Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 266 675 грн. 41 коп., а саме квартиру [ADDRESS] шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.11.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та приватним підприємством «Пересвіт 2» в особі директора [PERSON], відповідача по справі, укладено кредитний договір №КЮ-ВКЛ-2023714, згідно якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 230\~000 грн. з розрахунку 27,99% річних; 32,99% річних у випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.3.3.16 цього Договору на строк з 15.11.2013 по 14.11.2016. Позичальник ПП «Пересвіт 2» своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та нарахованих відсотках згідно умов кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 25.03.2015 виникла заборгованість на загальну суму 266\~675,41 грн.\~ В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором із відповідачем [PERSON] 15.11.2013 укладено іпотечний договір. Згідно даного договору відповідач надав в забезпечення банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка належить відповідачу [PERSON] Згідно умов вказаного договору іпотеки за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору кредиту, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки третьою особою, директором якого є відповідач, не вживались жодні заходи, які б свідчили про наміри виконати зобов'язання, передбачені кредитним договором, тому в рахунок виконання основного зобовязання просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність. Просить позов задоволити, покликається на кредитний договір, іпотечний договір, розрахунок заборгованості, інші документи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 12.02.2016, позов підтримав з підстав, що наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Покликається на виписки про рух коштів, звіт про оцінку предмета іпотеки. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно договору про надання правової допомоги (а.с.121), в судові засідання 18.01.2016 та 17.02.2016 не прибув, повідомлявся належно про день та час судового розгляду, про причини суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надійшло. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно повідомлення Служби Безпеки України 26.12.2014 доставлений до м.Харькова і обміняний на військовополонених ЗС України. (а.с.79) Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги ПП «Пересвіт 2» в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Врахувавши думку представника позивача суд ухвалив розглядати страву за відсутності представника відповідача, відповідача, представника третьої особи. \~ При цьому судом береться до уваги, що в силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з\~ наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується певернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15.11.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та приватним підприємством «Пересвіт 2» в особі директора [PERSON] укладено кредитний договір №КЮ-ВКЛ-2023714,\~ згідно із яким Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 230\~000 грн. з розрахунку 27,99% річних; 32,99% річних у випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.3.3.16 цього Договору на строк з 15.11.2013 по 14.11.2016 (а.с. 7-10). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON], крім договору поруки, 15.11.2013 укладено також іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка належить останньому на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру №Г-19006 від 10.03.1998, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів та Договору про визначення ідеальних часток від 25.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3863 (частка 1/3) та на підставі Договору дарування 2/3 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4106. Вказаний договір містить всі обовязкові істотні умови договору, договір підписаний сторонами, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6085. (а.с.11-16). Судом встановлено, що за згодою сторін позивач і відповідач визначили вартість предмета іпотеки у іпотечному договорі від 15.11.2013 (пункт 2.3.2) 467950 грн. В судовому порядку договір іпотеки не визнавався недійсним. Частина 2 ст.11 ЦК України\~передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що зобовязання за кредитним договором №КЮ-ВКЛ-2023714 від 15.11.2013 не виконуються, станом на 25.03.2015 виникла заборгованість на загальну суму 266\~675,41 грн., яка складається із: поточної заборгованості за кредитом 127\~777, 92 грн.; простроченої заборгованості за кредитом 76\~612,31 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 8\~392, 76 грн.; заборгованості за відсотками за період з 01.03.2015 по 25.03.2015 3\~918,41 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 43\~576,99 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 5\~ 053,63 грн.; трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 857,22 грн.; трьох процентів річних від суми прострочених відсотків 486,16 грн. (а.с.17). Судом береться до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ, оскільки такий проведено фахово і не жодними допустимим доказами не спростовано стороною відповідача. (а.с.130-141) Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно зі ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Ч.1 ст.33\~ Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Окрім цього, згідно із ч.3 ст.36\~ Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37\~ Закону України «Про іпотеку». Пунктом 7.2 Іпотечного договору від 15.11.2013 передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно із п.7.3 вказаного Договору, Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2. цього Договору.\~ Згідно із ст.37\~ Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Отже, з урахуванням вказаних норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Пунктом 7.4.1 Іпотечного договору від 15.11.2013 сторони погодили перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. З наданого суду звіту про оцінку вбачається, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 19.01.2016 становить 759378 грн. Відповідно до ст.35\~ Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Отже, оскільки ПП «Пересвіт 2», директором якого є відповідач, свої зобов'язання за кредитним договором від 15.11.2013 не виконував\~\~належним чином, у зв'язку із чим допустив заборгованість на загальну суму 266 675 грн. 41 коп., тим самим порушив умови, тому суд\~\~вважає, що\~позов слід задоволити, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., що належить відповідачу [PERSON] для забезпечення належного виконання умов кредитного договору та визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 4000 грн. 13 коп. на користь держави. На підставі ст. ст.16, 526, 527, 530, 589, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved