Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування квартирою посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2016 р. встановлено, що її брат [PERSON] на підставі договору дарування від 20 вересня 2006 р. передав їй квартиру № 73, що розташована у місті Чернівці по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а. Зазначеним рішенням суд визнав за нею право власності на цю квартиру, що належним чином зареєстроване. Загальна площа спірної квартири складає 27,00 кв.м (одна житлова кімната площею 12,6 кв м. з усіма комунальними зручностями). Після передачі [PERSON] їй договору дарування та квартири, вона перевезла в квартиру свої речі, крім того, в 2008 році зробила за свої кошти в квартирі ремонт, в тому числі замінила вікна, вхідні двері і замок, давши один ключ [PERSON], а чотири залишила собі, як володарці квартири. Право власності на той час нею не було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. У квартирі вона зареєстрована не була, так як вважала цю реєстрацію необов'язковою, крім того у відповідності до ст.317 Цивільного кодексу України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Її брат [PERSON] був зареєстрований у цій квартирі та залишився у ній проживати. Після 06 вересня 2013 р. зі слів [PERSON] вона дізналася, що над ним незнайомі йому особи вчинили насильство, - доводили до стану алкогольного сп'яніння, один із незнайомців на ім'я Юрій вчинив на нього фізичний напад, в результаті йому були спричинені тілесні ушкодження. Крім того, у [PERSON] був відібраний паспорт, пенсійне посвідчення, мобільний телефон і ключі від квартири. Пізніше пенсійне посвідчення було брату підкинуте. Спричинення брату тілесних ушкоджень зафіксовано судово-медичним освідченням, яке було проведене по направленню Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, куди [PERSON], звернувся із відповідною заявою про злочин. У зв'язку із відсутністю ключів від квартири у [PERSON], вона передала 20 вересня 2013 р. йому ще один ключ від квартири для подальшого користування нею, оскільки там знаходились крім її, і його особисті речі. Коли її брат прийшов додому, то впевнився, що ключ до замка не підходив, у зв'язку із чим двері він не міг відчинити. Та ж обставина виникла 22 вересня 2013 р., коли брат намагався зайти у квартиру. 23 вересня 2013 р. [PERSON] звернувся до Служби по відкриттю дверей, оскільки так і не зміг відчинити двері квартири. Двері квартири відчинив незнайомий чоловік, що, як ми зрозуміли, проводив ремонт у квартирі. При огляді квартири вони впевнилися, що вона знаходиться в стадії ремонту, у квартирі були відсутні як її речі, так і речі [PERSON] На виклик робітника, що проводив ремонт, приїхав [PERSON] і пред'явив копію довіреності, яка була 06 вересня 2013 р. посвідчена [PERSON] приватним нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Чернівецької області. Згідно цієї довіреності [PERSON] ніби то уповноважив відповідача [PERSON]: «розпоряджатися, в тому числі продати за ціну та на умовах на його розсуд квартиру під номером 73, що знаходиться в місті Чернівці, по вулиці Червоноармійській в будинку під номером 87 «а» Чернівецької області». Для цього [PERSON] надавав, як зазначено в довіреності «йому (тобто [PERSON]М.) право представляти його (тобто [PERSON]В.) інтереси в органах місцевих рад, нотаріату, бюро технічної інвентаризації, Реєстраційній службі, в всіх інших державних, недержавних установах і організаціях, вести мої справи у всіх судових установах по питанню зняття з реєстраційного обліку [PERSON], укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подавати виконавчі документи до державної виконавчої служби для їх виконання, одержання присудженого майна або грошей, підписати договір купівлі-продажу, отримати дублікат правовстановлюючих документів, сплачувати за неї платежі, розписуватись від її імені, отримати належні мені гроші, виконувати всі інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такої». Крім того, [PERSON] пред'явив їм та викликаним ними робітникам міліції, копію договору купівлі-продажу, посвідченого 16 вересня 2013 р. тим же нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], згідно якому: «[PERSON], що проживає у [INFO], який діяв від Імені [PERSON] на підставі довіреності від 06 вересня 2013 року посвідченої нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Чернівецької області продав, а [PERSON], що проживає у [INFO], купив квартиру під номером 73, що знаходиться у місті Чернівцях по вулиці Червоноармійський, 87-а, що складається з однієї кімнати загальною площею 27 кв. м, житловою - 12,60 кв.м. Продаж квартири вчинено за 90828 гривень». Вона, [PERSON], не мала наміру щодо відчуження своєї квартири № 73, що знаходиться у місті Чернівцях по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а, ніякої домовленості із [PERSON] щодо її відчуження у неї не було, а тому нікого доручення на відчуження квартири ні [PERSON], ні будь-якій особі вона не давала. Як їй пояснив [PERSON], він будь-якої угоди щодо відчуження квартири ні з ким не укладав, ніякої довіреності на відчуження квартири і пов'язаних із цим дій не оформляв, у нотаріуса Сторожинецького нотаріального округу не був, із [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] знайомий не був. При ознайомленні із довіреністю від 06 вересня 2013 р., посвідченою [PERSON] приватним нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Чернівецької області, вони із [PERSON] впевнилися, що підпис у довіреності відтворений не [PERSON], тобто підроблений. Крім того, в ній зазначено, що ніби [PERSON] доручив [PERSON] розпорядитися своєю ([PERSON]В.) квартирою, на його умовах, та грошима, які будуть виручені від реалізації квартири, крім того: «вести мої (тобто [PERSON]В.) справи у всіх судових установах по питанню зняття з реєстраційного обліку громадянина [PERSON]». Особа [PERSON] їй та [PERSON] також невідома, в її квартирі зареєстрована не була. Дані обставини підтверджені рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 квітня 2016 р., яке набрало законної сили, та висновком № 2011-к від 21 жовтня 2015 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернівецькій області. Незважаючи на те, що у відповідності до тексту так званої «довіреності» [PERSON], ніби то уповноважив [PERSON] «вести його справи у всіх судових установах по питанню зняття з реєстраційного обліку громадянина [PERSON]», співробітник відділу у справах громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ Управління МВС України в Чернівецькій області незаконно, вважає, зняв з реєстрації за цією «довіреністю» ні зазначеного у «довіреності» [PERSON], а [PERSON] Особистих заяв її та [PERSON] щодо зняття останнього з реєстрації в розпорядженні цього співробітника не було, а згідно так званої «довіреності», якщо навіть можливо було б на той час вважати її дійсною, то згідно її тексту, [PERSON] не уповноважував [PERSON] знімати себе з реєстрації. Згодом, із бесіди із слідчим, їй та [PERSON] стало відомо про те, що [PERSON] продав, а відповідач «[PERSON], [INFO], що був зареєстрований у [INFO], купив квартиру № 73, що знаходиться у місті Чернівцях по вулиці Червоноармійський, 87-а». Дана обставина підтверджується копією позову [PERSON] до неї та [PERSON] «Про виселення». При розгляді даного позову судом [PERSON] до суду жодного разу не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, у зв'язку із чим його позов був залишений без розгляду. Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 квітня 2016 р.: визнане за нею право власності на спірну квартиру; визнана недійсною довіреність від імені [PERSON], посвідчена 06 вересня 2013 р. приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 2296, якою він уповноважив [PERSON] на проведення дій, пов'язаних з відчуженням вказаної квартири; визнаний недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 16 вересня 2013 р., укладений між [PERSON], від імені якого згідно довіреності від 06 вересня 2013 р. діяв [PERSON], та [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 2400, витребувана у [PERSON] у її, [PERSON], власність квартира № 73, яка знаходиться у місті Чернівцях по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а. Згідно довідки Чернівецького КЖРЕПу № 17 відповідач [PERSON] був зареєстрований як власник в належній їй квартирі № 73, яка знаходиться у м. Чернівцях по вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а, а [PERSON], знятий з обліку в цій квартирі 17 вересня 2013 р. «в м.Тернопіль, Тернопільської області по довіреності ВТК № 537 584 від 06 вересня 2013 року...». [PERSON] у Чернівецькому КЖРЕПі № 17 не був, адреса «м.Тернопіль...» ні йому, ні їй невідома. Таким чином, шляхом підробки довіреності від імені її брата [PERSON] на право розпорядження квартирою № 73, що знаходиться у місті Чернівцях по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а, який власником цієї квартири не був, її неодноразового перепродажу, її намагалися позбавити права власності на належну їй квартиру, та встановити право власності відповідача та його право на користування цією квартирою. Згідно рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 квітня 2016 р. у [PERSON] витребувана у її власність спірна квартира, за нею визнане право власності на цю квартиру і відповідач, таким чином, втратив право на її користування. Реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі, що належить їй на праві власності за відсутності будь-яких між ними договірних відносин порушує її права як власника нерухомого майна. Так, вона не може розпорядитися квартирою, не може поновити реєстрацію в ній свого брата [PERSON] А тому просила суд усунути перешкоди їй у користуванні власністю - вказаною квартирою, шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування цією квартирою та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою в якій позовні вимоги повністю підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позовні вимоги повністю визнає, просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 20 вересня 2006 року (копія на а.с.11), укладеного між позивачкою [PERSON] та її братом [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4108, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (колишня Червоноармійська) м. Чернівців загальною площею 27,00 кв.м., в тому числі житловою площею 12,60 кв.м., а [PERSON] прийняла її від нього. Право власності на квартиру позивачкою [PERSON] не було зареєстроване ні в Чернівецькому КОБТІ, ні у Державному реєстрі речових прав. Після передачі [PERSON] позивачці [PERSON] договору дарування та квартири, вона перевезла в квартиру свої речі, крім того, в 2008 році зробила за свої кошти в квартирі ремонт, в тому числі: замінила вікна, вхідні двері і замок, давши один ключ [PERSON], а чотири залишила собі, як володарці квартири. Згідно ст.722 ч.1 та ч.4 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття, що передбачено також п. 11 договору дарування, тобто право власності за договором дарування нерухомого майна виникає не з моменту державної реєстрації, а з моменту нотаріального посвідчення такого договору та прийняття дарунку обдарованим. Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Крім того, [PERSON] як власник володіла і розпоряджалась цією квартирою, з її згоди в квартирі залишався проживати [PERSON], був в ній зареєстрований до 17 вересня 2013 року. Вона в цій квартирі не була зареєстрована, так як не вважала це обовязковим, і постійно не проживала, однак відповідно до ст.317 ч.2 ЦК України це не впливає на зміст права власності. Згідно довідки КЖРЕП № 17 від 18.07.2016 р. (а.с.13) відповідач [PERSON] був зареєстрований як власник в належній [PERSON] квартирі № 73, яка знаходиться у м. Чернівцях по вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а, а [PERSON], знятий з обліку в цій квартирі 17 вересня 2013 р. Обставини, викладені в позовній заяві щодо втрати [PERSON] ключів від вхідних дверей до спірної квартири, заволодіння квартири іншими особами, зняття з реєстрації [PERSON] та реєстрація відповідача [PERSON] в даній квартирі встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 квітня 2016 р. (а.с.12), яке набрало законної сили, та доведенню не підлягають, а також цим же рішенням визнано за [PERSON] право власності на цю квартиру таким, що зареєстроване належним чином, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.316 ч.1, 317 ч.1, 319 ч.1, 321 ч.ч.1 і 2, 328 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.202 Цивільного кодексу України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст.203 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25.04.2016 р., суд вважає, що належить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться у місті Чернівці по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 87-а, задовольнивши повністю позовні вимоги, а також згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору сплачені за одну позовну вимогу в сумі 551, 20 грн. згідно платіжного доручення (а.с.1). На підставі викладеного, ст. 391 ЦК України та

Outcome: approved