Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорту А)-житловий будинок загальною площею 54,3 кв.м, В) погріб з шийкою, а)веранда, Б) сарай) №1 Хвіртка, №2 Огорожа, які знаходяться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування, в якій зазначає що [INFO] померла її мати [PERSON], якій за життя належав будинок [ADDRESS], та погріб з шийкою, веранда, сарай, Хвіртка, огорожа. Спадкоємцем вказаного майна є вона. Даний будинок був збудований в 1940 році, відповідно до запису в погосподарській книзі Долинянської сільської ради Обухівського району Київської області та належав [PERSON]. Крім того після смерті [PERSON] до складу спадщини входить недобудований житловий будинок [ADDRESS], який мати позивачки за життя розпочала будувати, проте недобудувала його повністю, не ввела в експлуатацію, та не провела державної реєстрації права власності на даний житловий будинок. Маючи намір прийняти спадщину позивачка подала заяву до Обухівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте листом державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні документи, підтверджуючі право власності померлої на таке нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не з'явився, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надавши суду клопотання в якому просить слухати справу в їх відсутності, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи та оглянувши витребувану копію спадкової справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] ( а.с.11). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої наказом Мінкомгоспу У PCP від 31.01.1966 року (надалі інструкція), реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української PCP, а відповідно до и. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючкх документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, то здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 3 1 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, враховуючі ту обставину, що померла [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі був головою домогосподарства, тому запис в погосподарській книзі є актом, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить недобудований житловий будинок, за адресою: [ADDRESS]. Так [PERSON] за життя розпочала будівництва вищевказаного житлового будинку, проте недобудувала його повністю, не ввела його в експлуатацію та не провела державної реєстрації права власності на даний житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Померла [PERSON] в зв'язку зі смертю не завершила будівництво житлового будинку, не здала його в експлуатацію та не отримала свідоцтва про право власності на нього, а отже не набула права власності на новозбудований об'єкт нерухомості. Разом з тим. як забудовник, вона мала право вчиняти ці дії, а тому такі її права входять до складу спадщини, як такі що не є нерозривно пов'язані з особою спадкодавця і можуть спадкуватися. Рішенням виконавчого комітету Долинської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 21 квітня 1993 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності на земельній ділянці, закріпленій згідно земельно-шнурової книги, розміром 0,61 га в [ADDRESS]. Згідно довідки виконавчого комітету Долинської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області .№ 46 від 17 березня 1994 року вбачається, що [PERSON] являється забудовником жилого будинку в [ADDRESS]. Актом про відведення в натуру присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, затвердженого Головним архітектором Обухівського району 30 серпня 1995 року, громадянці [PERSON] встановлено в натурі межі присадибної ділянки для будівництва. На ім'я громадянки [PERSON] розроблено обмірне креслення будівництва житлового будинку за [ADDRESS] та отримано Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом і його звернення до суду є правомірним. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України , вбачається, що на спадщину за законом мають діти та дружина спадкодавця. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач набувши право на спадкове майно набув на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд, для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушує права інших осіб, тому позов слід задовольнити. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved