Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач, кредитна спілка «Імпульс плюс» (далі КС «Імпульс плюс») звернулася до [PERSON], [PERSON]про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12303,65 грн. Вимоги позивача мотивовано неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] своїх договірних зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином ( у т.ч. через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України). Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідачів, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи судом встановлено: У відповідності до п. 5.1 статуту КС «Імпульс плюс», від 29.04.2016 р., позивач має право надавати своїм членам кредити з виплатою процентів за надані кредити. 16.05.2017 року КС «Імпульс плюс» та член кредитної спілки [PERSON] уклали кредитний договір № 89/17 Р. По кредитному договору КС «Імпульс плюс» надала кредит позичальникові у розмірі 11500,00 гривень. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом за графіком платежів, узгодженим з КС «Імпульс плюс». 16.05.2017 року [PERSON] (далі - поручитель) уклала з КС «Імпульс плюс» договір поруки № 89/17 Р/01. Згідно із п. 2.2 цього договору, що спирається на ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель несе відповідальність за зобов'язаннями позичальника в повному об'ємі, тобто за повернення кредиту, виплату процентів, сплату неустойки (пені, штрафу), а також за відшкодування збитків. Згідно із п. 2.1 договору поруки, відповідальність поручителя наступає у разі, коли позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань. КС «Імпульс плюс» свої зобов'язання за договором виконала в повному обсязі. Зауважень щодо відступів від умов кредитування позичальником не надавалось. Від одержання кредитних коштів [PERSON] не відмовився. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем розрахунку позовних вимог, позичальник [PERSON] частково погашав свої зобов'язання, однак не в повному обсязі та з порушенням строків. Позивачем, неодноразово робилися спроби, щодо досудового врегулювання спору, однак відповідачами умови кредитного договору не були виконані. За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, станом на 17.05.2018 року відповідачі заборгували спілці: 7351,74 грн. по тілу кредиту, 2663,65 грн. по процентах за користування кредитом, 450,32 - пені, а також штраф відповідно п. 4.5 кредитного договору (7351,74 *25%) - 1837,94 грн. Заперечень щодо визначеного спілкою розміру основного зобов'язання та відсотків за користування кредитом відповідачами не зазначено. Невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про відновлення його порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку . Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, стаття 525 ЦК України, встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які мають ознаки кредитного договору та договору поруки. Приписи ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлюють, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України, на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Параграфом 3 ЦК України описано правові підстави, обов'язки та наслідки, які виникають у разі укладення договору поруки, зокрема: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки , особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як зазначалось вище, договором передбачено обов'язок позичальника повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом. Однак, в порушення приписів перелічених норм, станом на 17.05.2018 року відповідачі заборгували спілці: 7351,74 грн. по тілу кредиту, 2663,65 грн. по процентах за користування кредитом, 450,32 - пені, а також штраф відповідно п. 4.5 кредитного договору (7351,74 *25%) - 1837,94 грн. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення: 7351,74 грн. по тілу кредиту, 2663,65 грн. по процентах за користування кредитом слід задовольнити. Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відтак, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані в м. Вугледар Донецької області, яке входить до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, повинно бути враховано вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Враховуючи приписи перелічених норм, беручи до уваги обґрунтований розрахунок позовних вимог, період нарахування, стягненню не підлягають - 450,32 - пені, а також штраф відповідно п. 4.5 кредитного договору (7351,74 *25%) - 1837,94 грн.. Належних та допустимих доказів, які доводять відсутність вини боржників в порушенні зобов'язання відповідачами не зазначено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial