Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство « Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради ( далі КП «ЖЕО№2» ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення посилаючись на те, що кв. [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності. У даній квартирі була зареєстрована як квартиронаймач [PERSON] , яка знята з реєстрації 30 червня 2019 року. Інших осіб зареєстрованих за цією адресою немає. Відповідач без правових підстав проживає у зазначеній квартирі, а тому підлягає виселенню. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] З 2007 року проживав і проживає у квартирі [ADDRESS] без реєстрації. Враховуючи, що він прожив у даній квартирі 7 років, тому має право користування нею. На його ім`я оформлений технічний паспорт. Після оголошеної судом перерви, відповідач покинув зал судового засідання без будь-яких пояснень, клопотання про неможливість подальшого участі у справі з поважних причин, відкладення розгляду справи з будь-яких підстав не надав. Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради в судовому засіданні підтримав письмові пояснення ,які надані суду та вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник третьої особи територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2 « Полтавської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку за адресою [ADDRESS] даного будинку не приватизована та належить до комунальної власності. Відповідно до довідки від 01 листопада 2019 року, яка видана КП «ЖЕО№2» у кв [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] квартиронаймач, яка 03 березня 2018 року знята з реєстрації у зв`язку зі смертю та [PERSON] , яка [INFO] знята з реєстраційного обліку ( померла). Інші особи в квартирі не зареєстровані. Актом від 26 вересня 2019 року комісії у складі начальника дільниці № 3 КП «ЖЕО № 2» [PERSON] ., майстра тех. дільниці № 3 КП «ЖЕО №2» [PERSON] , юриста КП «ЖЕО №2» [PERSON] встановлено, що в зв`язку зі смертю основного квартиронаймача квартири [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 727, та враховуючи, що в квартирі інших зареєстрованих осіб не має, та з метою схоронності житлового фонду, відповідно до пункту 2.6 Статуту КП «ЖЕО №2», працівниками підприємства здійснено перевірку на предмет факту проживання осіб у вищезазначеній квартирі. В ході перевірки встановлено, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживає без належних правових підстав [PERSON] . Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не має право бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.9 ЖК Української РСР Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частиною 1 статті 61 зазначеного кодексу визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Статтею 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до частини третьої статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем, що останній проживає у спірній квартирі без реєстрації , дана квартира належить до комунальної власності та квартиронаймачем була [PERSON] , яка померла. Заперечення відповідача в частині наявності у нього права на користування квартири не можуть бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання відповідача на перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та як наслідок набуття права користування кв. [ADDRESS] не підтверджені належними доказами, а тому є безпідставними. Відповідач не скористався належним йому правом захисту своїх прав та інтересів щодо звернення до суду для встановлення зазначених фактів, а тому суд не може прийняти дані обставини , на які посилався у своїх поясненнях відповідач. Той факт, що зі слів відповідача , на його ім`я виданий технічний паспорт на зазначену квартиру, не може слугувати належним доказом на підтвердження законності проживання та користування даним житловим приміщенням. Технічний паспорт не є правовстановчим документом, а лише відображає технічний стан нерухомо майна, його площу, конфігурацію. Також відсутній у відповідача договір найму даного житлового приміщення. Право на житло, яке закріплене Конституцією України, містить заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону й за рішенням суду. Проте особа може користуватися тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Відповідачем не надано суду належного доказу , що він визнаний членом сім`ї наймача [PERSON] , за ним визнано право користування спірною квартирою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме визнання та підтвердження в судовому засіданні відповідачем його проживання в кв. [ADDRESS] без реєстрації, не надання відповідачем належних доказів відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо правових підстав користування ним спірним житловим приміщенням, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~921 грн.

Outcome: approved