Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, який вона та її представник підтримали в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що її бабуся [PERSON] проживала в [ADDRESS] з 80-х років і по записах в погосподарських книгах з 1988 року значилася як голова колгоспного типу двору. Вона також проживала з бабусею в даному будинку. ЇЇ дошлюбне прізвище «[PERSON]», змінила на «[PERSON]», а надалі на «[PERSON]» в зв»язку з одруженням, що стверджено свідоцтвом про одруження. Рішенням Новокам»янської сільської ради № 18 від 8.06.1989 року було вирішено оформити право власності на житлові будинку на території сільської ради, в тому ж числі і на ім»я [PERSON]. На підставі даного рішення сільської ради, було постановлено рішення виконкому Жовківської райради № 190 від 30.06.1989 року, яким підтверджено рішення виконкому сільської ради. Однак бабусею не було отримано свідоцтво про право власності в Червоноградському МБТІ. [INFO] бабуся померла, що стверджено свідоцтвом про смерть виданим Новокам»янською сільською радою. При житті вона склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено Новокам»янською сільською радою 24.04.1992 року. Пізніше звернулася до сільської ради з приводу оформлення права власності на ім»я померлої, однак 20.01.2004 року рішенням виконкому Новокам»янської сільської ради видано рішення виконкому про оформлення права власності на ім»я [PERSON] (на той час її прізвище було [PERSON]), а не на ім»я [PERSON], оскільки, як їй пояснили, що [PERSON] померла. На підставі зазначеного рішення [PERSON] оформила право власності, зареєструвала таке на своє ім»я в Червоноградському МБТІ, не звертаючись до нотаріуса. На далі отримала повістку і виявилося, що дочка попередньої власниці [PERSON], виявила бажання отримати у власність на будинок, в якому проживала її мати, яка померла ще в 1979 році і звернулася до суду про визнання недійсним рішення Новокам»янської сільської ради від 20.01.2004 року № 4 «Про оформлення прав власності на житловий будинок», та визнання її права власності на будинок в [ADDRESS], і таке було скасовано, та відмовлено [PERSON] в задоволенні вимог щодо визнання її права власності. Таке, в цій частині, підтримано і Львівським апеляційним судом, але за новим рішенням скасовано і записи в погосподарській книзі сільської ради щодо віднесення двору до колгоспного типу. Позивачка з дня смерті бабусі користувалася майном, обробляє земельну ділянку, сплачує земельний податок, і користується майном по даний час, тобто безперервно добросовісно володіє майном понад 10 років, а ще до того володіла майном її бабуся [PERSON] Вважає що має право на житловий будинок в [ADDRESS] Жовківського району за набувальною давністю, а тому просить позов задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак відповідачем подано заяву про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи у відсутності їхнього представника, а тому суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши фактичні обставини справи за наявними в справі доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [NUMBER] виданим Новокам»янською сільською радою вбачається що [PERSON] померла [INFO]. З довідки Новокам»янської сільської ради № 517 від 13.08.2015 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала в [ADDRESS]. З рішення виконкому Жовківської райради № 190 від 30.06.1989 року, вбачається, що таким оформлено право власності на житлові будинки сіл Жовківського району в тому числі і на будинки по [ADDRESS] власність на які оформлено рішенням виконкому Новокам»янської сільської ради № 18 від 08.06.1989 року. Такі рішення не скасовані. Із заповіту посвідченого від імені [PERSON] Новокамянською сільською радою 24.04.1992 року вбачається, що таким все своє майно вона заповіла [PERSON] позивачці по справі. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] змінила прізвища на [PERSON], а відповідно до свідоцтва про одруження прізвище змінено на «[PERSON]». Рішенням виконкому № 4 від 20.01.2004 року Новокамянської сільської ради оформлено право власності на ім»я [PERSON] Рішенням Жовківського райсуду від 09.07.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та визнано недійсним рішення виконкому № 4 від 20.01.2004 року про оформлення права власності на будинок на ім»я [PERSON] в решті позовних вимог відмовлено. Рішенням Львівського апеляційного суду скасовано рішення Жовківського райсуду в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], щодо дій Новокам»янської сільської ради при перезакладці погосподарських книг за 1980-1995 роки щодо віднесення господарства в якому проживала [PERSON], позивачка та інші члени двору до суспільної групи господарств «колгоспників», як незаконні та визнано незаконним рішення виконкому № 18 від 8.06.1989 року Новокам»янської сільської ради, яким оформлено право власності на ім»я [PERSON] та визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності на будинок в [ADDRESS]. В позовних вимогах позивачки [PERSON] про визнання ї права власності на будинок відмовлено. З технічного паспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 46.3 кв.м житловою 14.5 кв.м, підсобною - 31.8 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 2000 року фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується майном, а саме: житловим будинком в [ADDRESS] загальна площа якого становить 46.3 кв., житлова 14.5 кв.м, допоміжна 31.8 кв.м, утримує будинок, сплачує земельний податок. До смерті будинком добросовісно володіла [PERSON], на її ім»я рішенням виконкому Новокамянської сільської ради, а надалі і Жовківської райради вирішено про оформлення права власності на її ім»я, а відтак позивачка має право на визнання права власності на будинок за набувальною давністю. Таким чином суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved