Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину. З часу ухвалення вказаного судового рішення, діти подорослішали, через що позивачка потребує більше коштів на їх утримання. Зважаючи на те, що [PERSON] є інвалідом на лікування якої необхідні додаткові кошти, з посиланням на збільшення законодавством прожиткового мінімуму на дітей та ураховуючи платоспроможність відповідача, позивачка просила стягнути з останнього щомісячно аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1800 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян». Позивачка та її представник [PERSON] будучі належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, однак від останнього до суду надійшла письмова заява за якою просив провести судовий розгляд у їх відсутності, а позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач будучі належним\~чином повідомлений\~про час\~та місце\~розгляду справи\~в судове\~засідання не\~зявився,\~однак останнім\~подано відзив\~на позов.\~Заперечуючи проти\~задоволення позову\~відповідач зазначив, що наразі він проживає із позивачкою та дітьми в одному господарстві, яким надає допомогу як фінансово так і матеріально. Оскільки він офіційно не працевлаштований, то сума аліментів яку просить стягнути позивачка для нього є завеликою. Зважаючи на те, що вони спільно проживають то всі витрати на утримання господарства несе він, то сплачувати аліменти в розмірі 1800 грн. на дитину щомісячно він не спроможній. Тому, просив відмовити задоволенні у позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з посланням на доводи про які відповідач зазначив у відзиві. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне зазначити про наступне. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Як вбачається з рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони є також батьками [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти за окремим судовим наказом (а.с.9). Відповідно до посвідчення серії ААГ № 074051 видане УПСЗН Герцаївської РДА [PERSON] є дитиною інвалідом (а.с.10). Частиною 1 ст. 192 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 зазначив, що за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому, значне покращення матеріального становища платника аліментів є підставою для звернення матері дитини з позовом до суду про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. За даними Герцаївської міської ради Чернівецької області (довідка № 940 від 10.09.2018 року) сторони та їх діти, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в одному господарстві в м. Герца по вул. А.Пумну, 13 (зворот а.с.09). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач окрім аліментів, які сплачує на утримання дітей надає їм додаткову фінансову допомогу, про що свідчать відповідні розписки позивачки про отримання відповідних сум грошових коштів (а.с.20-21). При вищевказаних обставин, зважаючи на те, що для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], з огляду на їх вік та стан здоровя, позивачка потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат, то визначений у 2014 році розмір аліментів в розмірі 400\~грн.\~щомісячно на\~одну дитину, з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, є недостатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітніх дітей. З огляду на встановлений законодавством прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який складає 2027 грн., враховуючі те, що відповідач офіційно не працевлаштований, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково та збільшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь останньої на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Посилання позивачки у позовній заяві щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі не меншому половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає безпідставними, оскільки за змістом статті 184 СК України визначення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку має місце виключно при стягненні аліментів, а не при зміні їх розміру. Щодо індексації аліментів відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян» на яку послалася позивачка слід зазначити про наступне. Так, частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Закон відповідно до якого провадиться індексацію аліментів є Закон України Про індексацію грошових доходів населення. Статтею 2 вказаного закону визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі є обєктом індексації грошових доходів населення. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.1 ст.5 ЦПК України). Отже, сукупність наведених вимог законодавства зводяться до того, що особа має право на захист свого права, в даному випадку одержувач аліментів на індексацію аліментів, за умови що таке право про яке йдеться у ч.2 ст. 184 СК України порушено. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено правило згідно з якою, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином,\~оскільки позивачкою\~не надано\~доказів того,\~що має\~місце порушення\~індексації аліментів визначеного судом у твердій грошовій сумі, то відповідно така вимога позивачки наразі є зайвою, такою що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial