Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

позивачка по справі [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. Свої вимоги вона мотивувала тим, що з 12.03.1988р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], проживали вони в будинку, що розташований по [ADDRESS]. 22.02.2011р. шлюбні відносини між сторонами було розірвано, до листопада 2013 року позивачка продовжувала проживати за вказаною адресою, а 29.11.13 р. вона знялась з реєстрації і переїхала на проживання до м. Миколаєва. За час шлюбу сторони спільно придбали наступне майно, яке залишилось після її переїзду, а саме : - житловий будинок по [ADDRESS], вартістю 114 594 грн.; - легковий автомобіль ВАЗ-2101 1980 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3 000 грн.; - легковий автомобіль ВАЗ-21063 1989 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 30 000 грн.; - автомобільний причіп ПФ 01 «Фермер» 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 1 000 грн.; - бензопила вартістю 500 грн.; - бензопила вартістю 1500 грн.; - бензинова косарка вартістю 2 000 грн.; - електрична болгарка вартістю 400 грн.; - медогонка вартістю 500 грн.; - 10 вуликів на суму 500 грн.; - електрична дриль вартістю 300 грн.; - січкарка буряка вартістю 400 грн.; - електроводонагрівач на 100 л вартістю 1 000 грн.; - бак під літній душ на 100 л вартістю 500 грн.; - 3 т вугілля на суму 2 000 грн.; - 4 причепи дров для палива на суму 2 000 грн.; - імпортна газова плитка вартістю 3 000 грн.; - мотоцикл вартістю 1 000 грн.; - 2 корови віком 5-6 років загальною вартістю 18 000 грн.; - 2 свині загальною вартістю 3 000 грн.; - електричний сепаратор вартістю 500 грн.; - три причепи сіна на суму 700 грн.; - кабаки на суму 700 грн.; - обприскувач вартістю 200 грн.; - поливний пристрій вартістю 200 грн.; - електричний зварювальний апарат вартістю 500 грн.; - каструля алюмінієва на 50 л вартістю 300 грн.; - два мішки муки на суму 400 грн. - запасні частини до автомобілів на суму 1 000 грн.; - металобрухт на суму 4000 грн., - сервант вартістю 250 грн.; - комод вартістю 100 грн.; - трюмо вартістю 150 грн.; - диван та два крісла вартістю 300 грн.; - стінка мебельна вартістю 600 грн.; - ліжко двоспальне вартістю 150 грн.; - холодильник вартістю 2 000 грн.; - стіл із стільцями вартістю 200 грн., а всього спільного майна на загальну суму 197444 грн. Оцінка майна зазначена з урахуванням зносу. Залишаючи будинок позивачка забрала частину спільно нажитого майна, а саме: - сервант вартістю 250 грн.; - комод вартістю 100 грн.; - трюмо вартістю 150 грн.; - диван та два крісла вартістю 300 грн., а всього майна на суму 800 грн. Інше майно на загальну суму 196 644 грн. залишилось у Відповідача. За наявною в позивачки інформацією за час її відсутності з листопада 2013 року по час подачі заяви відповідачем [PERSON] було продано спільно нажите майно та привласнено кошти від його продажу, а саме: - 10 вуликів; - січкарку буряка ; - 3 т вугілля ; - 4 причепи дров для палива ; - 2 корови віком 5-6 років ; - 2 свині; - три причепи сіна; - кабаки; - металобрухт , - всього майна на загальну суму 31 300 грн. Виходячи з наведеного, позивачка звернулася до суду з позовом, в котрому просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за нею право власності на: - ? частину житлового будинку по [ADDRESS], вартістю 57297 грн.; - легковий автомобіль ВАЗ-21063 1989 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 30 000 грн.; - сервант вартістю 250 грн.; - комод вартістю 100 грн.; - трюмо вартістю 150 грн.; - диван та два крісла вартістю 300 грн., а всього майна на загальну суму 88 097 грн. , а відповідачу передати у власність наступне майно: - ? частину житлового будинку по [ADDRESS], вартістю 57 297 грн.; - легковий автомобіль ВАЗ-2101 1980 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3000 грн.; - автомобільний причіп ПФ 01 «Фермер» 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 1 000 грн.; - бензопилу вартістю 500 грн.; - бензопилу вартістю 1500 грн.; - бензинову косарку вартістю 2 000 грн.; - електричну болгарку вартістю 400грн.; - медогонку вартістю 500 грн.; - електричну дриль вартістю 300 грн.; - електроводонагрівач на 100 л вартістю 1 000 грн.; - бак під літній душ на 100 л вартістю 500 грн.; - імпортну газову плитку вартістю 3 000 грн.; - мотоцикл вартістю 1 000 грн.; - електричний сепаратор вартістю 500 грн.; - обприскувач вартістю 200 грн.; - поливний пристрій вартістю 200грн.; - електричний зварювальний апарат вартістю 500 грн.; - каструлю алюмінієву на 50 л вартістю 300 грн.; - два мішки муки на суму 400 грн.; - запасні частини до автомобілів на суму 1 000 грн.; - стінку мебельну вартістю 600 грн.; - ліжко двоспальне вартістю 150 грн.; - холодильник вартістю 2000 грн.; - стіл із стільцями вартістю 200 грн., а всього майна на загальну суму 78 047 грн., а також додати до вказаної суми вартість проданого майна на суму 31 300 грн. Загальна сума майна складає 109 347 грн. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію різниці в вартості часток майна в сумі 21250 грн., - 1 000 грн. за проведення оцінки житлового будинку; та витрат на транспорт, пов'язаний з розглядом даної справивачка та судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в тому обсязі, що викладені в позовній заяві, на стадії судових дебатів представник позивачки, погодивши з позивачкою позицію по справі, на підставі наданих йому повноважень змінив позовні вимоги, просив визнати за позивачкою право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] вартістю 57297 грн; - ? частину легкового автомобіля ВАЗ-21063, 1989 р.в., № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 15 000 гривень; ? частини легкового автомобіля ВАЗ-2101, 1980 р.в., № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; вартістю 1500 грн.; ? частину автомобільного причіпу ПФ 01 «Фермер» 1999 р.в., № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 500 грн.; а всього майна на суму 74 297 грв. Позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання за [PERSON] право власності на: сервант вартістю 250 грн.; комод вартістю 100 грн.; трюмо вартістю 150 грн.; диван та два крісла вартістю 300 грн., та виділення у власність [PERSON] - ? частину житлового будинку по [ADDRESS], вартістю 57297грн.; - легкового автомобіля ВАЗ-2101 1980 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 3000 грн.; - автомобільного причіпа ПФ 01 «Фермер» 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 1000 грн.; - бензопили вартістю 500 грн.; - бензопили вартістю 1500 грн.; бензинової косарки вартістю 2000 грн.; електричної болгарки вартістю 400 грн.; - медогонки вартістю 500 грн.; електричної дрилі вартістю 300 грн.; електроводонагрівача на 100 л вартістю 1000 грн.; бака під літній душ на 100 л вартістю 500 грн.; імпортної газової плитки вартістю 3000 грн.; мотоцикла вартістю 1000 грн.; електричного сепаратора вартістю 500 грн.; обприскувача вартістю 200 грн.; поливного пристрою вартістю 200 грн.; електричного зварювального апарату вартістю 500грн.; каструлі алюмінієвої на 50 л вартістю 300 грн.; двох мішків муки на суму 400грн.; запасних частин до автомобілів на суму 1000 грн.; стінки мебельної вартістю 600 грн.; ліжка двоспального вартістю 150 грн.; холодильника вартістю 2000 грн.; стола із стільцями вартістю 200грн., стягнення з Відповідача на користь Позивачки компенсації в різниці в вартості часток майна в сумі 21250 грн. - залишити без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. за проведення оцінки житлового будинку, витрат по сплаті судового збору, транспортних витрат 380 грн. підтримані відповідно до вимог, викладених в позовній заяві. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду був повідомлений завчасно і належним чином, представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заявлений позивачкою позов не визнали, просили в позові відмовити в повному обсязі, представник [PERSON] мотивував невизнання позову і підставою в відмові позову вважає ті обставини, що в той час, як позивачка вивозила речі зі спільного будинку в с. Л.Гора без відома і погодження зі [PERSON], то вивезла значно більше, а ніж їй належало, поскільки після того, як позивачка вивезла всі спільні речі з будинку, то в будинку залишились голі стіни, братові не було навіть на чому спати. Представник відповідача [PERSON] не визнавав позов і просив відмовити в задоволення позову з тих підстав, що позов безпідставний, позивачка не надала належних доказів на підтвердження позовних вимог, а саме наявності речей. Вказаних в позовній заяві і уточнених в судовому засіданні, а також позивачкою не надано належних доказів на підтвердження вартості майна, а при відсутності вартості неможливо визначити вартість всього майна і відповідно визначити долю кожного з погруддя і провести його справедливий розподіл. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], підтвердили факт проживання подружжя [PERSON] та [PERSON], наявності у них спільного майна, вивезення частини спільного майна позивачкою [PERSON] без погодження з відповідачем, наявність майна в спільному будинку в с. Л.Гора після того, як [PERSON] вивезла частину майна. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.03.1988р. і знаходились в зареєстрованому шлюбі до 22.02.2011р., шлюбні відносини підтримували до квітня місяця 2014р. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.1993р.- [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], а також відповідно до довідки Первомайського МРЄО №754 від 08.04.14 р. [PERSON] є власником легкового автомобіля ВАЗ-21063, 1989 р.в., № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником легкового автомобіля ВАЗ-2101, 1980 р.в., № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; та власником автомобільного причіпу ПФ 01 «Фермер» 1999 р.в., № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до звіту №670 про оцінку житлового будинку від 02.04.2014р., вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 114 594 грн. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч 2. цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст.70 СК України також передбачено - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивачка по справі та її представник пояснили. що вартість житлового будинку визначена відповідно до звіту оцінювача, а вартість автомобілів та причепу визначена відповідно до ринкових цін, поскільки дані автомобіль та причіп знаходяться у відповідача і позивачка не в змозі визначити ціну даних речей експертним шляхом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved