Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання у відповідності до державного замовлення, посилаючись на те, що відповідно до наказу №69-Ост від 14.08.2009 року [PERSON] була зарахована до складу студентів на другий курс Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради (24.12.2012 року перейменовано в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради) за спеціальністю «Сестринська справа». У зв'язку із зазначеним, 23.07.2009 року між [PERSON] та позивачем було укладено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, згідно умов якої відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. 05.07.2011 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію медичної сестри та виданий диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Сестринська справа». Згідно протоколу №6 засідання комісії з персонального розподілу випускників денного відділення від 28.05.2012 року відповідача було направлено на роботу до Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня», однак за місцем розподілу [PERSON] не прибула. З урахуванням відмови відповідача без поважної причини приступити до роботи за призначенням, позивач просить суд стягнути з [PERSON] до Державного бюджету України понесені витрати на навчання у сумі 37441,81 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала, додатково на питання суду пояснила, що позивач не є замовником навчання [PERSON], але відповідно до положень Статуту Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради останній має право звертатися до суду, якщо порушено його права. У даному випадку позивач зазнав витрат на навчання [PERSON], яка у подальшому не відпрацювала три роки за місцем направлення. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу №69-Ост від 14.08.2009 року [PERSON] була зарахована до складу студентів на другий курс Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю «Сестринська справа» денної форми навчання (а.с.12). Згідно укладеної між [PERSON] (далі - студент) та Комунальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради (далі - вищий заклад освіти), який було перейменовано у Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради (а.с.27), угоди про підготовку фахівця з вищою освітою вищий заклад освіти зобов'язався забезпечити студентові якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програми і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, а студент зобов'язався оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку (а.с.11). У 2012 році [PERSON] закінчила Комунальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю «Сестринська справа» та здобула кваліфікацію медичної сестри, про що свідчить диплом молодшого спеціаліста [NUMBER] (а.с.8). Згідно рішення комісії з персонального розподілу випускників денного відділення Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] було визначено місце роботи - Комунальна установа «Запорізька обласні клінічна лікарня» (а.с.14-15). Як вбачається з пояснень представника позивача та листування між позивачем та відповідачем, остання за місцем направлення - Комунальна установа «Запорізька обласна клінічна лікарня» не працевлаштувалася (а.с.18-20). Відповідно до довідки про відшкодування вартості навчання у коледжі та розрахунку вартості навчання 1 студента спец. «Сестринська справа» за державним замовленням вартість навчання складає 37441,81 гривень (а.с.7, 9). Таким чином судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини. Відповідно до приписів статей 627-629, 526 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.10, ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Умовами угоди від 23.07.2009 року не передбачено відшкодування відповідачем вартості навчання на користь позивача. Окрім цього, згідно Статуту Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради останній не наділений повноваженнями на звернення до суду за відшкодуванням до державного бюджету України коштів за навчання у відповідності до державного замовлення (а.с.32-50). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], отримавши відповідну освіту, до місця роботи не з'явилася. Відповідно до п.п.4, 6 Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996 року, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Як вбачається зі змісту п.п.8, 14 вищезазначеного Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до змісту п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №266 від 29.02.1996 року «Про Порядок формування та розміщення державних замовлень на поставку продукції для державних потреб і контролю за їх виконання» у редакції постанови Кабінету Міністрів України №1650 від 13.12.2001 року, контроль за виконанням державного замовлення покладається на державних замовників. Позивач - Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради не є державним замовником, а є виконавцем державного замовлення, а тому не є належним позивачем по справі. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», якщо позов пред'явлений не всіма особами, яким належить таке право, суд не вправі залучати таких осіб до участі у справі як співпозивачів, оскільки згідно з принципом диспозитивності особа, якій належить право вимоги, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Доказів уповноваження належним позивачем на подання та підтримання цього позову саме Комунальним вищим навчальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради, суду не надано. Інших вимог, які б походили з умов укладеного між сторонами договору (угоди), позивачем - Комунальним вищим навчальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради до відповідача не заявлялося та не обґрунтовувалося. Таким чином, оскільки Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради не є належним позивачем по справі, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] коштів за навчання у відповідності до державного замовлення необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed