Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивачка через свого адвоката Пінаєвої Л.Л. подала до суд позов про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружжя тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає, що сумісне життя і збереження сім`ї неможливе, просить позов задовольнити. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.07.2019, відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, надано термін відповідачу на подання відзиву на позовну заяву. 23.12.2019 в судовому засіданні судом на місті ухвалено про задоволення клопотання відповідача [PERSON] про надання строку на примирення до 06.03.2020, з занесення до протоколу судового засідання. 06.03.2020 судом постановлена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового засідання по суті. Позивачка та її представник - адвокат Пінаєва Л.Л. в судове засідання 21.07.2020 не з`явились, однак в попередніх судових засідання надавали свої пояснення та зазначала, що строк на примирення не надав результатів, примирення не можливе, а тому просили задовольнити вимогу про розірвання шлюбу. В підтвердження неможливості примиритися надали рішення районного суду району «Дублін Метрополітан» від 31.10.2019 про заборону відповідачу на підставі Закону про домашнє насильство, 2018 рік, розділ 6, Указ про безпеку, дія заборони буде до 31.10.2021. Представник відповідача - адвокат Петренко А.С. в судовому засіданні зазначила, що відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає, що їх сім`я має шанс на примирення. Крім того зазначила, що сторони переїхали та отримали громадянство республіки Ірландія та на даний час постійно проживають в м.Дублін, їх діти навчаються та мають громадянство республіки Ірландія. На підтвердження, адвокат Петренко А.С. надала суду копію паспорта громадянки республіки Ірландія позивачки та копії квитанцій за електропостачання на будинок за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , копію довідки про місце навчання молодшої доньки [PERSON] та копію довідки з Банку Ірландії про наявність сумісного рахунку сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Враховуючи, що на час прийняття судом справи до свого провадження не було порушено правил підсудності, про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання, за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА - [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані з 28.12.2002 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , про що не заперечували учасники справи в судовому засідання та підтвердили, що реєстрація не скасована і на час розгляду справи судом. Крім того до позовної заяви була приєднана копія паспорту громадянки України [PERSON] . Таким чином зважаючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення, що відповідає ч.2 ст. 31 ЦПК України. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до Розділу ІХ ст. 55 Закону України «Про міжнародне приватне право», право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Стаття 63 Розділу ІХ Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 25 серпня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №1429. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , який народився в Україні, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народились в республіці Ірландія. Подружжя тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, строк на примирення результатів не надав, примирення не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40грн, які сплачено позивачкою при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved