Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який був уточнений, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти за минулий час, а саме за останні три роки в розмірі ? частки від отриманих відповідачем доходів за останні три роки. В обґрунтування позову зазначає, що від фактичних шлюбних відносин, сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На теперішній час сторони проживають окремо. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує доходи. Тому, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання з'явились позивачка, її представник, відповідач та його представник. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що у нього від шлюбу з [PERSON] є ще один син - [PERSON], [INFO], який разом зі своєю матір'ю [PERSON] перебувають на його утриманні. В даний момент відповідач офіційно не працює, займається тимчасовими заробітками. Крім того відповідач вказує, що він висилав позивачці поштою гроші в добровільному порядку. Вважає можливим стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, у зв'язку з наявністю у нього інших утриманців, а саме дружини та другого сина. В частині стягнення з нього аліментів за минулий час, а саме за останні три роки в розмірі ? частки від отриманих доходів за останні три роки - просить відмовити. Представник відповідача підтримала думку відповідача та просила винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою позивачки. Дитина позивачки всім забезпечена. Позивачка спиртні напої не вживає. Коли дитина потрапила до лікарні, то відповідач купував ліки, а потім сказав, що гроші треба повернути. Позивачці допомагає мати, яка кожен місяць висилає гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його кумою. [PERSON] виховує дитину сама, її мати допомагає їй фінансово. Відповідач не допомагає матеріально позивачці по утриманню дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою [PERSON]. Дитину утримує позивачка та її мати. Батько дитини матеріально не допомагає. В 2015 році приїжджав батько дитини і просив позивачку не подавати на аліменти, позивачка погодилась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її донькою, яка самостійно виховує свого сина. Свідок їм допомагає матеріально. Дитина часто хворіє. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її чоловіком. [PERSON] утримує [PERSON], купує йому речі. Дитина часто мешкала у них вдома. Суд, заслухав думку сторін, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України, які діяли на момент подачі позовної заяви, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції, яка діє на момент винесення рішення) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати наступне: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], про що свідчить довідка виконавчого комітету Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької від 10 березня 2017 року /а.с.10/. Так, відповідачем було надано квитанції, згідно яких вбачається, що відповідач добровільно перераховував [PERSON] кошти в рахунок аліментів, а також він забезпечував свою дитину - [PERSON] всім необхідним, про що надані накладні, видаткові накладні та товарні чеки. Згідно довідок з місця проживання відповідача [PERSON] вбачається, що дитина [PERSON] періодично, а саме не менше чотирьох днів на місяць, перебуває за місцем мешкання свого батька - [PERSON] \\а.с.41-42\\. Згідно довідок з Мелітопольської лікарні вбачається, що [PERSON], [INFO], був доставлений до лікарні 23.04.2017 року та 06.02.2017 року в супроводі батька [PERSON]. Крім того судом встановлено, що [PERSON] 17 квітня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та довідкою про склад родини. З урахуванням викладених обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, приймаючи до уваги те, що відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, а також те, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину 2016 року народження, який проживає разом з ним, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову 11 травня 2017 року до [INFO] року включно у розмірі 1/6 частину від його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вимагаючи стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за три роки до звернення до суду, позивачка будь-яких доказів того, що вона вживала заходи для стягнення з відповідача аліментів, не надала. Крім того, не надала доказів і того, що відповідач ухилявся від її вимог. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, відсутності будь-яких доказів з боку позивачки про вжиття нею заходів до стягнення аліментів та ухилення відповідача від їх сплати, суд приходить до висновку по відсутність підстав для задоволення її вимог в цій частині. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial