Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування рішення сільської ради про виділення їй земельної ділянки під будівництво гаражу. В процесі розгляду справи позивачка змінила вимоги та просила скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку належну відповідачу, що розташована в та скасувати рішення сільської ради про його видачу. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі і пояснили, що позивачка відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 06.06.2007 року є співвласником 23 сотих частин домоволодіння в [ADDRESS], іншою частиною володіє відповідач [PERSON], який незаконно отримав 27.08.2007 року державний акт на землю, що розташована в тому числі і під її будівлями. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він ще у 2006 році отримав рішення сільської ради про надання дозволу на приватизацію землі під будинком в той час, коли позивачка ще не була власницею частини двору, однак сам державний акт він отримав вже після рішення суду. Представник Маршинецької сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] спочатку належало [PERSON] відповідно до свідоцтва виданого 28.01.1999 року Маршинецькою сільською радою Новоселицького району. В подальшому до відповідача перейшло 77/100 частин двору згідно договорів дарування від 25.03.1999 року та 22.02.2005 року. Решта 23/100 частин двору належить позивачці на підставі рішення Новоселицького районного суду №2-180/2007 від 06.06.2007 року, які перейшли до неї в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] За вказаним господарством було закріплено земельну ділянку загальним розміром 0,36 Га, з яких 0,9 Га надані для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,27 Га - для ведення особистого селянського господарства, що встановлено із п.10 договору дарування від 22.02.2005 року. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України підставою для набуття права власності на землю є в тому числі рішення органів місцевого самоврядування. Компетенція сільської ради щодо вирішення земельних питань визначена і Законом України «Про місцеве самоврядування». Рішенням Маршинецької сільської ради №4/14 від 29.09.2006 року було надано дозвіл [PERSON] на приватизацію земельної ділянки в розмірі 0,1118 Га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що не суперечило розміру земельної ділянки визначеного п.г ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України та було в межах закріпленої землі за вказаною адресою, тобто розміру фактичного користування. Оскільки позивачка стала власницею ідеальної частини двору після прийнятого рішення сільською радою, то відповідно вказане рішення не могло порушити її права та законні інтереси а відповідно і відсутні підстави для визнання його недійсним. На підставі вищевказаного рішення позивачем 27.08.2007 року було отримано державний акт на земельну ділянку серії ЯД № 096230, де було визначено, що загальна площа зайнята під будівлями становить 0,0748 Га. Порушень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року під час оформлення оспорюваного державного акту на земельну ділянку судом встановлено не було, а тому відсутні підстави для скасування самого державного акту у зв'язку із недотриманням процедури його видачі. Згідно рішення Маршинецької сільської ради № 75/18 від 12.12.2007 року позивачці було виділено для будівництва гаражу земельну ділянку розміром 0,03 Га у спірному домоволодінні, що становить приблизно 40 відсотків загальної площі землі, яка зайнята під будівлями. Таким чином, вказівка позивачки про те, що сільська рада незаконно розділила земельну ділянку, яка була закріплена за двором по [ADDRESS] нічим не обґрунтована, оскільки їй виділено земельну ділянку набагато більшу від вартості її частки у будівлях. На підставі ст.ст. 116, 120, 121, 122, 126, 131, 152 Земельного кодексу України, ст.16, 111, 377, 392 ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування», суд

Outcome: dismissed