Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, їй донька [PERSON] подарувала грошові кошти, на які вона придбала житловий будинок по вул.Матросова, 14 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області. 10 грудня 2012 року отримала державні акти на землю отриману внаслідок приватизації 0,1200 га призначена для ваедення особистого селянського господарства та 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 01 жовтня 2013 року її чоловік [PERSON], який отримав земельну ділянку розміром 4,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 квітня 2012 року її чоловік помер, залишивши заповіт на імя [PERSON] У жовтні 2017 року вирішила продати вказаний житловий будинок та звернулась до Криничанської державної нотаріальної контори, де їй було розяснено, що майно придбано за час шлюбу та вважається не особистою власністю, а загальною спільною власністю, тому просить визнати зазначений житловий будинок особистою приватною власністю. Відповідачка [PERSON] згідно заяви просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора згідно заяви просить справу слухати за його відсутності. Перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що позивачка придбала житловий будинок, розташований по вул.Матросова, 14 в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, на грошові кошти, які подарувала [PERSON], що підтверджується договором дарування від 30 вересня 2005 року(а.с.19). Позивачка 10 грудня 2012 року отримала державні акти на землю внаслідок приватизації 0,1200 га призначена для ведення особистого селянського господарства та 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серії ЯМ №453321, ЯМ №453320. 01 жовтня 2013 року чоловік позивачки - [PERSON], отримав земельну ділянку розміром 4,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП №096954. 14 квітня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІКИ № 445070, актовий запис №13, залишивши заповіт від 05 червня 2008 року на імя [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Семенівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №151. У жовтні 2017 року позивачка звернулась до Криничанської державної нотаріальної контори, де їй було відмовлено увидачі свідоцтва про правна спадщину. Норми СК України у статях 57,60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Як убачається з правової позиції,викладеної у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-801цс16, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Ураховуючи вищевикладене, те, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане, тому суд, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved