Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 08 липня 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Новогнідською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області. Фактично шлюбні відносини припинено, проживають окремо, в провадженні Синельниківського міськрайонного суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Від шлюбу вони мають повнолітні доньку - [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Вищому навчальному закладі «Університет імені Альфреда Нобеля» на другому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Філологія», навчання відбувається на контрактній основі, наказ про зарахування №70-01-У від 09.08.2018 року, термін навчання на освітньому ступені бакалавра до 30.06.2011 року. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, вона не в змозі самостійно утримувати їхню дитину. Дитині потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач працює, отримує дохід, частину доходу отримує не офіційно, може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. У зв`язку із зазначеним позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на її утримання у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення донькою двадцятитрирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, так як сплачує аліменти на другу дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, встановив наступне. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, виданого виконавчим комітетом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одружилися 08.07.2000 року, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 03.05.2001року, актовий запис №5, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батько» зазначено [PERSON] , «мати» - [PERSON] . Згідно довідки №606 від 26.07.2019 року позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в цій квартирі також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. З договору №176/18 від 14.08.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в Вищому навчальному закладі «Університет імені Альфреда Нобеля», денна форма навчання, спеціальність «Філологія», навчання відбувається на контрактній основі, наказ про зарахування №70-01-У від 09.08.2018 року, термін навчання на освітньому ступені бакалавра до 30.06.2011 року. З довідки №1493 від 26.07.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в Вищому навчальному закладі «Університет імені Альфреда Нобеля» на другому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Філологія», навчання відбувається на контрактній основі, наказ про зарахування №70-01-У від 09.08.2018 року, термін навчання на освітньому ступені бакалавра до 30.06.2011 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , за постановою від 23.08.2018 року ВП №57034524, виданою за виконавчим документом - судовий наказ №191/2816/18 від 17.08.2018 року сплачує аліменти у розмірі 25 %, за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року утримана сума складає 42776, 81 грн., що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат виконавчого комітету Раївської сільської ради за №207/01-25 від 29.10.2019 року. Відповідно до частин першої та третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Такий же висновок застосування норм права викладено в постанові Верховного суду України від 24 грудня 2014 року в справі № 6-186цс14. Відповідно, аліментне зобов`язання по утримання повнолітнього сина, доньки представляє собою одностороннє зобов`язання матері та батька перед повнолітнім сином, повнолітньою донькою по їх утриманню, яке повинно виконуватись належним чином та виключно на користь повнолітнього сина, доньки, а у разі примусового виконання даного аліментного зобов`язання, аліменти підлягають стягненню також, виключно на користь повнолітнього сина або доньки, які в силу свого правового статусу - повноліття та ч. 1 ст. 527 ЦК України, зобов`язанні особисто прийняти виконання даного аліментного зобов`язання на свою користь. Таким чином, аліменти на утримання повнолітнього сина, повнолітньої доньки в силу діючого законодавства України не можуть бути стягнуті на користь осіб, які не мають правового статусу кредитора в аліментному зобов`язанні по утриманню повнолітнього сина, доньки. Отже судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, проте її вік є меншим ніж 23 роки, продовжує навчання, термін навчання до 3.06.2022 року, має потребу в матеріальній допомозі, яку відповідач [PERSON] має змогу надавати. Судом також враховується, що з відповідача, відповідно до судового наказу №191/2816/18 від 17.08.2018 року проводиться стягнення аліментів на утримання іншої дитини в розмірі ј частини, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на утримання доньки на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У разі припинення навчання право на утримання повнолітньої дитини припиняється. Згідно з ч. 1 ст. 191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України ,

Outcome: approved