Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач Красноармійський міжрайонний прокурор 05.03.2015 року звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, вказавши на підтвердження своїх вимог, що відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтями 20, 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор має право звертатися до суду в передбачених законом випадках. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Підставою для звернення до суду є необхідність захисту майнових прав інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], який через свій вік немає можливості самостійно захистити свої права, реалізуючи процесуальні повноваження. Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13.05.2014 року по справі № 2/235/1035/14 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. А також закріплено за неповнолітнім [PERSON] комунальну трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Розпорядженням голови Красноармійської РДА від 11.06.2014 року № 197 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини, записані відповідно до вимог частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно до розпорядження Красноармійської районної державної адміністрації від 19.06.2014 року № 204 створено прийомну сім»ю на базі родини [PERSON] та [PERSON] і влаштовано на виховання та спільне проживання неповнолітнього [PERSON], який мешкає в їх родині за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки з місця проживання від 17.03.2014 року № 560 [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.4 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Однак питання про накладання заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] вирішено не було. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини [PERSON], прокурор просить накласти заборону на відчуження належної відповідачу частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача Красноармійської міжрайонної прокуратури Лєйко Н.Л. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Треті особи [PERSON], [PERSON], представник служби у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації у судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтями 20, 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор має право звертатися до суду в передбачених законом випадках. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Підставою для звернення до суду є необхідність захисту майнових прав інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], який через свій вік немає можливості самостійно захистити свої права, реалізуючи процесуальні повноваження. Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13.05.2014 року по справі № 2/235/1035/14 (а.с.10) [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. А також закріплено за неповнолітнім [PERSON] комунальну трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Розпорядженням голови Красноармійської РДА від 11.06.2014 року № 197 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини, записані відповідно до вимог частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13). Згідно до розпорядження Красноармійської районної державної адміністрації від 19.06.2014 року № 204 створено прийомну сім»ю на базі родини [PERSON] та [PERSON] і влаштовано на виховання та спільне проживання неповнолітнього [PERSON], який мешкає в їх родині за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). Згідно довідки з місця проживання від 17.03.2014 року № 560 [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Згідно ч.4 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Однак питання про накладання заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] вирішено не було. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини [PERSON], прокурор просить накласти заборону на відчуження належної відповідачу частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергово увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. У відповідності до ч.1 ст. 32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми сиротами та дітьми, позбавлених батьківського піклування, а також особами в їх числі зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім»ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленим КМУ. У відповідності до ч.3 ст. 32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», жиле приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування до влаштування їх у сім»ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. У відповідності до ч.3 ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства», у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку, піклування, влаштування в будинки дітей, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та в прийомні сім»ї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів, піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім»ї, незалежно від того, проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім»ї. Так, п.2 ч.1 ст. 248 Сімейного кодексу України, передбачено, що дитина сирота і дитина позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров»я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім»ї має право на збереження права користування житлом, в якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Таким чином, вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн.

Outcome: approved