Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка прохає: - визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим будинком, що знаходиться в [ADDRESS]; · зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти з реєстрації відповідача із житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим у справі постановлене заочне рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Відповідач Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився. будучи належним чином усвідомленим про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] і постійно в ньому проживає. Зазначене домоволодіння належить їй на праві власності на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ПП Полтавське БТІ від 15.04.2009 року №22494044. Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як визначено в ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Факт реєстрації відповідача у вказаному домоволодінні підтверджується довідкою СГІРФО Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області №37/1512від 20.12.2014 року. Однак,з 12.11.2013 року ,відповідач забрав свої речі та залишив домоволодіння позивачки,де знаходиться в даний час їй не відомо. Факт реєстрації його в домоволодінні створює незручності позивачці,зокрема що стосується питань оформлення та отримання субсидій на комунальні послуги. Викладене свідчить про порушення законних прав позивачки з боку відповідача, а тому вона має право на захист свого права у спосіб і порядок, який сама вважає необхідним і достатнім, якщо це не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», покладає на особу обов'язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, чого відповідачем не зроблено до цього часу. Приймаючи рішення про задоволення позову частково, суд виходить із положень ст. 7 вищезгаданого Закону, де зазначено, що однією із підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Крім зазначеного вище, права власника житлового будинку (квартири) регламентовані також ст. ст. 150-155 ЖК України. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав у відмові позивачці, як повноправному власнику домоволодіння, у вибраному нею способі захисту своїх законних прав та інтересів.

Outcome: partial