Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 30.10.2005 року уклала з ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» договір оренди земельної ділянки, згідно якого передала в оренду даному підприємству належну їй на праві власності земельну ділянку, яка знаходяться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 2,1723 га. Вказаний договір оренди зареєстрований Вінницькою регіонального філією ДП Центр ДЗК 13.06.2007 року. Позивачка зазначила, що ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» всупереч пунктів 9, 11, 31 договору оренди землі систематично порушує свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою з 2006 по 2014 рік. В рахунок погашення заборгованості за користування, належної їй земельної ділянки, з 2006 по 2014 роки не сплачено жодних грошових коштів. Також не надано ніяких послуг в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою за цей період. Вважає, що несплата орендної плати є невиконанням стороною обов'язків, передбачених статтями 13 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору, є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Тому просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між нею та ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ», зареєстрований 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК, згідно якого вона передала в оренду ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» земельну ділянку, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав по підставах наведених в позовній заяві та пояснив, що письмові заперечення представника відповідача проти позову є безпідставними і не спростовують доводів позивача. Відповідач ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» в судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлялось своєчасно та належним чином, шляхом вручення судових повісток, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду не надано, надіслано суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строків позовної давності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачкою та ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» було укладено в письмовій формі договір оренди, належної позивачці земельної ділянки, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, для вирощування сільськогосподарських культур. Так, договір оренди земельної ділянки, загальною площею 2,1723 га, між [PERSON] та ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ», укладений 26.10.2005 року, зареєстрований 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК - запис 040785300468 (а.с. 2-3). Позивачка є власником переданої в оренду земельної ділянки, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], кадастровий номер якої [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію. Пунктом 9 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1 %, далі не менше 1,5 % від вартості паю. Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 31 договору оренди, одним із обов'язків орендаря є своєчасне внесення орендної плати. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», окрім іншого, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 38 укладеного договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 32 вказаного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В письмових запереченнях відповідач посилається на порушення позивачем п. 29 укладеного договору оренди від 30.10.2005 року, яким передбачено, що обов'язком орендодавця є передача земельної ділянки у користування та відповідно не чинити дій, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою. [PERSON] 01.03.2010 року без відома ПП АФ «Іззія» було укладено договір оренди землі №338 згідно якого вона передала в оренду сільськогосподарському підприємству з обмеженою відповідальністю Агрофірмі «Кряж-Агро-1» земельну ділянку, що знаходиться на території Торканівської сільської ради загальною площею 2,1192 га, яка знаходилася в оренді відповідача. Даний договір укладений на строк десять років. Внаслідок чого ПП АФ «Іззія» не могла фактично обробляти дану земельну ділянку. Також умовами даного договору оренди передбачено, що СТОВ Агрофірма «Кряж-Агро-1» зобов'язується вносити орендну плату у строк до 30 грудня поточного року. Тобто, СТОВ Агрофірма «Кряж-Агро-1» з 2012 року мала офіційні підстави обробляти земельну ділянку, що є предметом даного спору та зобов'язана проводити виплату орендної плати. Дана земельна ділянка площею 2,1192 належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], а спір по справі про оренду земельної ділянки, належної позивачеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 164606, площею 2,1723 га. Тобто, йдеться про іншу земельну ділянку. Оцінюючи названі заперечення, суд вважає, що ними відповідач підтверджує підстави позову наведені позивачем щодо невиплати орендної плати, невиконання ним вимог пунктів 9, 11, 31 укладеного договору. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу про позбавлення його можливості користуватися належною позивачці земельною ділянкою. Відповідач не спростував доказів, наданих позивачем щодо неодержання нею орендної плати згідно укладеного договору оренди від 26.10.2005 року, та не довів належне виконання ним умов п.11 укладеного договору, в силу чого суд, виходячи з наданих доказів, встановив систематичне невиконання відповідачем свого обов'язку щодо своєчасного внесення орендної плати згідно умов укладеного між сторонами договору оренди землі. Суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності не може бути задоволена з наступних підстав. Позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання договору оренди землі, а не про стягнення заборгованості з орендної плати. Також, з урахуванням триваючого характеру порушення умов договору, підстав для застосування строків позовної давності за вимогами, що виникли з триваючого порушення, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що п. 31 укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди землі чітко та вичерпно прописує, що обов'язком орендаря є своєчасне внесення орендної плати, яка згідно п. 11 відповідного договору вноситься до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ПП «Агрофірма «ІЗЗІЯ» не виконало обов'язків, передбачених пунктами 11, 31 договору оренди землі, щодо сплати орендної плати орендодавцю по договору оренди, а тому вимоги позивачки про розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню. Оскільки позивачкою при подачі позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача вказані витрати на користь позивачки, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved