Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила постановити судове рішення та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 964 грн. 00 копійок щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], 26.06.2006 року від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], батьком якого записаний відповідач, на цей час сторони шлюб розірвали, мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Дана обставина і стала причиною звернення до суду із позовом. Просила допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу, встановленого законом Також позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 200 (двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до повноліття дитини. Обґрунтовувала позовні вимоги тим, що у звязку з початком навчального року [PERSON] додатково відвідує курси репетиторів з математики та англійської мови, що разом за місяць складає 400 грн., із яких 200 грн. позивачка просить стягувати із відповідача. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 4624,25 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири гривні 25 коп.). При цьому вказує, що з часу коли сторони перестали проживати однією сімєю, жодної допомоги дитині відповідач не надавав, у звязку із чим виникла заборгованість по аліментам, яка утворилася з квітня 2015 року по серпень 2015 року, яку і просить стягнути позивачка. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина, але пояснив, що він працює та має постійний заробіток, в звязку із чим просив суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку. Також пояснив, що від сина йому відомо, що останній займається додатковими заняттями, але вважає, що витрати на додаткові заняття він може сплачувати в добровільному порядку. Що до стягнення з нього суми заборгованості за аліментами заперечував, пояснив, що дійсно з часу, як сторони перестали проживати однієї сімєю, аліменти на утримання сина він не сплачував, т.я. не працював, але при цьому він спілкувався із дитиною, возив сина на відпочинок до парків, купував йому солодощі. Також пояснив, що в подальшому він має намір сплачувати аліменти позивачці своєчасно. Перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьками записані позивачка та відповідач ( а.с.10). Дитина проживає з позивачкою (а.с.11), а відповідач у справі матеріальну допомогу надає періодично, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та не спростовувалося особистими поясненнями відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є особою, яка працює. Так, відповідно довідки №2 від 12.10.2015 року [PERSON] працює в ТОВ «Мясокомбінат «Мясний» водієм, та його посадовий оклад складає 1378,00 грн. Також судом встановлено, що відповідач не має аліментних зобовязань перед іншими особами, та не отримує дохід в натурі. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин судом не встановлено підстав до визнання розміру аліментів у твердій грошовій сумі, разом з тим у відповідності до положень ст. 180 та ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України та природи правовідносин, які склалися між сторонами суд доходить висновку про задоволення позову про стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку (доходу). З огляду на викладене, матеріальне становище відповідача, який аліментних зобовязань не має, офіційно працює, має постійний заробіток, в силу ст. 182 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Крім того, в судовому засіданні позивачка вказала, що просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина за минулий час, згідно ст. 191 СК України, при цьому надала суду відповідний розрахунок та просила встановити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 964 грн. 00 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за липень 2015 р., оприлюднену на час подання позову (3856 / 100 * 25%). Вказала, що заборгованість по аліментам визначає з місяця розірвання шлюбу по місяць пред'явлення позову, тобто з квітня 2015 по серпень 2015 р., наступним чином: 1)за квітень 2015 р. - 860 грн. 50 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за квітень 2015 р., 3442 /100 * 25%); 2)за травень 2015 р. - 887 грн. 00 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за травень 2015 р., 3548 / 100 * 25%); 3)червень 2015 р. - 948 грн. 75 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за червень 2015 р., 3795 / 100 * 25%); 4)липень 2015 р. - 964 грн. 00 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за липень 2015 р., 3856 / 100 * 25%); 5)серпень 2015 р. - 964 грн. 00 коп. (що становить 1/4 від середньої заробітної плати в Харківський області за липень 2015 р., 3856 / 100 * 25%, оскільки на час складання позову середня заробітна плата за серпень 2015 р. не була оприлюднена). Отже, загальна сума заборгованості по аліментам становить 4 624,25 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири гривні 25 коп.), тобто (860,50 + 887,00 + 948,75 + 964,00 + 964,00). Також позивачка просила в судовому засіданні стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, посилаючись на те, що син відвідує додаткові заняття з математики і англійської мови, в звязку із чим позивачка несе відповідні витрати на навчання. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч.2 ст. 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивачка пояснила, що будь яких доказів, щодо ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час, що передував її зверненню до суду, а також вживання нею особисто заходів щодо одержання аліментів з відповідача у будь який інший спосіб, так само, як і підтвердження тієї обставини, що її син дійсно займається додатковими заняттями із викладачами, вона надати не може. Жодні письмові докази за даними обставинами суду позивачкою не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, позивачка не надала суду належні докази, тому суд відмовляє позивачці в частині щодо стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на утримання дитини. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь Держави.

Outcome: partial