Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просила визначити частки у спільній сумісній власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], а саме по 1/4 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що вказана квартира отримана у власність вищезазначеними особами в порядку приватизації, однак частки у праві власності кожного із співвласників не визначені. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги позову з урахуванням зміни позовних вимог підтримала та просила про їх задоволення. Відповідачка у судове засідання також не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову з урахуванням зміни позовних вимог визнала. Представники третіх осіб - Першої Миколаївської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а рішення просили винести на підставі наявних у матеріалах справи доказів та відповідно до чинного законодавства України. Ухвалою суду справу розглянуто на підставі наявних у матеріалах справи доказів за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] загальною площею 46,8 кв. м належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (батько позивачки), [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (мати позивачки). Вказана квартира набута у власність цими особами у порядку приватизації, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 1998 року (а. с. 13). 11 вересня 2004 року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний запис за № 8232 (а. с. 15). Після смерті [PERSON] до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Оскільки жодна інша особа не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на усе спадкове майно, що складається з грошового внеску. В той же час, [PERSON] не здійснив оформлення спадкових прав на належну померлій частину вищезазначеної квартири. 29 червня 2015 року помер [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 2804 (а. с. 16). Після смерті [PERSON] до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Крім того, до нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою, в якій відмовилася від прийняття належної їй спадщини на користь [PERSON] В той же час, постановами від 04 січня 2016 року державний нотаріус Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність державної реєстрації квартири [ADDRESS]. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі. Згідно частини 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог частини 3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка померла 11 вересня 2004 року, та [PERSON], який помер 29 червня 2015 року, то виходячи із змісту положень ст. 370 ЦК України, відповідно їх ідеальні частки у праві спільної сумісної власності є рівними і дорівнюють по 1/4 частки кожного. За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved