Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3194,49 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.01.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1-0061007/ФК-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3640,00 грн. з розрахунку 18,50 % річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.01.2007 року пл. 10.04.2010 року. 02.07.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору № 1 -0061007/ФК-08 від 11.01.2007 року. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 15.10.2013 року за ним наявна заборгованість в сумі 3194,49 грн., з яких 1901,56 грн. - заборгованість за кредитом; 1292,93 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позивної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що сплив строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить донаступного. Судом встановлено, що 11.01.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1-0061007/ФК-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3640,00 грн. з розрахунку 18,50 % річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.01.2007 року пл. 10.04.2010 року. 02.07.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору № 1 -0061007/ФК-08 від 11.01.2007 року. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 15.10.2013 року за ним наявна заборгованість в сумі 3194,49 грн., з яких 1901,56 грн. - заборгованість за кредитом; 1292,93 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За приписами ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання. Відповідно до п.2.4 Договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш 151,67 грн. по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. З матеріалів справи вбачається, що дата повернення кредиту [PERSON] - 10.04.2010 року. Таким чином строк повернення кредиту сплинув у квітні 2013 року. З позовом до суду банк звернувся 05 грудня 2013 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, позивач пропустив строк позовної давності по основній вимозі. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги важається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.ч.2,3 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. Натомість ПАТ «Дельта Банк» заяву про поновлення строку позовної давності та доказів поважності причин пропуску строку позовної давності не надав. До того ж, кредит наданий [PERSON] був споживчим. Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого сплинув. З огляду на це, порушене право ПАТ «Дельта Банк» не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Посилання представника позивача на те, що відповідно до п.7.3. Кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань, тому строк давності не сплинув, не відповідають обставинам справи і вимогам закону виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Застереження, які містяться у п. 7.3 кредитного договору, про те, що він діє з моменту його підписання і до повного виконання зобов'язання, у розумінні ч.1 ст.259 ЦК України, не свідчить про те, що строк позовної давності був збільшений сторонами за домовленістю, оскільки це суперечить вимогам ч.1 ст.252 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ч.1 ст.254 ЦК України строк, визначений роками, спливає у відповідні місяці та число останнього року. Постановою ПВС «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» у п. 31 зазначено, що враховуючи вищевказані положення, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про заборгованості суми за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивача й понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed