Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з 21.02.2004 року з відповідачем, який 15.03.2006 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. З моменту розлучення і по цей час батько бачив сина декілька разів. Дитина знаходиться повністю на утриманні матері. Аліменти відповідач сплачує несвоєчасно, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних чи інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження чи інші свята. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не відвідує його вдома, в школі, не цікавиться станом його здоров'я, не приймає участі в його лікуванні та реабілітації. Тому це свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі. Позивачка пояснила, що батько дитини взагалі не допомагає матеріально, не цікавиться дитиною, не спілкується з нею, ніколи не відвідував школу, де навчається дитина. Крім того вказала, що вона не створювала і не створює будь-яких перешкод у спілкуванні батька з сином, а відповідач сам не бажає спілкуватися з дитиною, його мало цікавить доля дитини, і його батьківські права та обов'язки щодо неї. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, просили відмовити за необґрунтованістю. При цьому відповідач у судовому засіданні пояснив, що з сином він дійсно не спілкується протягом багатьох років, один раз приїздив на свято Першого дзвоника, коли [PERSON] йшов до першого класу. У телефонному режимі вони також не спілкуються, зазначив, що намагався спілкуватись з дитиною через соціальні мережі, але син заблокував його акаунт. Аліменти на утримання дитини сплачує, але на даний час існує невелика заборгованість через зміну місця роботи. Сина з днем народження не вітає, в гості до себе в м.Суми жодного разу не запрошував, подарунків не дарує. Проте додав, що колишня дружина не дає можливості йому спілкуватись з сином і саме вона чинить перешкоди у цьому. У судовому засіданні представник Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області Євтєєва Н.В. та представник Служби у справах дітей Сумської міської ради Погрібна О.С. надали висновки щодо доцільності та можливості позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина (а.с.99, 100). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.02.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.03.2006 року було розірвано (а.с.8, 9) Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком якого є [PERSON] (а.с.7) 10.01.2007 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.55). Під час розгляду справи було встановлено, що аліменти на утримання сина [PERSON] з відповідача [PERSON] стягуються відповідно до виконавчого листа №2-1510/2004 від 24.12.2004 року, виданого Тростянецьким районним судом Сумської області. Допитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON], [INFO], суду показав, що він дуже хотів спілкуватись з батьком, чекав, що той до нього приїде, знайшов його в соціальних мережах та написав йому першим. Однак сухість та незацікавленість у спілкуванні батька його образили, тому він і заблокував акаунт. Тато йому не телефонує, зі святами і днем народження не вітає, подарунків від нього він не отримує. Зазначив, що не бажає спілкуватись і підтримувати стосунки з батьком, тому вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав. Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.99). Крім того, з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей також вбачається, що Служба вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки батько не приймають участі у вихованні сина, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, до того ж від [PERSON] заяв про встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] до Служби не надходило (а.с.100) Суд звертає увагу, що вищевказані висновки про доцільність та можливість позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтуються не лише на доводах матері, а й враховують думку дитини. На думку суду, поведінка відповідача свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], а саме: не спілкується з дитиною, не виявляє бажання її бачити, матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для проживання та навчання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. У судовому засіданні підтвердив, що дійсно не проявляє ніякої ініціативи щодо спілкування з дитиною, заявивши, що чекає доки син сам з досягненням певного віку захоче з ним підтримувати стосунки та спілкуватись. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини. Крім того, суд вважає, що надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про зміну ставлення до виховання дитини - не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, навіть не проявляє наміру і бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто йому в цьому не перешкоджає і він об'єктивно має таку можливість, але свідомо не бачиться з сином. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України [PERSON] обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 640 грн. (а.с.2).

Outcome: approved