Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] до її повноліття; а також стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на свою користь до досягнення трирічного віку [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду. Мотивує свої вимоги тим, що 27.01.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач уже сплачує аліменти, а також дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач має власний бюджет, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі в її забезпеченні. Крім того, вона також на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує додаткових коштів на своє утримання. Тому вона звернулася з даним позовом у суд. Позивачка в судове засідання не зявилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень від нього не надходило. У звязку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 01.10.2018 року. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON]\~та [PERSON]\~перебувають взареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.91), від спільного життя сторони мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком, а позивачка - матірю (а.с.7-8). Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2018 року відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10, 12). Відповідно до вимог ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~із\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини\~за своєю\~природою змагальність\~судочинства засновується\~на диференціації\~процесуальних функцій\~і відповідно\~-\~правомочностей головних\~субєктів процесуальної\~діяльності цивільного\~судочинства -\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Згідно\~ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст.84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду належних допустимих доказів про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, що підлягають стягненню на користь позиваки, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матірю, відповідач не надає коштів на утримання дитини, має також на утриманні дитину [PERSON] [INFO]. Разом з тим суд враховує, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача та 1/6 на своє утримання, не обґрунтувала зазначений розмір належними, допустимими, переконливими доказами. Крім того, суд враховує те, що за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2018 року відповідач вже сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, про що в своїй позовній заяві вказала позивачка та що підтверджується матеріалами справи (а.с.10, 12). Позивачкою не надано суду належних переконливих доказів у розумінні ст.12, ст.81 ЦПК України в обґрунтування позову щодо вказаного нею розміру аліментів. З огляду на викладене суд вважає, що з урахуванням всіх цих обставин відповідач має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та вважає за необхідне визначити аліменти у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на утримання дочки аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму, способу життя дитини, рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину, а також стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. за кожну позовну вимогу, а всього 1409,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial