Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь відшкодування завданої їй злочином матеріальної шкоди - коштів в розмірі 14560,00 грн., якими вона заволоділа шляхом обману та зловживання довірою, а також судові витрати по справі, поновивши строк на звернення до суду з даним позовом як пропущений з поважних причин. Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2008 року відповідачка [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою спонукала її взяти кредит в кредитній спілці «Злет» в сумі 6000,00 грн., а 07.10.2008 року - в ПАТ «Плюс Банк» в сумі 8560,00 грн. Оформивши вищевказані кредити, отримані кошти вона передала [PERSON], яка їх привласнила та витратила на свої потреби. Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року [PERSON] була визнана виною у привласненні вказаних коштів шляхом обману та зловживання довірою - за ч.1 ст. 190 КК України, однак на підставі ст. 1 п.«г» та ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року була звільнена від кримінальної відповідальності. По даній кримінальній справі вона визнана потерпілою і зверталася з позовною заявою до [PERSON], однак її позовні вимоги були залишені без розгляду. Оскільки постанова Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року не була оскаржена та вступила в законну силу, то вона звільнена від доказування вини [PERSON] у привласненні шахрайським способом коштів в сумі 14560,00 грн. При цьому вона з поважних причин пропустила встановлений законом 3-річний строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки протягом року лікується у стоматолога, внаслідок захворювання пародонтозом у неї випадають зуби, тому не може з'являтись в публічних місцях. Тим більше, що з 25.09.2014 по 01.10.2014 року вона хворіла зубами, мала високу температуру і в такому стані була позбавлена можливості шукати адвоката для складання позовної заяви, так як самостійно не в стані юридично грамотно скласти таку заяву до суду. У зв'язку із наведеним, просить поновити їй строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просили позов задоволити. Представник відповідачки за довіреністю від 12.10.2014 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що [PERSON] вказані кошти у [PERSON] не брала. Позивачка з відповідачкою були друзями, зичили одна одній кошти, а також брали кредити в банках. Фактично на даний час [PERSON] винна [PERSON] 9,5 тисяч гривень. [PERSON] не визнавала своєї вини і при закритті кримінальної справи по амністії. Крім того, позивачка пропустила встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який просить застосувати і з цих підстав відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року у справі № 1-13/2011 про обвинувачення [PERSON] за ст. 191 ч.ч.1,2 КК України (а.с. 6-7), останню звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п.»г» та ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року, а провадження по справі закрито. Позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Даною постановою [PERSON] визнано винною в заволодінні чужим майном щляхом обману та зловживанням довірою, а саме встановлено, що [PERSON], зловживаючи довірою [PERSON], попросила останню оформити на своє ім»я кредит, а отримані кошти віддати їй. [PERSON] 19.02.2008 року оформила на своє ім»я кредит в кредитній спілці «Злет», а отримані кошти в сумі 6000,00 грн. віддала [PERSON], яка ці кошти витратила на власні потреби. Продовжуючи свою зочинну діяльність, [PERSON], повторно зловживаючи довірою [PERSON], попросила її оформити на себе кредит, а отримані кошти віддати їй. [PERSON] 07.10.2008 року оформила на своє ім»я кредит в Долинському відділенні ПАТ «Плюс Банк», а отримані гроші в сумі 6000,00 грн. віддала [PERSON], яка ці кошти витратила на власні потреби. Таким чином вищезазначеною постановою суду встановлено вину [PERSON] в незаконному заволодінні чужим майном - грошовими коштами [PERSON] в загальній сумі 12000,00 грн., а тому дані обставини згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути відшкодування коштів в сумі 12000,00 грн., привласнених останньою внаслідок вчинення злочину, задоволивши її позов частково. В решті позову [PERSON] слід відмовити, оскільки нею не надано суду жодних доказів на підтвердження факту незаконного заволодіння [PERSON] належними їй ([PERSON].) коштами в більшій сумі, ніж встановлено постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року у справі № 1-13/2011. При цьому суд вважає безпідставним посилання представника відповідачки на те, що позивачка пропустила встановлений законом 3-річний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки перебіг строку позовної давності щодо стягнення коштів, привласнених внаслідок вчинення злочину, почався з наступного дня після набрання законної сили постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року у справі № 1-13/2011 - з 04.10.2011 року, а позовна заява поступила [PERSON] в суд 02.10.2014 року, тобто в межах строку позовної давності. На підставі викладеного, ст.ст. 256-257, 260-261, 267 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved