Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач за вказаною адресою не проживає більше десяти років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, що відповідач вже більш ніж десять років не проживає в квартирі, не несе витрат по утриманю житла, речей його в квартирі не має, і на даний час його місце знаходження їй не відоме. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно не проживає у вказаній квартирі з 1994 року після смерті своєї матері, але останні роки має намір проживати в квартирі, але не може цього зробити у зв'язку з тим, що позивач у цьому йому перешкоджає. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка не є приватизованою, зареєстровані позивач та відповідач. Вказана квартира надавалася згідно ордеру від 14.08.1992 р. матері позивача та відповідача на сім'ю з трьох осіб, у тому числі і на відповідача. Відповідач не проживає в квартирі за місцем своєї реєстрації без поважних на то причин на протязі останніх десяти років. Вказані обставини підтверджуються: копією ордеру № 4640 від 14.08.1992 (а.с.3), довідкою КП «Жилкомсервіс» №546 від 09.04.2013 р.(а.с.4), актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.09.2013 р.(а.с.5), складеного сусідами квартири. Факт не проживання у вказаній квартирі в зазначений строк визнав і сам відповідач. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідач не довів суду, що його не проживання у спірній квартирі більш ніж шість місяців мало місце з поважної причини, а саме через перешкоджання цьому з боку позивача. Так, за клопотанням відповідача був допитаний свідок [PERSON], який показав, що рік назад був свідком тієї обставини, що позивач не дав ключі від квартири відповідачу. Разом з тим, показання свідка [PERSON] не спростовують встановлених судом обставин про відсутність відповідача у вказаній квартирі на протязі майже десяти років. Крім того, відповідачем суду надано відповідь Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 28.10.2014 року про те, що відповідач 15.07.2014 року та 14.10.2014 року звертався в міліцію з приводу порушення його житлових прав. Разом з тим, суд критично ставиться до цього доказу, оскільки такі звернення до міліції мали місце вже після подання позивачем позову до суду та винесення судом заочного рішення. Не спростовують висновків суду і інші надані відповідачем докази, а саме: копії паспорту відповідача, картки платника податків, паспорту [PERSON], свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON], свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON], виписки із історії хвороби №6527, довідки про причину смерті [PERSON], акту обстеження КП «Харківські теплові мережі», оскільки ці докази ніяким чином не свідчать, що непроживання відповідача у спірній квартирі більш ніж шість місяців мало місце з поважної причини, а саме через перешкоджання цьому з боку позивача. Таким чином, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], так як він не проживає в ній більш як шість місяців без поважних причин.

Outcome: approved