Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із, [PERSON], вона перебуває у шлюбі зареєстрованому 14.06.2016 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чекаській області, про що складено відповідний актовий запис №32. Проте, спільне проживання та шлюбні відносини у них із відповідачем не склалися, в сім'ї утворилась психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок. Тому, ними припинено спільне проживання. Від шлюбних відносин із відповідачем по справі у них 23 липня 2017 року народилась донька [PERSON]. У зв'язку із тим, що на день подання цієї заяви, донці ще не виповнилось одного року, офіційно шлюб розірвати між ними, не можливо. Наразі відповідач відмовляється в добровільному порядку допомагати в утриманні доньки, відтак постала потреба в юридичному закріпленні за рішенням суду, обов'язку її утримувати. В підготовче судове засідання позивачка не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, проте від нього до суду надійшов відзив, в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебуває у шлюбі зареєстрованому 14.06.2016 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чекаській області, про що складено відповідний актовий запис №32. Відповідно до свідоцтва про народження дитини Серії І-СР № 125213 від 14.06.2016 року відповідач є батьком дитини. Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою, за адресою: м.Христинівка вул..Миру, 22 Черкаської області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно достатті 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другоюстатті 181 СК Україниза домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьоюстатті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьоюстатті 181 СК Україниз а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно достатті 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за можливим визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК Українипередбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки позивачка звернулась з відповідним позовом до суду 12.02.2018 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 12.02.2018 року. Також, відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved