Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач - Львівська торгово-промислова палата в особі належно уповноваженого представника - адвоката Гордона І.М. 06.03.2020 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача - [PERSON] , в якому, з урахуванням заяв про зміну предмета позову від 07.07.2020 року вх. № 3590 та від 28.07.2021 року вх. № 3590, просить розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 133 кв. м., що розташований у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624555700:01:008:0270, що розташована у [ADDRESS] , укладений 29.12.2017 року між Львівською торгово-промисловою палатою та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстраційний номер 4161, у зв`язку із істотним порушенням відповідачем як стороною договору, умов зазначеного договору, а також просить застосувати реституцію та привести сторони договору у попередній стан. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду та в оплаті послуг за надання правничої допомоги, у загальному розмірі 34 202 грн., позивач просить покласти на відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2020 року справу передано для розгляду головуючому судді Микитину В.Я. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Микитина В.Я. від 24.03.2020 року, призначено до судового розгляду на 06.05.2020 року. Розгляд справи неодноразово відкладався. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 року справу передано для розгляду головуючому судді Курницькій В.Я. у зв`язку перебуванням судді Микитина В.Я. у відрядженні. Ухвалою судді Курницької В.Я. від 14.01.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.02.2021 року. Підготовче засідання відкладалось на 13.04.2021 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області 13.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 26.05.2021 року. Судове засідання відкладалось на 21.07.2021 року з підстав, викладених в ухвалі Сколівського районного суду Львівської області 26.05.2021 року. В обґрунтування поданого позову, з урахуванням заяв про зміну предмета позову від 07.07.2020 року вх. № 3155 та від 28.07.2021 року вх. № 3590, позивач зазначає, що 29.12.2017 року між позивачем та відповідачем у справі укладено купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 133 кв. м., що розташований у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624555700:01:008:0270, що розташована у [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстраційний номер 4161.У відповідності до п. 8 зазначеного договору за домовленістю сторін продаж житлового будинку та земельної ділянки вчинено за 2 200 000, 00 грн. Сторони домовились, що розрахунок проводитиметься наступним чином: 630 000, 00 грн. покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 31.01.2018 року; 735 000, 00 грн. - покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 30.04.2018 року; 835 000, 00 грн. - покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 30.06.2018 року, у встановленому законодавством порядку. Сторони домовились, що перехід права власності на житловий будинок та земельну ділянку відбувається в момент нотаріального посвідчення цього договору. Строки оплати придбаного нерухомого майна, зазначені в договорі, сплили, однак, покупець не сплатив жодних коштів, що підтверджується завіреним витягом з оборотно-сальдової відомості Львівської торгово-промислової палати. Зазначає позивач і про те, що [PERSON] у листі № 111 від 06.12.2019 року визнав факт невиконання договору в частині проведення оплати. Згідно з п. 16 договору укладеного між сторонами, такі мають право відмовитись від даного правочину або розірвати його. Підставою для розірвання договору позивач визначив ч. 2 ст. 651 ЦК України. Крім того, посилається на ст. 216 ЦК України, щодо права суду застосувати реституцію як наслідок недійсності правочину. На підставі наведеного просить розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 133 кв. м., що розташований у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624555700:01:008:0270, що розташована у [ADDRESS] , укладений 29.12.2017 року між Львівською торгово-промисловою палатою та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстраційний номер 4161, у зв`язку із істотним порушенням відповідачем як стороною договору, умов зазначеного договору, а також просить застосувати реституцію та привести сторони договору у попередній стан. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду та в оплаті послуг за надання правничої допомоги, у загальному розмірі 34 202 грн., позивач просить покласти на відповідача. Відповідач - [PERSON] - відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог, незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 14.01.2021 року. Заяв, клопотань від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. В підготовчі та судові засідання відповідач - [PERSON] не з`явилявся, причин неявки до відома суду не доводив, поштові повідомлення, якими відповідачу за адресою його реєстрації скеровувалися судові повістки-повідомлення про виклик, поверталися на адресу суду. Натомість, про час та місце засідань суду відповідач був належним чином повідомлений судом шляхом розміщення оголошень про виклик на сайті «Судова влада України». Третя особа у справі - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна у поясненні від 25.04.2020 року проти позову заперечила, однак, таке заперечення подано нею до зміни позивачем предмету позову, а відтак, стосується вимоги щодо недійсності посвідченого нею правочину. Пояснень після зміни предмету позову приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною не подано. В підготовчі та судові засідання третя особа не з`явилялась, в поясненні від 25.04.2020 року просила справу розглядати за її відсутності. Третя особа у справі - [PERSON] - у поясненнях від 11.08.2020 року та додаткових поясненнях від 20.04.2021 року, поданих його уповноваженим представником Кость Я.Р., проти позову заперечила з наступних підстав. Зокрема, в поясненнях зазначає, що в силу приписів ст.ст. 3, 9, 12, 17, 23 Закону України «Про іпотеку», іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, який обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. При цьому, обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, оскільки «новий власник» набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки. В додаткових поясненнях третя особа посилається на те, що такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не відповідає суті порушення договору, що полягає у несплаті грошових коштів. При цьому, посилається на постанову Великої палати Верховного суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17. У відповіді на додаткове пояснення позивач проти доводів третьої особи заперечив, зазначивши про відсутності тотожності предмету спору у справі № 910/10156/17, та справі, що розглядається, а також наголосив на тому, що можливість розірвання договору погоджена сторонами у самому договорі. Просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні 21.07.2021 року представник позивача підтримав доводи, наведені ним у позовній заяві, з урахуванням поданих уточнень, а також у відповіді на додаткове пояснення третьої особи. Позовні вимоги просив задовольнити. Представник третьої особи - Седлера В.І. - проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів, аналогічних викладеним у додаткових поясненнях від 20.04.2021 року. Додатково наголосила про неможливість застосування реституції при розірванні договору. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом при розгляді спору, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 29.12.2017 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстраційний номер 4161, копія якого міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 7-9). Відповідно до п. 1 даного договору, Львівська торгово-промислова палата (продавець) продала [PERSON] (покупець), житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 4624555700:01:008:0270, що розташована у [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У відповідності до п. 8 зазначеного договору за домовленістю сторін продаж житлового будинку та земельної ділянки вчинено за 2 200 000, 00 грн. Сторони домовились, що розрахунок проводитиметься наступним чином: 630 000, 00 грн. покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 31.01.2018 року; 735 000, 00 грн. - покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 30.04.2018 року; 835 000, 00 грн. - покупець зобов`язується сплатити шляхом перерахування коштів на рахунок продавця до 30.06.2018 року, у встановленому законодавством порядку. Сторони домовились, що перехід права власності на житловий будинок та земельну ділянку відбувається в момент нотаріального посвідчення цього договору. У відповідності до п. 16 договору сторони погодились, що вони за взаємною згодою мають право відмовитись від даного правочину або розірвати його, а в разі виникнення спору - вирішувати його у судовому порядку. У п. 24 договору сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру мнимого чи удаваного, укладений не про людське око і відповідає їх дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки. Як вбачається з п. 30 договору, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні даного правочину вимог закону, а також зміст ст.ст. 2, 3, 6,11, 12, 14, 15, 182, 203, 209, 238, 244, 215-236, 368, 369, 375-377, 524, 640, 653, 655, 657-662 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57-63, 65, 74 Сімейного кодексу України, ст. 133 Податкового кодексу України, сторонам роз`яснено. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме долучених до пояснення позивача від 06.11.2020 року щодо взаємних розрахунків виписок банку та актів звірки взаєморозрахунків за період з 05.12.2017 року по 05.10.2020 року (т. 1 а.с. 205-216), а також долучених до пояснення позивача від 05.04.2021 року щодо взаємних розрахунків виписок банку, оборотно-сальдових відомостей за 2017-2021 роки, витягу про обрання [PERSON] членом ЛТПП та членом Ради ЛТПП (т. 2, а.с. 47-56), між сторонами мали місце довготривалі відносини, оскільки йому, як члену Львівської торгово-промислової палати неодноразово надавались послуги, фінансові допомоги та ін., частина з яких відповідачем була оплачена. В той же час, вказаними доказами документально підтверджено, що в порушення строків оплати придбаного за договором від 29.12.2017 року нерухомого майна, покупцем не сплачено жодних коштів. Крім того, як вбачається з листа ПП «Церера Технолоджіс» від 06.12.2019 року, який підписано [PERSON] (оригінал листа міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 204), відповідач визнав факт несплати ним станом на дату вказаного листа грошових коштів у розмірі 2 200 000, 00 грн. згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 29.12.2017 року, та зобов`язався сплатити вказані кошти до 28.02.2020 року, чого покупцем за договором зроблено не було, що документально підтверджується наданими позивачем та вищеописаними доказами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено свободу договору та те, що є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З урахуванням наведених норм чинного матеріального права, з огляду на встановлені судом дійсні обставини справи, суд вважає, що порушення покупцем за договором взятих на себе зобов`язань в частині оплати придбаного за договором від 29.12.2017 року нерухомого майна не лише у строки, встановлені самим договором, а й протягом наступних трьох років, дійсно носить характер істотного, оскільки, по-перше, продавця за договором було позбавлено бажаного результату, який вона мала отримати, по-друге, вагомим критерієм істотності є розмір завданої шкоди, спричиненої порушенням умов договору покупцем. При цьому, йдеться не лише про завдання шкоди у грошовій формі, які є прямими збитками, а також і про становище такої сторони, коли вона позбавляється можливості використовувати отримані результати договору протягом більш, ніж трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Львівської торгово-промислової палати в частині розірвання Договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 133 (сто тридцять три) кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4624555700:01:008:0270, що розташована за адресою: [ADDRESS] , від 29.12.2017 року, укладений між Львівською торгово-промисловою палатою та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, реєстраційний номер 4161, є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає безпідставним посилання третьої особи на постанову Великої палати Верховного суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 щодо невідповідності обраного позивачем способу захисту, суті порушення договору, що полягає у несплаті грошових коштів, оскільки обставини справи, в якій винесено зазначену постанову Великою палатою Верховного суду та даної справи не є тотожними. Щодо вимоги застосувати реституцію та привести сторони договору у попередній стан, то суд зазначає таке. Реституція, про застосування якої просить позивач, як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише у разі визнання договору недійсним або існування між сторонами договору, який є нікчемним, однак у даній справі має місце спір щодо розірвання договору у зв`язку із істотним порушенням зобов`язань. При цьому, і в заявах про зміну предмету позову, і у відповіді на додаткове пояснення третьої особи представник позивача сам посилається на те, що інститут реституції застосовується у цивільному праві щодо недійсних угод, заявляючи при цьому вимогу щодо розірвання укладеного між сторонами договору. Правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені ст. 653 ЦК України, згідно з ч. 2 якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються . Згідно з ч. 3 цієї ж статті у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 5 ст. 653 ЦК України передбачено, що якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. При цьому, суд наголошується, що як вбачається з п. 30 договору від 29.12.2017 року, сторонам роз`яснено зміст, серед іншого, і ст. 653 ЦК України щодо правових наслідків зміни або розірвання договору. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги Львівської торгово-промислової палати в частині застосування реституції та приведення сторін договору у попередній стан такими, що задоволенню не підлягають, як такі, що є похідними від вимоги про визнання правочину недійсним, а не його розірвання. Щодо прав іпотекодержателя нерухомого майна, яке є предметом договору від 29.12.2017 року, [PERSON] , то суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст.ст. 17, 23 Закону України «Про іпотеку», розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між сторонами, не припиняє іпотеку, а лише призводить до зміни іпотекодавця у зобов`язанні, оскільки Львівська торгово-промислова палата набуде статусу іпотекодавця та нестиме всі його обов`язки за іпотечним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, згідно з п. 1 ч. 3 цієї ж статті належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку з тим, що представником позивача вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України не виконано, детального опису робіт (наданих послуг) суду не надано, стягненню з відповідача підлягає лише судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved