Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості до Відповідача - [PERSON], посилаючись на те, що 27.02.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21. В позовній заяві вказують, що у відповідності до п.п. 2.1, 3.2 кредитного договору Позивач відкрив Позичальнику - [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 789000,00 грн. з терміном повернення кредитних коштів до 26.02.2023 року та з оплатою відсотків по ставці 18 відсотків річних. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, видача кредитних коштів у рамках відновлювальної кредитної лінії проводиться на підставі письмових заяв Позичальника - [PERSON], за погодженням з Банком. Видача кредитних ресурсів проводилась згідно заяв на видачу готівки, а всього було видано позичальнику кошти на суму 650105,60 грн. В позові також вказують, про те, що в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника - [PERSON] за кредитним договором від 27.02.2008 року між Позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки №306/08-К21 згідно якого Відповідач є поручителем по зобов'язаннях Позичальника. Так, згідно п. 1.1 договору поруки Відповідач зобов'язався відповідати перед Позивачем повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань Позичальником за Кредитним договором. Пунктом 2.2 Договору поруки встановлено, що Відповідач відповідає перед Позивачем тому ж обсязі, що і Позичальник, у тому числі, по основному боргу, сплаті щомісячних процентів, підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу процентам, а також по відшкодуванню усіх збитків. Згідно п. 2.1 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником зобов'язань по Кредитному договору, Відповідач та Позичальник відповідають перед Позивачем як солідарні боржники. Згідно п. 2.1 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником зобов'язань по Кредитному договору, Відповідач та Позичальник відповідають перед Позивачем як солідарні боржники. У відповідності зі ст. 543 ЦК України, при солідарному обов'язку боржників (солідарність боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого із них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, поки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі одним з боржників припиняє обов'язок інших солідарних боржників перед кредитором. Позивач також вказує, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши Позичальнику кошти в розмірі та на умовах Кредитного договору. В свою чергу, Позичальник скористався кредитними коштами, однак свої зобов'язання за Кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. З огляду на неналежне виконання Позичальником умов кредитного договору станом на 17.04.2014 року загальна заборгованість згідно договору становить 1621825,47 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором у зазначені у договорі строки, Поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його Банком про невиконання Позичальником прийнятих на себе зобов'язань сплатити грошову суму, яку вимагає Банк. Виходячи з вищевикладеного, 28.08.2014 року Банк звернувся до Відповідача з листом- вимогою №306/08 про усунення порушення умов Кредитного договору та виконання порушених зобов'язань перед Банком, а саме: погасити заборгованість за кредитом та відсотками, сплатити пеню та штрафні санкції у строк до 15.09.2014 року (копію листа-вимоги додано до позовної заяви). Оскільки Відповідач не виконав вимогу Банку, зазначене свідчить про порушення ним викладених вище зобов'язань. На підставі викладеного просять стягнути з відповідача - [PERSON], як поручителя, на їх користь суму заборгованості за кредитним договором №306/08-К21 від 27.02.2008 року у розмірі 1621825,47 грн. та понесені по справі судові витрати понесені Позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 3654,00 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надав заяву про збільшення позовних вимог відповідно до яких просив стягнути з Відповідача суму боргу, яка станом на 12.05.2015 року становить 1954941,20 грн., понесені судові по справі витрати та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду про що наявна інформація в матеріалах справи. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, заперечувала щодо їх задоволення, просила відмовити в задоволенні позову в зв'язку з тим, що позивачем при зверненні до суду було пропущено шестимісячний строк на право пред'явлення такої вимоги до Відповідача, що визначений п. 4 ст. 559 ЦК України, про що також надала свої письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21, що підтверджується договором про відкриття кредитної лінії (а.с. 4). Згідно досліджених матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника - [PERSON] за кредитним договором від 27.02.2008 року між Позивачем та Відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки №306/08-К21 згідно якого Відповідач є поручителем по зобов'язаннях Позичальника. Судом також встановлено, що в липні 2014 року Позивач звертався до Позичальника з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення мешканців з житлового будинку, у зв'язку з неналежним виконанням Позичальника умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21 (а.с. 91-91) та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року по справі № 727/5978/14-ц позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі (а.с. 94-97). Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року за апеляційною скаргою банку було змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а в частині вимог позову про виселення рішення було скасовано (а.с. 98-101). Так, відповідно до вказаного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2014 року та рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року встановлено, що Позивачем при зверненні до суду з позовом було змінено строк виконання Позичальником зобов'язання по кредитному договору щодо повернення суми заборгованості та визначеного дату стягнення такого боргу на 17 квітня 2014 року. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-190 цс14 від 21 січня 2015 року вбачається, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Таким чином, Позивач звертаючись до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення мешканців з житлового будинку, тобто пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені - змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, яким визначив 17 квітня 2014 року, у зв'язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-190 цс14 мав право протягом шести місяців звернутись до Відповідача - [PERSON], як поручителя, з позовом про стягнення з останнього суми наявної заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії 36/08-К21. Разом з тим, Позивач своїм правом на звернення до суду у визначений законом строк не скористався та звернувся до суду з даним позовом лише 29 жовтня 2014 року, таким чином суд дійшов до висновку про пропущення Позивачем строку пред'явлення вимоги до поручителя за договором поруки з огляду на те, що банк протягом шести місяців з моменту встановлення нової дати - дати дострокового повернення кредиту - не подав до суду позову до поручителя. На підставі викладеного, враховуючи що Позивач змінивши строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором та протягом шести місяців не звернувся до відповідача, як поручителя, про стягнення наявної заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що в задоволенні вимог позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530, 543, 553, 559, 1050, 1054 ЦК України, правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-190 цс14,

Outcome: dismissed