Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач - батько дитини, з самого народження дитини ухилявся від виконання своїх обов`язків по матеріальному утриманню та вихованню дитини, а з 2007 року позивач разом з дитиною живе окремо від відповідача та самостійно забезпечує та виховує сина. Батько з дитиною не бачиться та не проявляє до неї інтерес, не виявляє батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться інтересами дитини, її психологічним станом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволені. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи, органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи та про підтримку висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] а відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , посилаючись на інтереси дитини. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2000 по 2007 рік проживали однією сім`єюбез реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , актовий запис №683 від 29.07.2004 року. 28 березня 2009 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] . З цього моменту та по сьогоднішній день позивачка разом з сином проживають у квартирі її чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2011 року у справі №2-4459 стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2011 р., відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача. Згідно розрахунку заборгованості від 24.07.2013 року, станом на 01.07.2013 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 15807,98 грн. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2013 року у справі №2/522/10086/13 частково задоволені вимоги позивачки до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, вирішено стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 58 734 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот тридцять чотири) гривні. За час розгляду судової справи виникла заборгованість по аліментам була погашена відповідачем. Крім того, встановлено, що [PERSON] з липня 2007 року участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини, що підтверджено висновком органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.04.2018 року за № 01-05-3/103. Так згідно висновку органу опіки та піклування, [PERSON] вказав, що останній раз бачив сина в 2011 році, жодних спроб спілкування з сином не вчиняв. [PERSON] , [INFO] , власноруч написав, що просить позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON] , якого не вважає своїм батьком та не бажає носити його прізвище. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу пунктів 2, 3 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 19 Конвенції про права дитини, зазначено, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.04.2018 року за № 01-05-3/103. Суд критично ставиться до погашення відповідачем заборгованості по аліментам, оскільки вказана обставина не має правового значення для справи, так як наявність заборгованості по аліментам не є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав, а судом встановлено факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є достатньою підставою для задоволення позову згідно ч. 1 ст. 164 СК України. Крім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] з 2007 року не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився розвитком та станом здоров`я дитини, тривалий час не виконував обов`язок про матеріальне утримання дитини. За час розгляду справи відповідач дій, спрямованих на відновлення відносин з сином, якому на цей час виповнилося майже 15 років, не вчинив та жодних пояснень з цього приводу не надав. Переказувати кошти на утримання дитини почав лише після подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Вказане суд розцінює як захисну реакцію [PERSON] на пред`явлення до нього позову та можливість підтвердження заперечень проти позову. Суд вважає доведеним, що [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. На підставі встановленого, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 164, 166, 180, 183, 191 СК України,

Outcome: approved