Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період з 06.11.1974 р. по 15.02.2005 р., з 18.02.2006 р. по 07.11.2006 р., з 18.02.2014 р. по [INFO] В період перебування у шлюбі [PERSON] придбана квартира [ADDRESS]. 17.02.2014 р. [PERSON] заповів все належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. 23.09.2014 р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про оформлення спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] Постановою від 30.10.2014 р. № 176/02-31 у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 02.04.2014 р., відповідно за [PERSON] визнавалося право власності на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано та внесено до реєстру речових прав на нерухома майно 17.03.2014 р. на підставі довіреності від 17.02.2014 р., яка припинила свою дію у зв'язку із смертю особи, яка її видала. Виходячи із вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як майно, що набуте подружжям під час шлюбу; визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, одночасно надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, в судовому засіданні, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що позивачка - [PERSON] та померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1974 р. по 15.02.2005 р., з 18.02.2006 р. по 07.11.2006 р., з 18.02.2014 р. по [INFO], що підтверджується відповідними Свідоцтвами про реєстрацію шлюбу та Свідоцтвами про розірвання шлюбу, які містяться в матеріалах справи. В 1992 р. [PERSON], як член Житлово-будівельного кооперативу № 89, та члени його сімї: [PERSON] (дружина), отримали кооперативну квартиру [ADDRESS], балансова вартість якої в 1992 р. була повністю виплачена. Відповідно до вимог ст. 22 Кодекс про шлюб та сім'ю України, що діяв на час придбання квартири подружжям [PERSON], майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Враховуючи наведене, суд вважає що вимога позивачки про визнання за нею права власності на ? частини квартири [ADDRESS], як на майно, що набуте подружжям за час шлюбу, є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], від 17.02.2014 р. [PERSON], [INFO], все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, заповів у власність [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 13.03.2014 р. серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 128. 23.09.2014 р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про оформлення спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] Постановою від 30.10.2014 р. № 176/02-31 у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 02.04.2014 р., відповідно за [PERSON] визнавалося право власності на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано та внесено до реєстру речових прав на нерухома майно 17.03.2014 р. на підставі довіреності від 17.02.2014 р., яка припинила свою дію у зв'язку із смертю особи, яка її видала. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно є обґрунтованими та в силу ст.ст. 328, 392,1268 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки позивач виконав всі вимоги ст. 60 ЦПК України, надавши суду необхідні докази в підтвердження обґрунтованості позовних вимог, що підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved