Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що рішенням Буринського районного суду від 14.04.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим на сьогоднішній час, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила змінити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, стягнувши їх у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечував у стягненні з нього аліментів в розмірі визначеному позивачкою, доповнивши, що він працює і допомагає дітям крім сплати аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.05.2007 року рішенням Буринського районного суду Сумської області (а.с.7). У шлюбі в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що вбачається свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 14.04.2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим 25.05.2017 року судом було видано відповідний виконавчий лист (а.с.8). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст.181 цього ж Кодексу способи виконання обов`язку утримання дитини визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в пунктах 17 та 23 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з часу стягнення аліментів з відповідача на утримання двох його неповнолітніх дітей минув тривалий час. Діти підросли і потребують значно більших витрат на своє утримання та створення належних умов, достатніх для їхнього нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, встановлено, що відповідач фізично здоровий, працює, інших утриманців окрім дітей не має, а визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Надавши оцінку вищенаведеному в їх сукупності та відповідності нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей та сплачуються позивачці, підлягає зміні в частині їх збільшення до 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Таким чином,

Outcome: approved