Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом, у якому вказує, що згідно умов кредитного договору № 002-04062-080911 від 08.09.2011 року укладеного між банком та відповідачем [PERSON] остання отримала у банку кредит на картковий рахунок [NUMBER], та отримала платіжну картку з лімітом на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладення договору з встановленим лімітом в сумі 3600,00 грн.. У відповідність договору кредиту, відповідач зобов'язана щомісячно в строки зазначені Договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, сплачувати суму процентів, суму пені, яка виникла за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією або Овердрафтом. Відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 28.05.2015 року має прострочену заборгованість у розмірі 7583,34 грн.. З урахуванням вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість 7583,34 грн. та судовій збір на користь держави. Ці обставини і з'явилися підставою позову. У судове засідання представник позивача не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст.76 ЦПК України, в позовній заяві вказав, що наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти заочного рішення суду, просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.. Відповідач в судове засідання не з'явився - 26.08.2014 року, 14.09.2015 року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явилися в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач не заперечував. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно кредитного договору № 002-04062-080911 від 08.09.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно якого відкрита кредитна лінія на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладення договору встановлений ліміт кредиту на рахунок в сумі 3600,00 грн. та їй роз'ясненні умови погашення кредиту і наданий графік погашення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом борг відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 28.05.2015 року становить - 7583,34 грн. з розшифровкою суми заборгованості: тіло кредиту 7583,29 грн., прострочене тіло кредиту 00,00 грн., заборгованість за відсотками 0,05 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами було укладено договір про надання кредиту, згідно якого відповідач повинний погасити борг по кредиту з урахування процентів, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити. Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає, що на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути сплачене судовій збір.

Outcome: approved