Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач НАВС в особі представника за довіреністю - Говорової І.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, посилаючись на той факт, що Наказом ректора НАВС від 11.08.2014 № 128 о/с [PERSON] , з 15.08.2014 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. Між НАВС, комплектуючим підрозділом -УМВС України в м. Києві та Відповідачем укладено Договір № 14-343 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до договору Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Таким чином, відповідач навчався в НАВС з 15 серпня 2014 року по 21 червня 2018 року і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 49 533, 41 грн. Із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі відповідача ознайомлено під підпис та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. На сьогодні, грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, таким чином позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 19.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 22.04.2019 здійснено перехід розгляду справи з спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач про розгляд судом даної справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку Крім того, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалами, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Судом встановлено, що Наказом ректора НАВС від 11.08.2014 № 128 о/с [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавра за державним замовленням з 15.08.2014 року: Навчально - наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та кримінальної міліції за напрямком підготовки «Правознавство» (а.с.9) 06 серпня 2015 року було опубліковано Закон України від 02.07.2015 № 580 VII «Про Національну поліцію», який відповідно до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 7 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону ЗУ «Про міліцію» визнаний таким, що втратив чинність. Згідно з ч. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону: «Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь - якому органі (закладі, установі) поліції». Так, враховуючи положення Закону, бажання [PERSON] продовжувати навчання та службу в поліції, наказом НАВС від 06.11.2015 № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). А наказом НАВС від 11.11.2015 № 202 о/с відповідача з 07.11.2015 року призначено на посаду курсанта 2-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. Судом встановлено, що з 15.08.2014 року по 21.06.2018 року відповідно до умов договору № 14-343 відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Згідно наказу НАВС від 21.06.2018 №886 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, відповідно до умов Договору Відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі. Однак 03.08.2018 на адресу НАВС супровідним листом ГУНП у м. Києві Управління кадрового забезпечення від 23.07.2018 № 2311/125/26/01-2018 надійшла інформація, що наказом ГУНП в м. Києві від 20.07.2018 № 724 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Таким чином, у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебуванні на службі після закінчення навчання. Згідно із п.2.1.3. договору позивач зобов`язаний забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п.2.3.6. договору відповідач зобов`язалась у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п.3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.3. договору передбачено, що однією з підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Відповідно до п.4.1. відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У відповідності до п.4.2. договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п.4.4 договору у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. З довідки розрахунку суми фактичних витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] , в Національної академії внутрішніх справ вбачається, що за період з 15.08.2014 року по 21.06.2018 року такі витрати становлять 49 533, 41 грн. Аналогічні положення щодо обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» (зареєстрований Міністерством юстиції України 29 травня 2007 року за № 547/13814). На сьогоднішній день чинне законодавство містить аналогічні положення щодо необхідності укладення контракту про здобуття освіти, відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання та обов`язку відшкодування витрат у разі дострокового звільнення. Так, ч. 3 ст. 64 ЗУ «Про вищу освіту» випускники закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 (через хворобу або у зв`язку зі скороченням штатів) частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналогічні за своєю суттю Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ та Типова форма Контракту про здобуття освіти ВНЗ, затверджені постановою КМУ від 12.04.2017 № 261 та наказом МВС України від 01.03.2017 № 173 відповідно. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1921 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 6, 207, 525, 526, 599, 610, 611, 623, 627, 639 ЦК України, суд

Outcome: approved