Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2011 року між ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем ТОВ « ВВ Імекс» було укладено Кредитний договір № ККLNU2.11226.003, відповідно до умов якого ПАТ надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 1 906 161,10грн. у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на рефінансування кредитної заборгованості та купівлю транспортних засобів строком з 29.06.2011 року до 25.09.2014року із сплатою 18% річних. 26.11.2013 року було укладено додатковк угоду №3, згідно умов якої строк користування кредитом встановлений до 25.09.2015року та процентна ставка становить 20% річних. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним 26.09.2011року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.11231.001, у відповідності до якого остання зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання ТОВ « ВВ Імекс» зобов'язань за вказаним вище договором кредиту. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним 26.09.2011року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.11240.001, у відповідності до якого остання зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання ТОВ « ВВ Імекс» зобов'язань за вказаним вище договором кредиту. ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 286 766,73 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 286 766,73 грн. з них: 157 363,62грн.- поточна заборгованість по тілу кредиту; 104 909,05грн.- прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 559,07грн. поточна заборгованість по процентам; 21 663,60грн.- прострочена заборгованість за процентами; 1271,39грн.- сума пені. Представник відповідача ТОВ « ВВ Імекс» в судовому засіданні проти наданого позову заперечив та надав зустрічний позов відповідно до якого просили суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» на користь позивача грошові кошти в розмірі 359 244,95грн., моральної шкоди в розмірі 300 000,00грн. та судовий збір в розмірі 9 888,68грн. посилаючись на те, що 23.06.2014р. між ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ « ВВ Імекс» укладено договір овердрафту № MSВКОВ1.11226.014, відповідно до умов якого ліміт складає 65000,00грн. строком до 22.06.2015р. включно. У відповідності до умов договору овердрафта ТОВ сплатило комісію за встановлення ліміту в розмірі 1% від суми встановленого ліміту в сумі 650,00грн. Відповідач без будь - яких пояснень в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов'язання по даному договору, чим спричинило збитки ТОВ.15.09.2011р. між сторонами було укладено договір банківського поточного рахунку № ТF.11226.005, відповідно до умов якого 19.09.2011р. було відкрито мультивалютний поточний рахунок № 26009900000278 і згідно п.6 було встановлено порядок зміни та розірвання договору. 20.12.2013р. між тими ж самими сторонами було укладено договір № ТF.11226.005 про банківське обслуговування з використанням програмно- технічного комплексу « Кліент- Банк», згідно умов якого ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» бере на себе забезпечення виконання розрахункового обслуговування по поточному рахунку ТОВ в банку, відкритим згідно з договором банківського поточного рахунку з використанням системи електронних платежів « клієнт банку- банк». 14.03.2013р. між сторонами було укладено договір про відкриття поточного рахунку. Операцій за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, згідно з яким 03.04.2013р. було відкрито поточний рахунок № 26058000001087 та було встановлено порядок внесення змін до цього договору. 10.03.2015р. ПАТ заблокував всі поточні рахунки ТОВ, припинив проводити розрахункові операції за розрахунковими документами, від'єднати від каналів зв'язку для передачі розрахункових документів і отримання інформації у вигляді електронних повідомлень про сплачені документи, таким чином своїми діями обмежив права ТОВ, щодо розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку. На підставі вищевикладеного просив суд зустрічний позов задовольнити, в в задоволенні первинного відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти первинного позову заперечив, зустрічний позов підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив. Представник ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» в судовому засідання проти зустрічного позову заперечив посилаючись на те, що предметом первісного позову є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № ККLNU2.11226.003 від 26.09.2011р., а при зверненні з зустрічним позовом відповідач посилається на правовідносини за договором про надання овердрафту № MSВКОВ1.11226.014 від 23.06.2014р., що є договором з іншими умовами. 27.11.2014р. Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 743 « Про віднесення ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможності. На підставі даної постанови, виконавчою дирекцією фонду прийнято рішення № 132 « Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ « ВБР». Згідно якого з 28.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію. Таким чином у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. На підставі вищевикладеного просили суд в зустрічному позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 26.09.2011 року між ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем ТОВ « ВВ Імекс» було укладено Кредитний договір № ККLNU2.11226.003, відповідно до умов якого ПАТ надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 1 906 161,10грн. у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на рефінансування кредитної заборгованості та купівлю транспортних засобів строком з 29.06.2011 року до 25.09.2014року із сплатою 18% річних. Згідно п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати проценти щомісяця з 1-го по 5-те число кожного місяця. При несплаті відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 26.11.2013 року було укладено додатковк угоду №3, згідно умов якої строк користування кредитом встановлений до 25.09.2015року та процентна ставка становить 20% річних. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним 26.09.2011року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.11231.001, у відповідності до якого остання зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання ТОВ « ВВ Імекс» зобов'язань за вказаним вище договором кредиту. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним 26.09.2011року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.11240.001, у відповідності до якого остання зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання ТОВ « ВВ Імекс» зобов'язань за вказаним вище договором кредиту. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 23.12.2014 року позивач направив на адресу позичальника досудову вимогу, в якій просив ТОВ « ВВ Імекс». сплатити заборгованість по кредитному договору. Однак, така вимога банку позичальником виконана не була. Станом на 18.03.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 286 766,73 грн., що складає: 157 363,62грн.- поточна заборгованість по тілу кредиту; 104 909,05грн.- прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 559,07грн. поточна заборгованість по процентам; 21 663,60грн.- прострочена заборгованість за процентами; 1271,39грн.- сума пені. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору від 26.09.2011 року у загальному розмірі 286 766,73грн. ТОВ « ВВ Імекс» звернулося до суду з зустрічним позов відповідно до якого просили суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» на користь позивача грошові кошти в розмірі 359 244,95грн., моральної шкоди в розмірі 300 000,00грн. та судовий збір в розмірі 9 888,68грн., посилаючись на Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 27.11.2014р. Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 743 « Про віднесення ПАТ « Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможності. На підставі даної постанови, виконавчою дирекцією фонду прийнято рішення № 132 « Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ « ВБР». Згідно якого з 28.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідно до п.8ч.1ст.2 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможності у порядку, передбаченому Законом України « Про банки і банківську діяльність». Згідно зі ст.. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Кірм випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішення суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю Уповноважена особа фонду від імені фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно ч.5 ст.36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зокрема задоволення вимог кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки( штрафів, пені). Інших фінансових( економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредитором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, окрім того предметом первісного позову є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № ККLNU2.11226.003 від 26.09.2011р., а при зверненні з зустрічним позовом відповідач посилається на правовідносини за договором про надання овердрафту № MSВКОВ1.11226.014 від 23.06.2014р., що є договором з іншими умовами,суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі в сумі 2867 грн. 66 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved