Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка у лютому 2015 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму вкладу в розмірі 28 000, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що 15.01.2015 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 307231/33611/1-15, на строк з 15.01.2015р. по 15.02.2015 року. Позивачка звернулася до відповідача 16.02.2015 року з письмовою заявою про повернення вкладу (депозиту). Однак, відповідач «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видало позивачці не всю суму банківського вкладу (депозиту), що стало підставою для звернення до суду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав письмові заперечення проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) № 307231/33611/1-15 від 15.01.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом строку, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 25,00% річних. Відповідно до п.5.2. Основних умов - у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Станом на 14.04.2015 року залишок коштів а договором № 307231/33611/1-15 у національній валюті складає 19 000,01 грн. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Уклавши вищезазначений договір банківського вкладу, Банк взяв на себе зобов'язання сплатити проценти за збереження вкладу та повернути вкладнику розміщену в Банку суму разом з нарахованими процентами в порядку та строки, обумовлені договором, зокрема, по закінченню строку дії вкладу. Підписи сторін під договорами свідчать про досягнення сторонами згоди за всіма умовами угод. Дослідженні судом докази свідчать про те, що відповідач в односторонньому порядку порушив зобов'язання, що випливають з його умов, а саме: не виконав належним чином зобов'язання за договором банківського вкладу та у визначений договором строк вкладнику не повернув вклад. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром і не пов'язаний з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині повернення позивачці залишку грошових коштів за договором вкладу № 307231/33611/1-15 у сумі 19 000,01 грн., позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов?язані з порушення їхніх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно зі ст.ст. 625, 629,526, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: partial