Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до суду з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачене страхове відшкодування в розмірі 9 675,06 грн., та суму сплаченого судового збору 1762,00 грн.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2015 року в м. Києві на перехресті вул. Дегтяренка та Лугової сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; 2) автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП автомобільь Потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постанвою Оболонського суду м. Києва від 22.01.2016 року. На підставі звіту № 1121 про оцінку матеріальноо збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи, був складений наказ № 2533 від 01.04.2016 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхуванння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшколування в розмірі 8 943 грн., 06 коп., відповідно до платіжного доручення № 2533 рв від 04.04.2016 року. Також були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю отерпілій особі в розмірі 732,00 грн., про що свідчить пдатіжне доручення №28843рв від 24.02.2016 року. Так як цивільно-правова відповідаьність відповідача не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. 11 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 05 листопада 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви та доданими до неї документами не було отримано, а конверт із вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2015 року об 11:25 годин на перехресті вул. Дегтяренка та вул. Лугова в м. Києві між автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Джили», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілем отримали механічні пошкодження. Згідно довідки про пошкодження транспортних засобів, виданої Управлінням патрульної служби МВС України в м. Києві, автомобіль «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] отримав наступні механічні пошкодження: задні двері, задній бампер, передній номерний знак. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. На даний час постанова Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, що підтверджується відомостями Централізованої бази даних МТСБУ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] зареєстрований на праві власності за [PERSON] 26 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 24 жовтня 2015 року об 11:25 годин на перехресті вул. Дегтяренка та вул. Лугова в м. Києві між автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Джили», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 1121 про оцінку автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 10 731,67 гривень. 03 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В подальшому, 04 квітня 2016 року позивачем було винесено наказ № 2533 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », за яким було розраховано до сплати на рахунок [PERSON] відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8 943,06 гривень, яка була перерахована позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 2533рв від 04 квітня 2016 року. Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 732,00 гривень, що підтверджується рахунком № 28843 від 06 листопада 2015 року та платіжним дорученням № 28843рв від 24 лютого 2016 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 8 943,06 гривень та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 732 гривні 00 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved