Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачка у лютому 2017 року звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 08.02.2008 в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №57. Від зазначених шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка посилалась на те, що спільне життя сторін не склалось, шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства повністю припинено, у Києво-Святошинському районному суді м. Києва розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Пояснено, що дитина проживає разом з матір'ю, а батько проживає окремо. Враховуючи вищенаведене, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, просила суд його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала частково, просила задовольнити позовні вимоги частково, надала суду письмові заперечення, згідно яких просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 930,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач щомісячно добровільно сплачував позивачці аліменти на утримання дитини, вказав, що розмір аліментів, які позивачка просить стягнути з відповідача, є необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріальному становищу відповідача, оскільки його дохід складається лише із допомоги по безробіттю, а тому просить суд встановити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн., посилаючись на те, що такий розмір є сумою, більшою, ніж четверта частина від чинного розміру мінімальної заробітної плати та є сумою більшою, 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також буде відповідає мінімальному розміру аліментів, що буде діяти з 01.12.2017. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.02.2008 в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №57 (а.с. 5). [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 08.02.2008 між [PERSON] та [PERSON] у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №57 - розірвано. Позивачка, звертаючись з позовом до суду, посилалася на те, що малолітній [PERSON], після розірвання шлюбу між сторонами, залишився проживати з нею, дану обставину не заперечував і відповідач. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані матеріально забезпечувати свою малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial