Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 31.08.2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 29.07.2014 року було розірвано. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття та стягувати з відповідача на її користь утримання щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Не згоден сплачувати аліменти на утримання дружини спираючись на норми Сімейного кодексу України. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31.08.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі та рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 29.07.2014 року шлюб було розірвано. [PERSON] залишена на виховання матері [PERSON] (а.с.8). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки КП «Сумижитло» СМР від 03.03.2015 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [INFO] (а.с.9). Позивачка [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною, відповідач [PERSON] працює керівником відділення № 4 в м. Суми ТОВ «Нова Пошта-Центр» (а.с. 22), дані обставини підтверджені також поясненнями сторін в судовому засіданні, визнаються сторонами та не оспорюються. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.15 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, які і є підставою для звернення до суду. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст.\~84,\~180,\~181,\~182,\~184,\~191 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу. При цьому такий обов'язок є рівним, як для матері з якою проживає дитина так і батька який проживає окремо. Аліменти можуть бути стягнуті на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є особою працездатного віку, інших утриманців не має, працює, має стабільний прогнозований заробіток, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньки. Судом також встановлено, що відповідач може надавати допомогу на утримання дружини. З врахуванням викладеного, з урахуванням матеріального стану відповідача та інших обставин, суд визначає розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial