Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 07.10.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі неналежно виконувала обов`язки зі сплати послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] в період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 20 279 грн. 41 коп. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 20 279 грн. 41 коп., індекс інфляції у розмірі 3085 грн. 01 коп., 3 % річних у розмірі 922 грн. 81 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.10.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строку для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.10.2019 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала суду письмовий відзив та додаток до відзив, в яких зазначила, що квартиру за адресою: [ADDRESS] , було приватизовано нею та [PERSON] 06.01.1998 року. 02.09.2010 року [PERSON] подарував їй належну йому частку 1/2 частки вищевказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської нотаріальної контори. Вона адресою зареєстрована за вказаною та проживає разом зі своїми малолітніми дітьми з першої половини 2010 року і по теперішній час. У зв`язку з чим вважає, що [PERSON] не може виступати по зазначеній справі в якості відповідача. Крім того зазначила, що з дати придбання у власність вищевказаної квартири, вона не укладала з відповідачем договорів про постачання теплової енергії. Крім того в період часу з жовтня 2016 року по квітень 2019 року послуги з теплопостачання в належну їй квартир не надавалися, у зв`язку з виходом із ладу приборів опалення (батарей), які потекли та їх подальша експлуатація неможлива. Також зазначила, що [PERSON] будучі станом на липень 2010 року співвласником квартири звертався до балансоутримувача будинку КП «СЕЗ м. Селидове» про проведення обстеження та виконання робіт по демонтажу батарей. 28.07.2010 року працівники КП «СЕЗ м. Селидове» демонтували вищевказані батареї, про що свідчить відповідний акт. 29.07.2010 року [PERSON] звертався до ВО «Селидоветепломережа» про проведення обстеження в квартирі внутрішньої системи опалення. Таким чином, з вересня 2010 року по 13 листопада 2019 року послуги по теплопостачанню в квартирі не надавалися, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відсутність батарей у квартирі підтверджується актами огляду КП «СЕЗ» від 28.07.2010 року, актом ВО «Селидоветепломережа» від 29.07.2010 року та протоколом про адміністративне правопорушення за самовільне відключення від центрального опалення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що він за вищевказаної адресою зареєстрований, але не мешкає та послугами з теплопостачання за вказаною адресою не користується. Даний факт не заперечує і інший відповідач [PERSON] та вказані обставини підтверджуються довідкою про місце проживання виданою ОСББ «Оскар». У зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. Відповідач [PERSON] є власником та споживачем послуг з теплопостачання в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] по квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , вартість послуг з теплопостачання нараховується, однак оплачується несвоєчасно та не в повному розмірі, тому з жовтня 2016 року по квітень 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 20 279 грн. 41 коп. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м. (куб метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку, (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) . При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Суд звертає уваги, що відповідачем [PERSON] відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення її квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла, суду не надана. Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з п. 22 Правил № 630 точками розподіл у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири. Позивачем доведено факт підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів, що свідчить про виконання послуг ОКП «Донецктеплокомунерго». Таким чином ОКП «Донецктеплокомунерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач [PERSON] , незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язана оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Зазначений висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач зобов`язаний, крім іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах (ст.20 Закону України № 1875-IV). Статтею 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язана проводити оплату за теплопостачання до квартири, оскільки відключення квартири від мереж централізованого опалення було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, а тому ОКП «Донецьктеплокомуненерго» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах. Доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надало їй послуг з централізованого теплопостачання з вересня 2010 року по 13 листопада 2019 року, оскільки в квартирі батареї опалення були відключені від централізованої опалювальної системи, не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище, відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. В аспекті Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) відключення від мереж централізованого опалення окремих квартир у багатоквартирному будинку можливе лише щодо будинку в цілому. Факт правомірного відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання з дотримання чинного законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» послуг з постачання тепла відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено. Доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності між сторонами договірних відносин та в свою чергу відсутності обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання, на думку суду є хибними. Зокрема, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений цією ж статтею обов`язок укласти договір, оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не сплачувала отриманні послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року виникла заборгованість за фактично отриману теплову енергію в сумі 20 279 грн. 41 коп. Наявність у відповідача [PERSON] заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно заборгованість не сплачує, вона підлягає стягненню з неї в примусовому порядку в сумі 20 279 грн. 41 коп. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині пред`явленого позову до [PERSON] підлягають задоволенню, а саме: з даного відповідача на користь позивача необхідно стягнути за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року у розмірі 20 279 грн. 41 коп., індекс інфляції у розмірі 3085 грн. 01 коп., 3 % річних у розмірі 922 грн. 81 коп. Натомість вирішуючи позовні вимоги в частині їх пред`явлення до відповідача [PERSON] , суд встановив наступне. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. На підставі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок споживача оплачувати послуги з теплопостачання передбачений ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до довідки ОСББ «Оскар» від 25.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2001 року по теперішній час. Суд також звертає увагу, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву наполягає на безпідставність пред`явлення позову до відповідача [PERSON] , оскільки він хоча і зареєстрований за вказаною адресою, але не мешкає. Таким чином враховуючи, що відповідач [PERSON] не є власником та не мешкає в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та по суті не є споживачем послуг з теплопостачання за вищевказаною адресою, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію слід відмовити. У відповідності зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 1 921 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial