Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\6 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\6 частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Також позивачка просить стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1\\6 частки всіх видів доходів (заробітку). Позивачка у судове засідання не зявилася суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що у справі є розписка про отримання судової повістки. Заперечень проти позовних вимог відповідач суду не надавав. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін та провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він підтверджується матеріалами справи. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про одруження позивачка та відповідач одружилися 07 серпня 1999 року (а.с.10). Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.11) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.12). Проживання дітей з позивачкою та перебування дітей на її утриманні підтверджено довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб(а.с.13), довідкою про місце проживання відповідача (а.с.14), з яких видно, що сторони проживають на теперішній час окремо. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню. Частинами 2-4 ст.75 СК України передбачено право на утримання (аліменти) того з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги,за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, П чи Ш групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до наданих позивачкою до позову матеріалів, вона є інвалідом 2 гр. з дитинства, що підтверджено пенсійним посвідченням (а.с.6) та довідками Василівського УПФУ у м.Дніпрорудне (а.с.22), а тому є непрацездатною. З довідки вбачається, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в сумі 1287 грн. 40 коп. Крім того, позивачка має дохід у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, розмір якої з грудня 2014 року по травень 2015 року включно становить 11543 грн. 76 коп., що підтверджено довідкою Дніпрорудненського РУСЗН (а.с.22). Доказів про наявність інших джерел доходу позивачки суду не надано. Виходячи з сукупного розміру доходів позивачки, щомісячно вона отримує суму, яка не забезпечує мінімального прожиткового мінімуму для неї та двох дітей, а тому вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Доказів неспроможності відповідача надавати матеріальну допомогу дружині та заперечення проти її вимог відповідач суду не надавав, що суд розцінює як згоду з позовними вимогами. Виходячи з положень ст.ст.77, 79, 80 СК України суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1\\6 частки всіх видів доходів (заробітку), починаючи стягнення з 18 травня 2015 року - дати подачі позову до суду. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved