Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач - Кременчуцький міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури, правонаступником якого є прокуратура Полтавської області, в інтересах держави, в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що в ході перевірки Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області встановлено, що рішенням Світлогірської сільської ради № 383/10 від 05.06.2008 року, надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 0,05 га відповідачу [PERSON] на території Світлогірської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Світлогірської сільської ради № 446/1 від 18.11.2008 року, затверджена технічна документація і ця земельна ділянка передана у власність відповідачу [PERSON] На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.09.2009 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Вищезазначені рішення сільської ради не відповідають чинному земельному та водному законодавству. Так, всупереч вимог ст. ст.50-51 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою на зазначену земельну ділянку, яка надана [PERSON], не розглядався і не затверджувався, а також землевпорядна документація не проходила обов»язкову державну експертизу в уповноважених органах Держкомзему. В порушення вимог водного законодавства, ст.ст.88, 89 Водного Кодексу України, Світлогірська сільська рада, неправомірно передала у власність [PERSON] земельну ділянку, яка відноситься до земель водного фонду і є прибережною захисною смугою Дніпродзержинського водосховища. В зв»язку з цим, державний акт на право власності на спірну земельну ділянку на її ім»я, виданий з порушення порядку набуття права власності на земельну ділянку. Прохав суд, визнати незаконними та скасувати вищезазначені рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району від 05.06 2008 року та від 18.11.2008, а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я [PERSON] В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Представник Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області в судове засідання не з»явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с.121). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], будучи належним чином в розумінні ч.5 ст.74 ЦПК України повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили (а.с.40, 84, 86, 109-110, 112, 115, 117-119). Представник відповідача - Світлогірської сільської ради Кобеляцького району в судове засідання не з»явився, однак від сільського голови надійшла заява про не заперечення похзову та розгляд справи у відсутність іхнього представника (а.с.120). Представник Дніпродзержинського регіонального управління водних ресурсів будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не з»явився про причину неявки, суд не повідомив (а.с.87, 116). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням 22-ої сесії Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 383/10 від 05.06.2008 року, надано дозвіл [PERSON] на замовлення та виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради в с. Кишеньки, загальною площею 0,05 га ( а.с.17). Рішенням 27-ої сесії Світлогірської сільської ради № 446/1 від 18.11.2008 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Кишеньки, передано [PERSON] безоплатно цю земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та дозволено в установленому законом порядку, одержати на дану земельну ділянку державний акт на право власності ( а.с.18). 29.09.2009 року, відповідач [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Кобеляцькому районі 30 вересня 2009 року (а.с.19). Згідно ст.50 ЗУ «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі формування нових земельних ділянок. Відповідно до ст.51 ЗУ «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються з метою обґрунтування розмірів і меж земельних ділянок з урахуванням вимог щодо раціонального використання та охорони земель. Проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються на основі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень і територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення з урахуванням матеріалів попереднього погодження місця розташування об»єкта землеустрою. Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільської ради належить організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства. Згідно інформації начальника відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі Полтавської області від 17.01.2014 року № 03-44/45 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] не розглядався і відсутній у відділі Держземагенства (а.с.12). Також документація із землеустрою не проходила обов»язкому державну експертизу в уповноважених органах Держземагенства (Держкомзему) та відповідні погодження, відповідно до ст.62 ЗУ «Про землеустрій» та ст. ст.186-186-1 ЗК України (а.с. 12, 14-16). Отже, земельна ділянка передана у власність [PERSON], з порушенням встановленого законом порядку відведення земельної ділянки. Тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження місцезнаходження даної земельної ділянки в прибережній захисній смузі Дніпродзержинського водосховища. Так, за змістом статей 60, 61 ЗК України та статей 88, 89 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення й засмічення та збереження їх водності. На цих смугах, як природоохоронних територіях, з вищезазначеною метою встановлюється режим обмеженої господарської діяльності із забороною: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництва та городництва; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництва будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; ґ) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки. Відповідно до частини п'ятої статті 87 Водного кодексу України зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 87 ВК України). Згідно з п. п. 1, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок) розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад. Пунктом 10 Порядку передбачено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Виконавчі комітети місцевих Рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях (частина сьома статті 87 ВК України). Отже, фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а для визначення, встановлення та закріплення меж прибережної захисної смуги, та як наслідок віднесення цієї території до земель водного фонду. Законодавством України передбачений відповідний порядок, який полягає у розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Посилання позивача на те, що виділена відповідачу земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, без надання суду належних та допустимих доказів цієї обставини, є порушенням ст. 60 ЦПК України, позаяк наданий позивачем доказ у вигляді акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства держінспекції сільського господарства в Полтавській області, який крім іншого, не містить підпису відповідача (а.с.20-21), не є безумовним доказом знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, підстави для прокурорського реагування виникли лише за наслідками перевірки від 19.02.2014 року, то строк звернення до суду, прокурором не пропущений (а.с.25-26). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: partial