Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка з законним представником звернулася до суду з позовною заявою, вимоги, якої представник підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що 13.03.2011 р. померла [PERSON], яка являлась свекрухою [PERSON] в період шлюбу з сином померлої, [PERSON], до 18.11.1999 р. Після смерті [PERSON] залишилося певне майно, що знаходиться у м. Суми по вул. Горького, 45 у вигляді житлової квартири № 1. Згідно складеного, 15.06.2006 р. [PERSON] заповіту, неповнолітня [PERSON] є єдиним спадкоємцем усієї частки у квартирі № 1, що в будинку № 45 по вул. Горького в м. Суми, що належала заповідачу. У спадковій квартирі, у різний час проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також на даний час в спадковому майні зареєстровані та проживають [PERSON] (неповнолітня донька померлого 24.02.2013 р. [PERSON]Б.) та [PERSON] (мати [PERSON] та колишня дружина [PERSON]Б.). Позивачка разом із матірю зверталась до нотаріальної контори з прохання розяснити порядок отримання спадщини за заповітом, де їм повідомили, що для прийняття спадщини на нерухоме майно необхідно надати оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно, але ці документи, які доводять право власності заповідача на спадкове майно у позивача відсутні. Документи, що засвідчують право власності на спадкове майно знаходяться у відповідачів, які у категоричній формі відмовляються їх надати для здійснення оформлення спадщини, а також факт наявності заповіту не визнає. 24.02.2014 р. позивачем було подано заяву про прийняття спадщини проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частину квартири [ADDRESS], в силу відсутності оригіналів документів на спадкове майно, а будь-які копії не являються правовстановлюючими документами і не можуть бути використані для оформлення права власності на спадкове майно за заповітом. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності за заповітом на 2/3 частину квартири за № 1, що в будинку № 45 по вул. Горького в м. Суми, яка залишилася після смерті заповідача, [PERSON], померлої 13.03.2011 р. [PERSON], від імені і в інтересах [PERSON] з захисником позовні вимоги не визнали, надавши суду зустрічну позовну заяву про визнання заповіту недійсним. Обґрунтовуючи тим, що 24.02.2013 р. помер чоловік, [PERSON], якому належала 1/3 частина спірної квартири [ADDRESS]. 2/3 частина житла належала померлій свекрусі, [PERSON] Після смерті чоловіка, [PERSON], [PERSON] звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від свого імені, та в інтересах малолітньої доньки, [PERSON], з заявою про прийняття спадщини за законом, де вирішується питання і на цей час. У березні 2014 р. [PERSON] стало відомо, що 15.06.2006 р. свекруха, [PERSON] скала заповіт на свою частину, належну їй у спірній квартирі на користь [PERSON] Позивачка-відповідачка вважає, заповіт складений [PERSON] на користь відповідачки-позивачки недійсним, оскільки на час складання заповіту, свекруха не могла розуміти значення свої дій і не могла керувати ними, у звязку з її психічним станом здоровя. [PERSON] на протязі довгого періоду часу, з 1993 р., зловживала спиртними напоями. Починаючи з 2004 р. неодноразово знаходилась в наркодиспансері на стаціонарному лікуванні, неодноразово проходила курси лікування від алкоголізму, приймала ряд процедур по лікуванню цієї хвороби. У цей період часу вона знаходилась на стаціонарному лікуванні 4-ї лікарні м. Суми по вул. Металургів, а позивачка-відповідач доглядала за нею. Оскільки проходила практику у цій же лікарні, як медичний працівник. 15.04.2006 р. помер чоловік свекрухи, [PERSON], і з цього часу стан її здоровя погіршився. У період травня-червня 2006 р., вона постійно знаходилася у алкогольних запоях, які продовжувались довгий час. У звязку з цим захворюванням, склався психічний розлад здоровя. У звязку з зловживанням спиртними напоями, у [PERSON] у 2009 р. стався перелом кульшового суглобу і з цього періоду часу, до її смерті, 23.03.2011 р. вона була лежачою хворою, за якою безпосередньо доглядала виключно сім'я позивачки-відповідачки. Таким чином, [PERSON] вважає, що відповідачка-позивачка скористалася безпорадним станом здоровя [PERSON], яка на період червня 2006 р., на момент укладення заповіту, знаходилася у такому стані, коли не могла розуміти значення свої дій або керувати ними. Відповідно просять суд визнати заповіт [PERSON], посвідчений 15.06.2006 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] на користь [PERSON], недійсним. [PERSON], [PERSON] з представником позовні вимоги зустрічної позовної заяви не визнали надавши заперечення. Вважають, відсутні докази, які доводять факт існування у померлої [PERSON] психічних захворювань, на які посилається позивачка-відповідач, а її власні висновки не мають доказової сили в силу їх обєктивності і непрофесійності. Також відсутні докази, які доводять, що у померлої [PERSON] в момент складання у нотаріуса заповіту був наявний стан, в силу якого вона не могла розуміти і керувати своїми діями. Відповідно просять відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. [PERSON] державна нотаріальна контора просить суд справу розглядати у їх відсутність. Згідно письмової заяви, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON] просить справу розглядати без її участі. Дієздатність [PERSON] перевірялась на підставі паспорту. У результаті проведеної розмови та розяснення наслідків вчинення відповідної нотаріальної дії, у нотаріуса не виникло будь-яких сумнівів щодо здатності [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій, її наслідків та змісту, розяснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] усвідомлювала значення укладеного заповіту, неодноразово чули від померлої, як вона сама розповідала про бажання та намір укласти заповіт на користь онуки, [PERSON]. Свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що часто бачили померлу [PERSON] у нетверезому стані, знали, що перебувала на стаціонарному лікуванні від алкоголізму. Суд вислухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріли по справі, вважає позовні вимоги [PERSON], та її законного представника [PERSON] задовольнити у повному обсязі, та відмовити у зустрічному позові. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1993 р., видане згідно з рішенням міськвиконкому від 11.06.1993 р., № 351, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.31/. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 жовтня 1997 р., посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-966, [PERSON] отримала у спадщину після померлого, [PERSON] спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] /а.с.36/. 15 червня 2006 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено заповіт, зареєстровано в реєстрі за № 2553, згідно якого [PERSON] всю належну їй частину квартири за № 1, що в будинку № 45 по вул. Горького в м. Суми заповіла [PERSON] /а.с.5/. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 167937 від 14.03.2011 р., 13 березня 2011 р. померла [PERSON] /а.с.33/. 24 лютого 2014 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири [PERSON], оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності померлої на спадкове майно /а.с.11/. [PERSON] та [PERSON] надали достатній обсяг доказів, що підтверджують про належність частки на квартиру після смерті [PERSON] Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких\~\~юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний\~\~строк для подачі заяви. У судовому засіданні встановлено, що звернувшись з питанням прийняття спадщини на частку майна, позивачу-відповідачу було відмовлено з приводу відсутності правовстановлюючих документів на квартиру, що підтверджується листом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.06.2013 р. № 1547 /а.с.9/. \~Позивачка-відповідача протягом строку для прийняття спадщини, не відмовляється від спадщини. Відповідно суд вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задовольнити. Позовні вимоги зустрічної позовної заяви суд вважає необґрунтованими, враховуючи наступне. \~\~Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року при розгляді\~\~справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну\~\~ експертизу.\~\~Висновок\~\~такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Із висновку судово-психіатричного експерта №120 від 02.04.2015 р. вбачається, що [PERSON] станом на 15.06.2006 р. (під час складання заповіту) хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, за своїм психічним станом, могла усвідомлювати значення свої дій та керувати ними /а.с.139-142/. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною відповідача-позивача не було представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення оспорюваного правочину, а тому даний правочин не може бути визнаний недійсним.

Outcome: approved