Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивачка просить збільшити розмір аліментів на утримання двох дітей: сина [PERSON], 14.12.2010р.н.. і дочку [PERSON], 26.02.2008р.н., які стягнуті з відповідача за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2015р. у розмірі 750грн. на місяць на кожну дитину, і стягнути аліменти у розмірі 2500грн. на кожну дитину на місяць; а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей щомісяця по 1000грн. для оплати навчання. Позовні вимоги мотивувала тим, що підвищились витрати на життя через зростання цін, діти стали старшими і вимагають більше витрат; вимоги щодо визначення додаткових витрат позивачка вмотивувала тим, що дітям необхідно наймати репетиторів і купляти навчальне приладдя. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що аліментів, які вона отримує, їй не вистачає, сама вона має невелику зарплату близько 5000грн., а відповідач працездатний, працює у приватного підприємця і має певні доходи. Відповідач відзиву не подав; повторно не явився в судове засідання . Відповідач був повідомлений шляхом направлення йому рекомендованого листа. Суд за згодою позивача ухвалив розглянути справу заочно. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 14.12.2010р.н.. і дочку [PERSON], 26.02.2008р.н. Діти проживають з позивачкою. Відповідач - батько дітей - проживає окремо. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2015р. у розмірі 750грн. на місяць на кожну дитину до повноліття дітей. Рішення набрало законної сили, виконується. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК в редакції згідно закону №2037-У11 від 17.05.2017р. - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного суду України в Постанові №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , п..23 - відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо наявності підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, та щодо визначення їх розміру, та щодо підстав для стягнення додаткових витрат, то суд виходить з наступного: Позивачкою надано такі докази: Згідно довідки ДПІ - відомості про доходи відповідача за 2017 - 2018 рік (1 кв.) - відсутні. Згідно довідки ДНЗ «Золота рибка» - позивач працює вихователем у даному закладі з 2013р. З наданих квитанцій встановлено, що за останні рік позивачка несла витрати на купівлю одягу, іграшок, а також був куплений стіл. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» (рік, в якому було ухвалено рішення про стягнення аліментів) - прожитковий мінімум на дитину віком до шести років був встановлений у розмірі 1032грн. на місяць, на дитину віком від 6 до 18 років у розмірі 1286грн.; Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік - прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 1860грн. на місяць. Таким чином зміна в законодавстві, а саме підвищення гарантованого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - судом розглядається як інший випадок, передбачений законом, який вказує на зміну майнового стану дітей (зростання потреб і відповідне погіршення майнового стану у звязку з фактичним зменшенням питомої ваги аліментів у забезпеченні дитини). Крім того, суд враховує, що відповідач є працездатним, але позивачем суду відомостей про його доходи не надано, тому при визначенні майнового стану відповідача слід виходити з мінімального розміру заробітної плати, і враховуючи, що за даний час у звязку зі змінами в законодавстві збільшився розмір мінімальної заробітної плати, то суд робить висновок, що доходи відповідача збільшились і відповідно змінився його майновий стан, і що питома вага аліментів у його доходах зменшилась, - що також є підставою для збільшення розміру аліментів, які він спроможний сплачувати на утримання його неповнолітніх дітей. Також суд враховує, що визначений у рішенні суду розмір аліментів на даний час став нижчим від гарантованого законом мінімального його розміру (50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), що також має бути врахованим при вирішенні даного спору з метою забезпечення мінімальних прав дитини на утримання від батьків. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006р. - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Разом з тим, даний висновок Верховного суду України регулює питання перегляду судового рішення, і не стосується випадків зміни розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Тому дане розяснення Верховного суду України не є підставою для відмови у позові. При наведених вище обставинах і з їх урахуванням суд дійшов висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, визначених судовим рішенням, і що такі аліменти можуть бути визначені у розмірі 1100грн. на дитину. Суд виходить з того, що такий розмір аліментів відповідатиме інтересам дітей, і що відповідач спроможний виплачувати аліменти у такому розмірі. Наявності підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі позивач не довела, виходячи з встановлених обставин і відсутності доказів на підтвердження більшої платоспроможності відповідача. тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач просила збільшити розмір аліментів з дня подання позову. При вирішенні даного питання суд виходить з наступного: Аліменти згідно ст.191 СКУ присуджуються з подання позову до суду. Дана норма закону не поширюється на випадки перегляду розміру аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. Тому аліменти у збільшеному розмірі повинні стягуватись з моменту набрання рішенням законної сили. В цій частині вимоги позивача не обґрунтовані, не відповідають вимогам закону, і задоволенню не підлягають. Статтею 185 СК передбачено стягнення з батьків додаткових витрат на дитину, які повязані з особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, каліцтвом, хворобою, тощо). Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі по 1000грн. на місяць, то суд виходить з того, що позивач не надала суду доказів наявності необхідності додаткових витрат на дітей. При цьому суд виходить з того, що суд розглядає справу на підставі поданих доказів, і що обовязок по доказуванню у даному випадку покладається саме на позивача. Надані позивачем докази (платіжні документи) підтверджують звичайні витрати на дітей: одяг та інші побутові речі, що не є додатковими витратами на розвиток та/або лікування дітей чи інші обґрунтовані додаткові витрати. Позивач посилається на необхідність оплачуваного репетиторства, але ніяких доказів з даного приводу суду не надала. Тому в цій частині позовних вимог у позові слід відмовити.

Outcome: partial