Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків обох дітей були вказані зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 10 листопада 2017 року до відомостей актового запису про народження [PERSON] внесено зміни, а саме: за спільною заявою матері [PERSON] і [PERSON] , громадянина Китайської Народної Республіки, останнього записано батьком дитини відповідно до ст. 126 СК України. [PERSON] за місцем реєстрації за адресо: [ADDRESS] , не проживає, оскільки будинок знаходиться в занедбаному стані. Відповідачка веде асоціальний спосіб життя, постійного місця проживання не має, зловживає спиртними напоями, належних умов для проживання та виховання дітей не створила, ніколи не працювала, отримані в якості державної допомоги сім`ям з дітьми кошти використовувала на особисті потреби, придбання алкоголю тощо. Відповідачка [PERSON] змінює співмешканців, разом з ними розпиває спиртні напої, після чого в присутності дітей вони вчиняють сварки і бійки. Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб, внаслідок чого на деякий час виконання відповідачкою батьківських обов`язків дещо нормалізувалося. Однак з лютого 2018 року відповідачка знову стала нехтувати батьківськими обов`язками, про стан здоров`я дітей не опікується, не надає їм доступу до освіти, не готує до самостійного життя. Старша дочка [PERSON] навчається у професійному навчальному закладі, отримує стипендію, намагається отримувати інші види доходів, за які влаштовує своє життя та матеріально утримує молодшу сестру. Молодша дочка [PERSON] з 01 вересня 2019 року була зарахована до ЗЗСО № 8 Костянтинівської міської ради, однак з вини матері учбовий заклад відвідала лише п`ять днів, а з 23 жовтня 2019 року за заявою матері відрахована з учбового закладу нібито для переїзду до іншого місто, і після цього жодного учбового закладу не відвідувала. Відповідачка [PERSON] незважаючи на проведену з нею профілактичну роботу продовжує вести асоціальний спосіб життя: зловживає спиртними напоями, не працює, належних умов для виховання та проживання дітей не створює. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, а також вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2017 року визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та звільнена від призначеного судом покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». 16 лютого 2020 року при перевірці повідомлення громадян про крики та плач дітей в квартирі за адресою проживання відповідачки: [ADDRESS] , співробітниками поліції було виявлено порушення санітарно-гігієнічних умов проживання, відсутність продуктів харчування для дітей та піклування про їх здоров`я, зловживання з боку матері спиртними напоями. Після цього діти були госпіталізовані до педіатричного відділення КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костянтинівської міської ради. В подальшому [PERSON] долею дітей, місцем їх перебування та станом здоров`я не цікавиться, намірів на спільне проживання не виказує. Записаний батьком малолітньої [PERSON] відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, жодного разу її не відвідував, будь-яким чином не спілкувався, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування, фактично кинув дитину напризволяще. Таким чином, невиконання відповідачами [PERSON] , [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дітей носить постійний характер, вони свідомо ухиляються від їх виконання, а [PERSON] крім того зловживає алкоголем, що несе загрозу життю, здоров`ю та моральному вихованню дітей. Діючи в інтересах дітей, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у відповідному розмірі, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача - органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися без поважних причин, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відзиву не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши інші докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] відповідно до копії сторінки паспорту з відміткою про місце проживання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03 лютого 2004 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.7, 8) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якої на підставі ст. 135 СК України зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.9, 10-12) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якої на підставі ст. 126 СК України зазначено [PERSON] , громадянина Китайської Народної Республіки. В 2015 році [PERSON] разом з дітьми проживала у з`ємній квартирі [ADDRESS] . 28 грудня 2015 року на підставі колективної скарги сусідів було складено акт обстеження умов проживання за вказаною адресою (а.с.15), з якого вбачається, що в квартирі наявні всі комунальні зручності; на час відвідування в квартирі безлад, речі брудні, розкидані, вікна не вимиті, гардини не випрані; меблі старі, покриття на підлозі відсутнє, на ліжку постільні приналежності запрані; на кухні куча сміття, посуд та холодильник не миті; продукти харчування для дітей відсутні, одяг в старому стані. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року у справі № 233/3843/17 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт; звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с.19-20). Згідно довідки інспектора СП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (а.с.32) [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності: 21 травня 2019 року за ч. 1 КУпАП; 19 лютого 2020 року за ч. 1, ч. 2 ст. 178 КУпАП; 21 лютого 2020 року Костянтинівським ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 16 лютого 2020 року органом поліції складно ати про виявлення неповнолітніх дітей відповідачки [PERSON] , кинутих без догляду за адресою: [ADDRESS] , та доставлення до КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Костянтинівської міської ради (а.с.24, 25). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19 лютого 2020 року із фототаблицею за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-30), встановлено, що умови проживання в квартирі є неналежними, в квартирі наявні лише пічка, душова кабіна та санвузол, які до того ж брудні і в несправному стані; меблів в кімнаті немає; для дітей жодних умов не створено, діти сплять на підлозі; продукти харчування відсутні, місця для розвитку немає. З листа Костянтинівського ЗЗСО № 8 Костянтинівської міської ради Донецької області від 02 березня 2020 року (а.с.34) вбачається, що [PERSON] навчалася в ЗЗСО № 8 з 02 вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року. З 31 робочого дня навчалася 5 днів, була відсутня на навчальних заняттях 26 днів, з них: 10 днів - за довідками, 16 днів - за заявою матері. 23 жовтня 2019 року у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до м. Слов`янськ за заявою матері була відрахована за списку учнів 1-го класу. Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 268 від 08 квітня 2020 року (а.с.35) сім`я [PERSON] з 03 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року перебувала під соціальним супроводом. Мати [PERSON] самостійно виховувала дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо Біологічного батька, громадянина КНР, [PERSON] [PERSON] нічого не пояснювала та не надавала ніякої інформації. За період здійснення соціального супроводу фахівець із соціальної роботи за місцем проживання родини [PERSON] жодного разу не бачив. Старша дитина навчалася у школі-інтернат № 1, молодша дошкільного закладу не відвідувала. Під час соціального супроводу [PERSON] не завжди прислухалася до рекомендацій фахівця, а саме: Документи на отримання паспорту [PERSON] не були надані до паспортного столу, [PERSON] до дошкільного закладу так і не була організована. [PERSON] за сприянням фахівця центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді були оформлені соціальні виплати на дітей одинокій матері; працевлаштована (не офіційно) до продуктового магазину, мінімізовано шкідливі звички. 28 лютого 2018 року сім`я була знята з соціального супроводу у зв`язку з мінімізацією негативних наслідків. 16 лютого 2020 року представниками поліції діти були вилучені з родини у зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків (аморальний спосіб життя, зловживання спиртними напоями). Старша дитина тимчасово влаштована до родини знайомих, молодша дитина влаштована до Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де перебуває на даний час. Місцезнаходження матері на теперішній час невідомо. Мати жодного разу не відвідувала своїх дітей, до соціальних служб не зверталася. 14 квітня 2020 року органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області складений висновок № 408/26 (а.с.37), відповідно до якого у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніхдітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина КНР, батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на утримання дітей у відповідному розмірі. Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологовогобудинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки не піклується про них та не створює належних умов для проживання та розвитку та навчання дітей, не виявляє батьківської турботи, якої потребують діти, не займається їх вихованням та утриманням. Відповідач [PERSON] не спілкується з малолітньою [PERSON] , [INFO] , в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не відвідує дитину, не піклується про її фізичний та духовний стан, не забезпечує дитину матеріально, фактично покинули її напризволяще. Зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дітей. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за необхідне в порядку ст. 182, ст. 184 СК України стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову 15 квітня 2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття, після чого продовжити стягнення аліментів на утримання [PERSON] до її повноліття за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того на підставі ст.ст. 182,184 СК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. В силу ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів в дохід держави слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved