Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона в 2012році проживала у Павлоградському районі Дніпропетровської області, мала на утриманні доньку [PERSON], [INFO], та була вагітна другою донькою [PERSON] [INFO]. Стан вагітності та перебування дитини на утриманні при відсутності суттєвої допомоги з боку близьких і власних заробітків створив необхідність переїхати до сільської місцевості, де чисте повітря та можливість успішно вести присадибне господарство полегшили б моє життя. В газеті знайшла повідомлення про продаж будинку в с. Великоолександрівка, яке мало вдале місце. В телефонній розмові домовилася про зустріч. 27.08.2012 року вона уклала договір купівлі-продажу будинку з [PERSON], але не посвідчували його нотаріально. Вона передала власнику будинку [PERSON] обумовлену суму 7000грн. , а він надав довіреність щодо «управління та розпорядження (укладати всі дозволені законом правочини, пов'язані з управлінням та розпорядженням, в тому числі: продавати, обмінювати , здавати в найм (оренду), піднайм (суборенду) належний мені житловий будинок та земельну ділянку, за номером [ADDRESS]». Вона оселилася в цьому будинку і мала намір на підставі довіреності в подальшому переоформити будинок нотаріально. Також їй було передано Технічний паспорт на житловий будинок, виправлений 26.06.2000року із зазначенням власника - [PERSON] , договір купівлі-продажу житлового будинку від 26 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], заяву [PERSON] про згоду на продаж [PERSON] даного будинку від 05 квітня 2002 року і аналогічну заяву - згоду подружжя на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 червня 2011 року, завірену приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. Однак, у наданій їй довіреності помилково вказана адреса житлового будинку не співпадає із його реальною адресою, що не дало можливості нею скористатися. Вона та дві доньки зареєстровані в [ADDRESS] і ця адреса є правильною. Ця обставина не ускладнювала користування цим житловим будинком до грудня 2014 року, коли вона не змогла зареєструвати свою третю доньку [PERSON] [INFO] за місцем моєї реєстрації . На даний час відповідач [PERSON] має незадовільний стан здоров'я і лікується . Займатися переоформленням будинку він не хоче і фактично не може цього робити. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма надвірними побудовами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Судові витрати просить покласти на неї. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно норми ст. 328 ЦК України, підставами набуття права власності є набуття права власності із правочинів. Стаття 202 ЦК України встановлює поняття правочину, а саме Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Цією статтею також передбачено, що двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. ЦК України, а саме ст. 626, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, користуючись вказаними нормами, можна зробити висновок, що договір є правочином. Статтею 204 ЦК України, встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджуєься договором купівлі-продажу, технічним паспортом на житловий будинок та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12,15-17, 18). 27 серпня 2012року [PERSON] уповноважив [PERSON] щодо управління та розпорядження (укладати всі дозволені законом правочин, пов»язані з управлінням та розпоряджанням, в тому числі: продавати, обмінювати, здавати в найм (оренду), піднайом (суборенду) належний йому житловий будинок та земельну ділянку за номером [ADDRESS] (а.с.14). Дружина відповідача [PERSON] надала згоду на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку за номером [ADDRESS] (а.с.11, 13). Згідно облікової картки об»єкта погосподарськоно обліку на 2011-2015роки в будинку за адресою [ADDRESS], власником якого є [PERSON], на даний час зареєстровані позивачка [PERSON], та її діти [PERSON], [PERSON]. Також в будинку проживає без відповідної реєстрації [PERSON], 14.11.2014року (а.с.42,43). З рішення Великоолександрівської сільської ради Васильківського району №35 від 19 грудня 2014року вбачається, що житловому будинку, який належить [PERSON] та розташований в [ADDRESS] (а.с.46). Сторонами виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось повне його виконання. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку. Така бездіяльність відповідача унеможливлює узаконення права власності позивача на придбане майно, та порушує його права, як власника нерухомого майна. Є необхідність визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на будинок в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved