Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом в суд, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2002 р., від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення сином повноліття. 22.12.2015р. позивачка отримала запрошення до Республіки Словаччина до [PERSON] В інтересах дитини позивачка має намір виїхати з дитиною за кордон. Зазначені обставини вказують на необхідність надання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон та надання дозволу на виготовлення проїзного документу для дитини, однак батько категорично проти виїзду дитини за кордон. Просила стягнути аліменти та дати дозвіл на виготовлення проїзного документу та виїзд неповнолітньої дитини за кордон у супроводі матері. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України). Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає спільно із своєю матір'ю, що підтверджується довідкою ККП «КК «Західна» від 14.12.2015р. №231 (а.с.20). Судом встановлено, що матір дитини бажає тимчасово виїхати з дитиною за кордон по запрошенню до Республіки Словаччина, що вимагає надання батьком дитини - відповідачем по справі - дозволу на виїзд дитини за кордон. Згідно з запрошенням від 14.12.2015 р., надісланим [PERSON], останній запрошує [PERSON] з донькою [PERSON] на час літніх канікул на строк з 01.06.2016р. до [INFO] р. до Республіки Словаччина (а.с12). Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків . За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду . Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. Судом встановлено, що батько дитини не надає дозвіл на виїзд сина за кордон без вагомих причин. У відповідності з п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь - яких обмежень для реалізації права на виїзд за межі України неповнолітньої дитини сторін судом не встановлено. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.17), у зв'язку з чим має нести обов'язок з утримання дитини. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини і відповідача, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач повинен надавати допомогу позивачці на утримання дитини в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць. З відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, а також 487, 20 грн. судового збору на користь позивачки, сплачений нею при зверненні до суду за вимогу про надання дозволу на виїзд.

Outcome: approved