Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом яким просила: припинити право власності [PERSON] на 1/6 частки у праві власності на гараж № [NUMBER] за адресою: м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Темп-2» та на 1/6 частку у праві власності на автомобіль марки Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] ; стягнути з неї на користь [PERSON] в якості компенсації вартості майна у розмірі 32270,00 грн.; визнати за нею право власності на 1/6 частки у праві власності на гараж № [NUMBER] за адресою: м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Темп-2» та на 1/6 частку у праві власності на автомобіль марки Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловіку [PERSON] належало по Ѕ частки вищевказаного майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона та відповідач отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . На даний час їй належить на праві власності 5/6 частки гаража № [NUMBER] за адресою: м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Темп-2» та 5/6 частки автомобіля Opel Zafira 0АЕМ75, державний номер [NUMBER] . Відповідачу належить по 1/6 частки вищевказаного майна. Відповідач спірним майном не користується, участі у сплаті витрат на утримання спірного майна не приймає. Спільне володіння та користування майном неможливо. Частка відповідача у праві власності на спірне майно є незначною. Припинення права власності відповідача на частку у праві власності на спірне майно не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Вважає за можливим сплатити відповідачу компенсацію вартості за частку майна у розмірі 32270,00 грн. Ухвалою суду від 10.02.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2021, витребувано докази. Ухвалою суду від 05.03.2021, залучено по справі співвідповідача. Ухвалою суду від 05.03.2021, призначено судову оціночну та автотоварознавчу експертизи та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 12.05.2021, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.05.2021, надано дозвіл на внесення грошових коштів на депозитний рахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представниці позивачки та представниці відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Раніше Гараж № 2, який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» належав на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.07.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1919, в ММБТІ 08.07.2005 за реєстровим № 5466992. 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. видано свідоцтво про право власності на гараж № [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2021, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частка гаражу № [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2». З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вбачається, що автомобіль Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] належав на праві власності [PERSON] . 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. видано свідоцтво про право власності на автомобіль Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частки гаража № [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» та Ѕ частки автомобіля Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 08 липня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . 03 липня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 2/3 частки спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/3 частки спадкового майна ще не видано. Отже, [PERSON] належить на праві власності 5/6 частки гаража № [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» та 5/6 частки автомобіля Opel Zafira 0АЕМ75, державний номер [NUMBER] ; [PERSON] належить на праві власності 1/6 частки гаража № [NUMBER] , який розташований за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» та 1/6 частки автомобіля Opel Zafira 0АЕМ75, державний номер [NUMBER] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (СР:66058550). Згідно висновку про вартість майна від 09.08.2020, оціночна (ринкова) вартість будівлі гаражу з підвалом № 2 на території АГК «Темп-2» становить 56167 грн. (1/6 частка - 9361,16 грн.). З висновку про вартість майна від 09.08.2020, вбачається що оціночна (ринкова) вартість колісного транспортного засобу Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , на дату складання складає з ПДВ 137453,00 грн. (1/6 частка - 22908,83 грн.). Як вбачається з висновку судової оціночно-технічної експертизи № 125-017 від 05.05.2021, ринкова вартість гаражу з підвалом № 2 у авто кооперативі «Темп-2» у м. Миколаєві, загальною площею - 33,7 кв. м., становить 75218,00 грн. Вартість дослідженого, колишнього в експлуатації, легкового автомобілю марки Opel Zafira 0АЕМ75, номер шасі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , з урахуванням року випуску, пробігу, природного зносу, технічного стану, зовнішнього вигляду, комплексності, комплектації, згідно методичного розрахунку, складає 108625,00 грн. На вимогу норм діючого законодавства та на виконання ухвали суду про зобов`язання внесення коштів, [PERSON] внесла на рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області вартість частки майна у розмірі 30640,50 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.2151846454.1 від 07.06.2021 року. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3ЦКУкраїни - ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України - інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає - передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає - юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Суд вважає, що у сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Спірні правовідносини регулюються гл. 26 «Право спільної власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, передбачено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями статті 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. В постанові від 23 листопада 2016 року по цивільній справі №6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування положень ст.365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з урахуванням при вирішенні спору інтересів всіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Згідно з вимогами ч.4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що частка [PERSON] складає 1/6 частку, є незначною та не може бути виділена в натурі. Спільне користування сторонами спірним майном не можливе. Таким чином, на переконання суду частки відповідача у праві спільної власності на вищезазначене рухоме та нерухоме майно є незначними в порівнянні із частками позивача. Частки є незначними і виходячи з характерних властивостей зазначених об`єктів рухомого та нерухомого майна, у зв`язку з чим відсутня технічна можливість виділення спірних часток в натурі, що свідчить про наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права відповідачів в справі спільної власності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2724,00 грн.

Outcome: approved