESS] укладеним між мною, [PERSON] та [PERSON] на невизначений термін. Стягнути з [PERSON] на користь мене, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) спричинену мені моральну шкоду у розмірі - 20 000 (двадцять тисяч) грн. В мотивування позовних вимог позивач вказав, [PERSON] разом зі своєю сім`єю, а саме чоловіком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] проживаємо в квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності гр. США [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довіреності від 21.03.2019 р. № 640. З відповідачем ми домовилися, що позивач разом із сім`єю, на правах наймача буду проживати в її квартирі на умовах плати за комунальні послуги в рахунок оренди на невизначений термін. Крім того, позивач з відповідачем обговорили те, що свою квартиру позивач виставила на продаж та після її реалізації буду придбавати квартиру у новобудові, де необхідно буде провести ремонт, на що відповідач повідомила, аби позивач не хвилювалася та, що ми зможемо проживати в її квартрирі тривалий час, а саме 2-3 роки, доки не владнаємо свої проблеми. Відповідач обіцяла по приїзду до Харкова укласти з позивачем договір найму квартири у письмовій формі. Таким чином, між сторонами було укладено договір найму квартири на невизначений строк з умовою сплати орендної плати у вигляді оплати комунальних послуг за квартиру. Тобто ми досягай згоди за всіма істотними умовами договору і виконували його. Відповідач в лютому 2019 року приїхала до Харкова та висунула вимогу про звільнення квартири. З даного приводу вона прийшла в квартиру та влаштувала сварку в присутності моїх неповнолітніх дітей та мами, яка є особою похилого віку та має ряд захворювань, про що достеменно було відомо відповідачу. 20 квітня 2019 року в проміжок часу між 10.00 та 11.00 год., після від`їзду відповідача, до квартири відповідача, [PERSON] з сім`єю проживаємо, без попередження заявилася представник відповідача, адвокат Петренко Оксана Василівна разом з дільничним інспектором, самостійно ключем відкрила двері та зайшла до квартири. На той час в квартирі була позивачка, діти та хвора мама. Представник відповідача почала вимагати аби ми звільнили квартиру та попередила, що у разі не згоди буде діяти «іншими способами». Дані події супроводжувалися погрозами та сварками через, що негативно вплинули на психоемоційний стан позивачки, дітей та мами. Після візиту представника відповідача, при кожному відчиненні дверей до квартири діти починають нервувати та хвилюватися, що знову не відомі особи зможуть в будь-який час зайти до квартири. З означених обставини, позивачка заявляє позовні вимоги Представник відповідача у наданому відзиві вказав: [PERSON] В.О. у позові посилається на те, що між нею та відповідачкою було укладено усний договір найму житла, ціною такого договору є оплата комунальних послуг, а строк - невизначений. Вважає, що наведені обставини доказуються: роздруківкою з «VіЬег» та копіями квитанціями про сплату за комунальні послуги. З наведеною позовною заявою не погоджуємося в повному обсязі, вважаємо вимоги необгрунтованими та безпідставними з наступних підстав: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Квартира придбана у шлюбі, а тому іншим співвласником є чоловік [PERSON] . Копія свідоцтва про шлюб додається, а оригінал у відповідачки. Таким чином, квартира знаходиться у спільній власності двох осіб - [PERSON] та [PERSON] З 2004 року [PERSON] з сім`єю постійно мешкає за кордоном в США. У березні 2019 р. [PERSON] приїхала до своєї квартири [ADDRESS] , а там мешкають невідомі їй люди: чоловік, жінка та двоє дітей. Як [PERSON] дізналась, після розмови з ними, вони є родичами сусідки - [PERSON] ( [ADDRESS] ), якій [PERSON] залишила ключі на випадок аварійних ситуацій, що не заперечує позивач у позові. Чоловіка звати [PERSON] , його дружину [PERSON] , як вона зрозуміла з їх розмови. [PERSON] не надавала дозволу на зайняття її квартири, будь-яких договорів не укладала, ключі від квартири не передавала [PERSON] чи [PERSON] [PERSON] разом із [PERSON] самовільно без дозволу власників зайняли квартиру [ADDRESS] . На своє прохання звільнити квартиру [PERSON] почула відмову та нецензурну лайку, дружина цього чоловіка почала кидатися на неї з кулаками, але він її тримав. Потім [PERSON] виштовхали з квартири. Наразі попасти в квартиру не можливо, оскільки двері не відчиняють, а замки змінені. Після цих подій [PERSON] звернулась до Прокуратури Харківської області з відповідною заявою щодо протиправних дій з боку відповідачів. Наведена обставина підтверджується заявою від 21.03.2019 р. Копія додається разом із квитанцією поштовою про відправлення, а оригінал знаходиться в Прокуратурі Харківської області. На підставі заяви [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42019220000000256 від 04.04.2019 р. Копія Витягу з ЄРДР додається разом із супровідним листом з Прокуратури Харківської області від 09.04.2019 р. №04/2/2-174-19. Оригінал супровідного листа у мене знаходиться, а оригінал Витягу з ЄРДР в прокуратурі Харківської області. 25.03.2019р. представник в інтересах позивачки звернулась до Начальника ГУ НП в Х/О генерала поліції третього рангу [PERSON] із скаргою на дії їх працівника [PERSON] . Копія скарги додається, а оригінал в ГУ НА в Х/ [PERSON] . За результатом розгляду моєї скарги отримала відповідь, що звернення щодо можливих протиправних дій з боку оперуповноваженого ОПВ УКР ГУНП в Харківській області майора поліції [PERSON] , яке зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУ НП в Х/о №458 від 04.04.2019 р., направлено до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого м. Полтава Тимошку В.В. Копія відповіді додається, а оригінал у мене знаходиться. 17.05.2019р. Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого м. Полтава внесло відомості до ЄРДР щодо протиправних дій з боку [PERSON] за фактом самовільного заселення в квартирі. Копія супровідного листа та витягу ЄРДР. Також надсилалися два листи з вимогою звільнити самовільно зайняту квартиру [ADDRESS] , що підтверджується листом та квитанцією про відправлення. 25.04.2019р. було подано позов про виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (справа № 643/6581/19, головуючий суддя Бородіна О.В.). У зв`язку з наведеним позовом та для затягування часу позивачка подала свій позов. Іншого житла [PERSON] не має. Відповідачі відмовляють виселитися з квартири [PERSON] , чим порушують права власника на користування, володіння та розпорядження майном. Будь-яких усних та письмових договорів ані Ягли [PERSON] Д., а ні [PERSON] не укладали. Твердження [PERSON] « [PERSON] обіцяла укласти договір найму на невизначений строк в письмовій формі» ми заперечуємо та спростовується заявами до правоохоронних органів. Позивачка не надала доказів законного вселення в квартиру, будь- які докази відсутні. Підтвердила в позові, що ключі від квартири [ADDRESS] отримала від своєї тітки [PERSON] , а не від відповідачки. Все вище наведене свідчить про відсутність будь-яких домовленостей між [PERSON] та позивачкою і її родиною. Щодо норм матеріального права: Посилання позивача [PERSON] на приписи ст. 810 ЦК України є невірним, оскільки договір найму жилого приміщення передбачає обов`язкову щомісячну плату за користування житлом, і це окрім комунальних платежів (сплата яких є обов`язком орендарів ст. 162 ЖК УРСР). Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за\~комунальні послуги\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. [PERSON] посилається на безоплатність проживання, що не підпадає під визначення договору найму житла, а тому не можна навіть припустити, що сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. [PERSON] у позові посилається на ту обставину, що начебто між нею та [PERSON] був укладений договір про безстроковий договір найму житла, що не передбачено чинним законодавством України. Відповідно до ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Окрім цього, договором найму житла обов`язково повинні визначатися права та обов`язки сторін (ст. 158 ЖК УРСР, договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.). Доказів щодо визначених прав та обов`язків позивачка до суду не надала. Таким чином, спростовується твердження позивачки щодо узгодження всіх істотних умов договору. Необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що позивачем навіть не вказано дату укладення такого договору, на її думку. Твердження [PERSON] у позові, що нібито [PERSON] просила позивачку підшукати квартиру їй для оренди взагалі є нонсенс, при наявності у власності відповідачки квартири, що заперечуємо та спростовується доказами по справі. Заперечуємо обставини начебто спілкування по телефону [PERSON] та [PERSON] , як і начебто листування по «Вайбер». Надана роздруківка начебто листування по «Вайбер» не може бути визнана доказом, оскільки таку роздруківку [PERSON] могла самостійно надрукувати, доказів належності номеру телефону [NUMBER] не надано, а ми таку належність заперечуємо. Окрім того, з роздруківки не відомо хто з ким спілкувався, мається тільки номер невідомого телефону та слово (ім`я) на іноземній мові, яке не має перекладу. Жодного ремонту в квартирі не здійснено, це спростовується тим, що жодних доказів ремонту позивачка не надала. Також необхідно зазначити, що навіть якби обставини, на які посилається позивач, існували, то він не може бути дійсним, оскільки квартира знаходиться у власності двох осіб, а тому для укладання договору найму житла необхідно обов`язково отримати згоду обох власників, що не має місця по справі. У випадку задоволення позову [PERSON] будуть порушені права власності (користування, володіння, розпорядження) [PERSON] і [PERSON] , оскільки останні фактично будуть позбавлені прав на квартиру на невизначений строк та безкоштовно. Дії позивачки обурливі з урахуванням самовільного заселення, проживання там, і у зв`язку з відмовою виселитися на законну вимогу власника квартири. Дослідивши докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини: Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Квартира придбана у шлюбі, а тому іншим співвласником є чоловік [PERSON] . Вказані обставини підтверджені копією вказаного договору та копією свідоцтва про шлюб. Таким чином, квартира знаходиться у спільній власності двох осіб - [PERSON] та [PERSON] З 2004 року [PERSON] з сім`єю постійно мешкає за кордоном в США. Вказані обставини визнає позивачка. Позивачка на теперішній час разом з родиною проживає у квартири [ADDRESS] . На твердження відповідачки [PERSON] разом із [PERSON] самовільно без дозволу власників зайняли квартиру [ADDRESS] . На вимогу відповідачки звільнити квартиру [PERSON] почула відмову. Відповідачка звернулась до Прокуратури Харківської області з відповідною заявою щодо протиправних дій з боку позивачки. Наведена обставина підтверджується заявою від 21.03.2019 р. На підставі заяви [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42019220000000256 від 04.04.2019 р., що свідчит копія Витягу з ЄРДР. Дослідивши та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: За змістом статті 158 ЖК України визначено: Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Суд вважає, що правова позиція позивача, щодо укладення договору найму житла є необґрунтованою, т.я позивач повинен був діяти на підставі вимог статті 158 ЖК України, а саме укласти договір найму житла в письмової форми та провести його реєстрацію у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Згідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Надані докази позивачкою, щодо листування в [PERSON] , суд вважає, що за змістом вказане листування не підтверджує обставини укладення договору найму житла яке належить особі на праві приватної власності. Крім того, позивачем суду не доведено, що акаунт з яким відбувалось листування належить відповідачки. Також, судом встановлено, що квартира яка на думку позивачки є предметом договору найму, є спільним майном відповідачки придбане під час шлюбу, а за таких обставин, найм житла повинен відбуватись з усіма власниками житла. Але позивачка ці обставини не спростовує та не доказує, що найм був укладених з усіма власниками. Проте, позивачка півд. Час звернення до суду та розгляду справи не вирішує участі в справі всіх осіб права та обов`язки яких торкається рішення по справі. Вирішуючи вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди, позивач на підстави заявлених вимог посилається: ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідності до ч.І ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, згідно вимог ст..23 ЦК України моральна шкода відшкодовується противоправними діями особи. Отже, позивачем суду не доведено наявності противоправних дій відповідача. Проте, суд вважає, що противоправні дій в частині проживання в житлі без належних підстав наявні безпосередньо у позивачки, а за таких обставини позовні вимоги в даної частині задоволенню не підлягають.

Outcome: approved