Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася донька [PERSON], яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на її утримання в розмірі 800 грн. до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка свої вимоги змінила, просила стягнути з відповідача лише аліменти на утримання дитини у зазначеному вище розмірі. Відповідач, позов визнав, пояснивши, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини. Інших утриманців не має. В теперішній час він не працює будучи зареєстрованим як безробітний. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 20.08.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому 24.11.2014 року у них народилася дитина донька [PERSON], батьком якої є відповідач, однак він проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з позивачкою, що підтверджується поясненням сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, довідкою Хустянської сільської ради( а.с.3-5). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач тимчасово не працює, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, має нормальний стан здоровя, інших утриманців не має. Також судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоровя та дитини, суд вважає встановленим, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином,

Outcome: approved