Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із відповідним позовом до відповідачки, який згодом уточнила /а. с. 59 - 61/, в обґрунтування якого зазначила, що [PERSON] належить на праві власності належить ? частка квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], та ? частка вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та ? частина даної квартири належить [PERSON], однак, відповідачка у спірній квартири не зареєстрована та в ній не проживає, а також до цього часу за отриманням свідоцтва про право на спадщину на ? частки квартири у нотаріальну контору не зверталася, тим самим фактично ухилившись від обов'язків власника по утриманню спадкового майна, чим перешкоджає позивачці в реалізації її прав співвласника, що позбавляє [PERSON] можливості вільно, на власний розсуд у повному обсязі реалізовувати права власника. Тому позивачка просить суд встановити юридичний факт наявності у [PERSON] права на ? частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], припинити право [PERSON] на ? частку вищевказаної квартири у зв'язку із незначністю та неможливістю виділення частки в натурі та визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явилася та до початку розгляду справи на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просила провести розгляд справи за її відсутністю. У судове засідання відповідачка - [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності належить ? частка квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 1998 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Луганської державної нотаріальної контори Могильною Т.М., за реєстровим № 1-1100 /а. с. 10/ та ? частка вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Луганської державної нотаріальної контори Зябловою Г.І., за реєстровим № 1-2358 /а. с. 12/, що взагалі складає (1/2 + ?) = ? частин вищезгаданої квартири та ? частина даної квартири належить [PERSON] Однак, відповідачка у спірній квартири не зареєстрована та в ній не проживає, а також до цього часу за отриманням свідоцтва про право на спадщину на ? частки квартири у нотаріальну контору не зверталася. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Не виконуючи свої обов'язки в частині отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідачка фактично ухиляється від обов'язків власника по утриманню спадкового майна та перешкоджає позивачці в реалізації її прав співвласника, оскільки остання не може узгодити свої дії з відповідачкою, що позбавляє [PERSON] можливості належним чином виконувати обов'язки власника, а також можливості вільно, на власний розсуд у повному обсязі реалізовувати права власника. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України,право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши матеріали справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для відмови уточненого позову [PERSON] та разом з цим суд вважає за необхідне і правильне встановити юридичний факт наявності у [PERSON] права на ? частку у квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], припинити право [PERSON] на ? частку вищевказаної квартири у зв'язку із незначністю та неможливістю виділення частки в натурі та визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved