Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач ПАТ АБ Укргазбанк у особі Ужгородської філії АБ Укргазбанк у жовтні 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, і з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 лютого 2010 року просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №43/08МК від 27 травня 2008 року у сумі 1 227 916, 03 (один мільйон двісті двадцять сім тисяч девятсот шістнадцять доларів США 03 центи) доларів США та 312 516, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістнадцять грн 72 к.) гривень, з яких: 1 030 000, 00 (один мільйон тридцять тисяч доларів 00 центів) доларів США залишку кредиту, 197 916, 03 (сто девяносто сім тисяч девятсот тринадцять доларів 03 центи) доларів США нарахованих та несплачених процентів, 312 560, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістдесят грн 72 к.) гривень пені за порушення строків повернення кредиту та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 27 травня 2008 року між ПАТ АБ Укргазбанк у особі Ужгородської філії АБ Укргазбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 43/08МК, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом 1 000 000, 00 (один мільйон доларів США 00 центів) доларів США. 15 вересня 2008 року сторони уклали договір про внесення змін до договору кредиту №43/08МК, згідно з яким позивач відкрив відповідачу невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 1 300 000, 00 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США. З вищезгаданої суми [PERSON] грошові кошти отримав частково, у сумі 1 030 000, 00 (один мільйон тридцять тисяч доларів США 00 центів) доларів США. Зазначив, що заборгованість позичальника [PERSON] станом на 25 лютого 2010 року становить 1 227 916, 03 (один мільйон двісті двадцять сім тисяч девятсот шістнадцять доларів США 03 центи) доларів США та 312 516, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістнадцять грн 72 к.) грн, у тому числі 1 030 000 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США - залишку по кредиту, 197 916, 03 (сто девяносто сім тисяч девятсот тринадцять доларів 03 центи) доларів США нарахованих та несплачених процентів, 312 560, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістдесят грн 72 к.) грн пеня за порушення строків повернення кредиту, яку просить стягнути в судовому порядку. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з заявою про збільшення вимог зустрічного позову, яким просив визнати кредитний договір №43/08МК від 27.05.2008 року із змінами та доповненнями недійсним (том 2 а.с. 63-70). Посилається на те, що згідно з умовами кредитного договору від 27 травня 2008 року розмір річної відсоткової ставки становив 16, 0 % річних (п. 1.1. договору). Згодом до кредитного договору були внесені зміни, де розмір відсоткової ставки підвищився з 16,0 % до 16,6 % річних, не зважаючи на прохання позичальника видати йому загальну суму кредиту в розмірі 1 300 000, 00 доларів США під 14, 0 %. Рішенням кредитного комітету від 25.04.2008 року ухвалено надати позичальнику [PERSON] кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії зі збільшенням терміну кредиту з 10 до 15 років під 14, 0 % річних. Також при збільшенні ліміту кредитування з 1 000 000 доларів США до 1 300 000 доларів США банком у особі кредитного комітету було зазначено, що базовою ставкою кредитування є 16, 0 % річних, а запропоновано встановити на рівні 15 % річних. У сукупній вартості кредиту підписаній директором Ужгородської філії ПАТ АБ Укргазбанк та [PERSON] зазначено, що відсоткова ставка по кредиту становить 14 % річних. Окрім того вважає, що умови договору, які надають право банку нараховувати у одноособовому порядку збільшену відсоткову ставку на 1 % за порушення п.п. 3.3.12 3.3.16 кредитного договору є несправедливими і такими, що суперечать ЗУ Про захист прав споживачів. Зазначеними пунктами кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується одночасно з укладенням цього договору надати до Банку укладені виключно у акредитованих у Банку страхових компаніях договори страхування життя позичальника та договори страхування майна, яке береться у заставу від ризиків, передбачених п. 3.2.12 договорів страхування життя позичальника та майна, своєчасно сплачувати страхові платежі, не пізніше ніж за три робочі дні до граничного строку сплати чергового платежу, підтримувати шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів розмір страхової суми, у разі настання страхового випадку та в силу ст. 581 ЦК Укрїни предметом застави стане право вимоги банку до страховика, у зв»язку з чим Банком можуть бути здійснені страхові платежі на користь з метою продовження строку дії договору стархування. Також п. 4.1 Банк залишив за собою право на збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 17% річних, без належного на те обгрунтування. У судовому засіданні представник позивача первісні позовні вимоги підтримав повністю, щодо задоволення зустрічного позову заперечив. При цьому пояснив, що зобовязання банку перед відповідачем виконані. Останнім допущена заборгованість, розмір якої підтверджується наданими розрахунками. Також зазначає, що посилання представника позивача за зустрічним позовом на положення ЗУ Про захист прав споживачів є безпідставними і на його думку до застосування не підлягають, оскільки кредит відповідачу надавався як приватному підприємцю для бізнесових потреб і не є споживчим. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо задоволення первісного позову заперечив, зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у заяві про збільшення позову та наданих письмових доказах. Пояснив, що відповідачем за первісним позовом, усупереч вимогам укладеного кредитного договору з наступними змінами отримано замість 1 300 000 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США лише 1 030 000 (один мільйон тридцять тисяч доларів США 00 центів) доларів США. Разом з тим з нього стягнуто 13 000, 00 (тринадцять тисяч доларів 00 центів) доларів США комісії за відкриття позичкового рахунку, яка складає 1 % від суми ліміту кредитної лінії, тобто суму 3 000, 00 (три тисячі доларів 00 центів) доларів США стягнуто за неотримані кошти. Ствердив, що позивачем за первісним позовом не надано [PERSON] як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, внаслідок чого порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечив, щодо задоволення зустрічного позову не заперечував, підтримавши пояснення [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 17 березня 2016 року вимогу ПАТ Укргазбанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки виділено у самостійне провадження (том 2, а.с. 53). 27 травня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір за № 43/08МК, за умовами якого банк зобов»язався видати, а позичальник отримати у строкове користування грошові кошти у сумі 1\~000\~000, 00 (один мільйон доларів 00 центів) доларів США строком на 15 років зі сплатою 16,0 % річних. Згідно п 1.4 даного договору кредитна лінія надається на задоволення споживчих потреб Позичальника (том 1, а.с. 15-18). 15 вересня 2008 року до згаданого договору внесено зміни, згідно з якими банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 1 300 000, 00 (один мільйон триста тисяч доларів 00 центів) доларів США (том 2 а.с. 23-27). За правилами ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої обов»язки за договором банк виконав частково, надавши у строкове платне користування позичальнику грошові кошти в сумі 1\~030\~000, 00 (один мільйон тридцять тисяч доларів США 00 центів) доларів США, про що не заперечив відповідач. Договірні зобовязання відповідачем виконано не у повному обсязі, внаслідок чого ним допущена, згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість у сумі 1\~227\~916, 03 (один мільйон двісті двадцять сім тисяч девятсот шістнадцять доларів США 03 центи) доларів США та 312\~516, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістнадцять грн 72 к.) гривень, у тому числі 1\~030\~000 (один мільйон тридцять тисяч доларів 00 центів) доларів США залишку по кредиту, 197\~916, 03 (сто девяносто сім тисяч девятсот тринадцять доларів 03 центи) доларів США нарахованих та несплачених процентів, 312\~560, 72 (триста дванадцять тисяч пятсот шістдесят грн 72 к.) гривень пеня за порушення строків повернення кредиту. Що стосується вимог збільшеного зустрічного позову, то такий підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов»язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Матеріалами справи встановлено, що 27 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 43/08МК, за умовами якого банк зобов»язався надати, а позичальник отримати у строкове користування грошові кошти у сумі 1\~000\~000 (один мільйон) доларів США строком на 15 років за сплатою 16,0 % річних. Позика надана у вигляді відновлювальної кредитної лінії. Згідно п. 1.2 кредитногодоговору комісія за відкриття позичкового рахунку 1% від суми ліміту кредитної лінії визначеної п. 1.1 цього договору, що становить 10\~000, 00 (десять тисяч доларів США 00 центів) доларів США. Згідно п. 1.3. кредитного договору комісія за аналіз ліквідності забезпечення становить 1 500, 00 (одна тисяча пятсот грн 00 к.) грн. 15 вересня 2008 року між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору, де п. 1.1 кредитного розділу викладено в редакції, що банк надає позичальнику кредитні кошти в розмірі 1\~300\~000 (один мільйон триста тисяч доларів 00 центів) доларів США під 16,6% річних, а також збільшує комісію за збільшення ліміту кредитування на 3\~000, 00 (три тиясчі доларів 00 центів) доларів США (том 1, а.с. 15-18, 23-27). Згідно з умовами договору від 27 травня 2008 року розмір річної відсоткової ставки становив 16% річних (п. 1.1. договору).\~ Згодом до кредитного договору були внесені зміни, де розмір відсоткової ставки підвищився з 16 до 16,6% річних і це при тому, що у заявці на збільшення ліміту кредитування позичальник просив видати йому загальну суму кредиту у розмірі 1\~300\~000 (один мільйон триста тисяч доларів 00 центів) доларів США під 14%. Рішенням кредитного комітету від 25 квітня 2008 року ухвалено надати позичальнику [PERSON] кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії зі збільшенням терміну кредиту з 10 до 15 років під 14% річних. Також, при збільшенні ліміту кредитування з 1\~000\~000, 00 (один мільйон доларів США 00 центів) доларів США до 1\~300\~000, 00 (один мільйон триста тисяч доларів США 00 центів) доларів США банком в особі кредитного комітету було зазначено, що базовою ставкою кредитування є 16% річних, а запропоновано встановити на рівні 15% річних (том 1, а.с. 12-13). У сукупній вартості кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) підписаній 27 травня 2008 року директором Ужгородської філії відділення № 8 АТ «Укргазбанк» [PERSON] та [PERSON] зазначено, що відсоткова ставка по кредиту становить 14 % річних (том 2, додаток № 1, а.с. 142) . Відповідно до Положення про Ужгородську філію ВАТ «Укргазбанк», затвердженого Спостережною радою ВАТ АБ «Укргазбанк» від 28 грудня 2006 року № 8 у п. 4.2 зазначено, що при здійсненні банківських операцій Філія використовує тарифи, депозитні та кредитні (процентні) ставки, комісійні винагороди, що визначаються згідно з єдиною фінансово-кредитною політикою банку та затверджуються органами управління фінансовими ризиками банку (кредитним комітетом, Тарифним комітетом, Комітетом з питань управління активами та пасивами) та/або Правлінням Банку (том 2, а.с. 136-140). Також, відповідно до розділу 7 вищезгаданого Положення для здійснення керівництва поточною діяльністю Філії Голова Правління Банку призначає Директора і головного бухгалтера Філії (п. 7.2. Положення). Директор Філії у своїй діяльності керується цим Положенням, чинним законодавством України , рішеннями органів управління банку, наказами та розпорядженнями керівника банку (п. 7.5 Положення). Директор Філії узгоджує свої рішення з Правлінням банку чи безпосередньо з Головою Правління банку у випадках, коли таке узгодження необхідне у відповідності з цим положенням, Довіреністю чинним законодавством України, рішеннями органів управління банку актами локального регулювання діяльності банку, що видаються Правлінням банку, наказами та розпорядженнями керівника Банку (п. 7.6 Положення). Таким чином суб»єкт підписання кредитного договору від імені банку Начальник відділення № 8 Ужгородської філії [PERSON] не був уповноважений відступати від істотних умов кредитування узгодженим з колегіальним органом - кредитним комітетом. На переконання суду сторони повинні були внести зміни до кредитного договору щодо визначення у договорі відсоткової ставки. Відсутність таких змін робить кредитний договір недійсним, оскільки у ньому є невідповідність істотної умови рішенню кредитора. Отже, є доведеним, що ВАТ «Укргазбанк» в особі Начальника відділення № 8 Ужгородської філії АТ «Укргазбанк» [PERSON] при укладенні з позичальником [PERSON] кредитного договору, включив в договір комісію на відкриття позичкового рахунку у відсотку від виданої суми кредиту, аналіз ліквідності в сумі 1 500, 00 (одна тисяча пятсот грн 00 к.) гривень змінив у одноособовому порядку істотні умови кредиту такі як відсоткова ставка, страхування життя позичальника в одній акредитованій банком страховій компанії, які є несправедливими, оскільки діяв всупереч принципу добросовісності і його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Відповідно до ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд позбавлений права визначати відсоткову ставку на власний розсуд посилаючись на первинні документи, подані сторонами по справі, а тому вважає, що при укладенні договору зі сторони первісного позивача мало місце внесення до умов договору завідомо недостовірних даних про відсоткову ставку, за якою здійснюється кредитування, про яку позичальник перед підписанням не повідомлявся, а також така не узгоджувалася з колегіальним органом позивача, оскільки з розрахунку сукупної вартості кредиту банком була заявлена відсоткова ставка на рівні 14% річних, а в подальшому замість її зменшення з 16 до 15% річних була навпаки збільшена до 16,6% річних. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів укладених зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правовим змістом статей 6, 627 ЦК України - свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Свобода договору не є безмежною, при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Верховний Суд України у справі № 6-110цс12 висловив правову позицію, за якою свобода договору закріплена у статтях 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов»язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» - права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Пунктами 22, 23 статті 1 ЗУ Про захист прав споживачів визначено, що споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За частиною 1 статті 11 згаданого Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За встановлених у справі обставин суд вважає, що до даних кредитних правовідносин застосовуються положення ЗУ Про захист прав споживачів, оскільки згаданий кредит надавався [PERSON] як фізичній особі для задоволення його споживчих потреб (п. 1.4 кредитного договору) і заперечення даної обставини позивачем за первісним позовом не грунтуються на законі. За приписами ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину ... . За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що діями ПАТ АБ Укргазбанк у особі Ужгородської філії АБ «Укргазбанк» порушено право [PERSON] як споживача фінансових послуг, яке потребує судового захисту, а тому позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у особі Ужгородської філії АБ «Укргазбанк» до [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме: з відповідача за первісним позовом до стягнення підлягає сума у розмірі 1 030 000, 00 (один мільйон тридцять тисяч доларів США 00 центів) доларів США, яка була отримана на виконання умов правочину (кредитного договору). В решті задоволення позовних вимог необхідно відмовити. Збільшений зустрічний позов потрібно задовольнити у повному обсязі та кредитний договір від 27 травня 2008 року № 43/08МК зі змінами та доповненнями визнати недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує розподіл судових витрат, пов»язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір у сумі 1\~700, 00 (одна тисяча сімсот грн 00 к.) грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120, 00 (сто двадцять грн 00 к.) грн, які підлягають стягненню з відповідача. Сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551, 20 грн за подання збільшеного зустрічного позову підлягає стягненню на його користь з позивача за первісним позовом.

Outcome: partial