Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту володіння земельною ділянкою, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка у судове засідання не зявився, її представник за довіреністю надала до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі надали до суду письмові заяви, відповідно до яких позовні вимоги позивачки визнали, просили справу розглянути у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2003 року померла мати позивачки- Коваль [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,039 га, яка розташована на території садівничого товариства «Авангард» ділянка № 1500а Затоківської селищної ради м.Б-Дністровського Одеської області. Ця земельна ділянка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 025658, виданого Затоківською селищною Радою народних депутатів Б-Дністровскького району, Одеської області 08.08.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 2263. На підставі cт.1261 ЦК України спадкоємцями вказаної земельної ділянки були в рівних частках кожний: [PERSON] - чоловік померлої, батько позивачки; [PERSON] - син померлої, брат позивачки; [PERSON] - син померлої, брат позивачки; [PERSON] - позивачка по справі (02.09.2010 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та присвоїла прізвище чоловіка), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори (а.с.10). Згідно ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни ії меж, цільового призначення посвідчується у тому числі свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, кожен з названих спадкоємців став правомірним володарем та набув право власності на 1/4 частки вказаної земельної ділянки, але не отримав державного акту на право приватної власності на землю та не здійснив реєстрацію у Б-Дністровському міському відділі земельних ресурсів Одеської області. 15 травня 2012 року помер батько позивачки - [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/4 частки земельної ділянки, площею 0,039 га, що знаходиться на території садівничого товариства «Авангард» ділянка № 1500а Затоківської селищної ради м.Б- Дністровського Одеської області. Спадкоємцем вказаної спадщини згідно заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою 12 серпня 2011 року, реєстровий номер 3-1459 являється позивачка (а.с. 11). В передбачений законом строк позивачка звернулась до нотаріусу за одержанням свідоцтва про право на спадщину за заповітом та проведенням державної реєстрації виникнення права власності, але останній було відмовлено в цьому у зв'язку з тим, що земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батька та має право на отримання спадщини у вигляді спірної земельної ділянки, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки відсутній кадастровий номер земельної та спадкодавцем за життя не було належним чином зареєстровано право власності на землю (не отримано держаний акт на земельну ділянку). Таким чином права позивачки, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved