Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач неодноразово уточнюючи позовні вимоги просить звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 96 від 27.08.2008 року житловий будинок, який складається з: житлового будинку (А-1) загальною площею 124,6 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., літньої кухні (Б-1), погрібу з шийкою (П), убиральні (У), огорожі (літ. № 1), що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, на користь ПАТ „Державний ощадний банк України для погашення боргових зобовязань [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 96 від 27.08.2008 р. на загальну суму 716997 грн. 65 коп., у тому числі 308\~708,00 грн. загальна заборгованість по кредиту, 49436,59 грн. заборгованість по відсоткам за кредит, 9022,18 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту, 56339,21 грн. пеня за прострочення кредиту, 27809,09 грн. заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту, 4453,36 грн. заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків, 232\~457,12 грн. сума індексації простроченого основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 28\~772,10 грн. сума індексації прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку, а саме: укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, подання заяв до органу реєстрації та отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухомість, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування,оформлення кадастрового номеру земельної ділянки та отримання Витягу з Державного земельного кадастру, з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшого продажу в розмірі 654648 гривень, а також надання публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також позивач просить виселити відповідачку [PERSON] з житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області без надання іншого постійного житлового приміщення, посилаючись на те, що 27 серпня 2008 р. між позивачем і [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 96, на підставі якого останній був наданий кредит в сумі 310000 грн. зі сплатою 20% річних на придбання житлового будинку терміном повернення не пізніше 27 серпня 2028 року. В якості забезпечення повернення кредиту був укладений іпотечний договір № 96 від 27.08.2008 р., згідно з яким в іпотеку позивачу була надана придбана за рахунок кредиту нерухомість, а саме: житловий будинок за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул. О.Невського, 150. На теперішній час кредит і відсотки по кредиту позичальником належним чином не сплачуються у разі чого виникла заборгованість в розмірі 716997 грн. 65 коп., у тому числі 308\~708,00 грн. загальна заборгованість по кредиту, 49436,59 грн. заборгованість по відсоткам за кредит, 9022,18 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту, 56339,21 грн. пеня за прострочення кредиту, 27809,09 грн. заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту, 4453,36 грн. заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків, 232\~457,12 грн. сума індексації простроченого основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 28\~772,10 грн. сума індексації прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції. Постановою господарського суду Запорізької області від 28.09.2009 р. у справі № 26/131/09 фізичну особу-підприємця [PERSON] було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON], яка листом № С-26/131 від 20.11.2009 року повідомила про визнання кредиторських вимог позивача до фізичної особи-підприємця [PERSON] в сумі 368269 гривень 59 коп. 17.12.2009 року в рамках процедури банкрутства Українською товарною біржею проведені біржові торги з реалізації нерухомого майна: житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, який знаходився в іпотеці позивача, за результатами яких переможцем стала [PERSON] 19.12.2009 року між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 3058. 24.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 2845. 11.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON], як представником [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 100. На теперішній час відповідачка [PERSON] залишається власницею зазначеного житлового будинку. Внаслідок продажу житлового будинку, який входив до ліквідаційної маси боржника в процедурі банкрутства, позивач коштів не отримав. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.2013 року у справі № 26/131/09 призначено ліквідатором арбітражного керуючого [PERSON]. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2013 року у справі № 26/131/09, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2014 р., задоволено заяву позивача, результати торгів з продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, проведених Українською товарною біржею 17.12.2009 року, що оформлені протоколом біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року, визнано недійсними, договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вул.О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області, укладений 19.12.2009 р. між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 3058, визнано недійсним. У звязку з тим, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, з часу набуття законної сили рішенням суду про визнання результатів торгів з продажу житлового будинку, що оформлені протоколом біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року, та договору купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вул.О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області, укладеного 19.12.2009 року між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 3058, недійсними, поновилися права іпотекодержателя публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на підставі іпотечного договору № 96 від 27.08.2008 року. Згідно з довідкою арбітражного керуючого [PERSON] № 01-34 від 07.12.2015 р. в процедурі банкрутства ФОП [PERSON] повторна реалізація заставного майна після визнання недійсним правочину до теперішнього часу не відбулась, кредитна заборгованість перед позивачем в процедурі ліквідації банкрута не погашена. Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» [PERSON], до якої перейшло право власності на житловий будинок згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.01.2010 р., набула статус іпотекодавця за іпотечним договором № 96 від 27.08.2008 р., має всі права і несе всі обовязки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, незалежно від того, що до її відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, у звязку з чим відповідачка також підлягає виселенню без надання іншого постійного жилого приміщення. Вартість житлового будинку станом на 29 червня 2016 р. складає 654648 гривень без ПДВ. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання вдруге не зявився, про час слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, про причину неявки суд не повідомила. Від її представника [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення в яких просить в позові відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] не є учасником справи про банкрутсво ФОП [PERSON] в розуміння ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Безпосередньо у банкрута [PERSON] також не придбавала спірного майна. [PERSON] придбала спірний будинок у [PERSON] 11.01.2010 року за договором купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] р №100. Крім того, апеляційним судом Запорізької області 25.07.2012 року по справі №22-2768\\12 вже винесено рішення з приводу договору укладеного 19.02.09 року між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора Сеник та гр. [PERSON], яким в задоволені позовної заяви ПАТ «Ощадбанк» відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2013 року по справі №22ц-778\\2053\\13 ліквідатору [PERSON] [PERSON] при участі ПАТ «Ощадбанк» відмовлено в витребувані майна у [PERSON], житлового будинку м. Мелітополь, вул. О. Невського, 150. Таким чином спір із зазначеним предметом вже розглянуто компетентним судом. Зазначені рішення до теперішнього часу не скасовані та мають преюдиційну силу для всіх учасників справи, що зараз розглядаються відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки всі учасники приймали участь в розгляді попередніх справ. Також зазначає, що договір купівлі-продажу на підставі якого на теперішній час володіє спірним житловим будинком [PERSON] не визнаний в судовому порядку недійсним. Посилання на ст. 23 Закону України «Про іпотеку», як на перехід права іпотеки не є обґрунтований, оскільки, відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Заявивши позов позивач не надав договору, закону, або рішення суду згідно якого відносно [PERSON] встановлено іпотеку в Державному реєстрі іпотек, згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», Постанови КМУ від 5 вересня 2012 р. № 824, раніше Постанова КМУ №410 від 31.03.2004 року. Спірне майно не обтяжене іпотекою, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек №56498748 від 01.04.2016 року, - реєстрація іпотеки за адресою м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 150 взагалі відсутня. (а.с. 95) Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні 23.05.2016 року позовні вимоги не визнала з підстав викладених в письмових запереченнях представника відповідачки [PERSON] Треті особи арбітражні керуючі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, про причину неявки суд не повідомили, заперечень на позов не надала. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлялися належним чином, судові повістки про їх виклик до суду надсилалась їм за місцем їх проживання та повернулася до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 96, на підставі якого останній надано кредит в сумі 310000 грн. зі сплатою 20% річних на придбання житлового будинку терміном повернення не пізніше 27 серпня 2028 року. (а.с. 8-11) В якості забезпечення повернення кредиту зі [PERSON] був укладений іпотечний договір № 96 від 27.08.2008 року, згідно з яким в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України» була надана придбана за рахунок кредиту нерухомість, а саме: житловий будинок за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, що складається з: житлового будинку (А-1) загальною площею 123,6 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м., літньої кухні (Б-1), погрібу з шийкою (П), убиральні (У), огорожі (літ. № 1).(а.с. 13-16) Згідно з п. 1.1. Змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», тип відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». /а.с.40-42/ Згідно зі ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.3.4. розділу 3 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, зокрема у випадку: затримання сплати частини Кредиту та процентів за користування кредитом понад 2 (двох) місяців». Відповідно до п.4.2.2. розділу 4 Кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором. Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до п.5.2. розділу 5 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договірні зобовязання за кредитним договором № 96 від 27 серпня 2008 року [PERSON] належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредиту, яка згідно наданого розрахунку станом на 01.12.2015 року становить 716997 грн. 65 коп., яка складається з загальної заборгованості по кредиту в розмірі 308\~708,00 грн., заборгованості по відсоткам за кредит в розмірі 49436,59 грн., пені за прострочення відсотків по кредиту в розмірі 9022,18 грн., пені за прострочення кредиту в розмірі 56339,21 грн., заборгованості 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 27809,09 грн., заборгованості 3% річних від простроченої суми відсотків в розмірі 4453,36 грн., суми індексації простроченого основного боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 232\~457,12 грн. та суми індексації прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28\~772,10 грн. (а.с. 32) Вимогами ст. 559 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду. Постановою господарського суду Запорізької області від 28.09.2009 року у справі № 26/131/09 фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON]. (а.с. 17) Згідно з листом № С-26/131 від 20.11.2009 року арбітражний керуючий [PERSON] повідомила про визнання кредиторських вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до фізичної особи-підприємця [PERSON] в сумі 368269 гривень 59 коп. (а.с.18) 17.12.2009 року в рамках процедури банкрутства Українською товарною біржею проведені біржові торги з реалізації нерухомого майна: житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, який знаходився в іпотеці позивача, за результатами яких переможцем стала [PERSON], що зафіксовано у протоколі № 34. 19.12.2009 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 3058. (а.с. 19) 24.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 2845. (а.с. 20) 11.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON], як представником [PERSON], укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 100. (а.с. 21). На теперішній час право власності на житловий будинок № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно 56498748 від 01.04.2016 року. (а.с.138) Внаслідок продажу житлового будинку, який входив до ліквідаційної маси боржника в процедурі банкрутства, позивач коштів не отримав. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.2013 року у справі № 26/131/09 призначено ліквідатором арбітражного керуючого [PERSON] (а.с.22) Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2013 року у справі № 26/131/09, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року, задоволено заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Результати торгів з продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, проведених Українською товарною біржею 17.12.2009 р., що оформлені протоколом біржових торгів № 34 від 17.12.2009 р., визнано недійсними. Договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вул. О.Невського в м.Мелітополі Запорізької області, укладений 19.12.2009 р. між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 3058, визнано недійсним. (а.с. 23-26,27-30) Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України; далі ЦК України). \~ Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обовязки іпотекодавця. Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обовязків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від № 6-504цс16 від 12.10.2016 року. Згідно з довідкою арбітражного керуючого [PERSON] № 01-34 від 07.12.2015 р. в процедурі банкрутства ФОП [PERSON] повторна реалізація заставного майна після визнання недійсними правочинів до теперішнього часу не відбулась, кредитна заборгованість перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в процедурі ліквідації банкрута не погашена. (а.с. 31) Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06.07.2015 р. по справі № 6-166цс15, яка в силу ст.3607 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, вимоги позивача щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором можуть бути задоволені в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однак це не перешкоджає задоволенню вимог іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки. В житловому будинку Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, який є предметом спору, мешкає відповідачка [PERSON], за якою зареєстровано право власності на даний будинок. Ч.1 ст.109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті\~40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини другої статті\~39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року № 6-455цс15. Отже, оскільки [PERSON] порушила зобовязання за кредитним договором № 96 від 27 серпня 2008 року, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 716997 грн. 65 коп., а [PERSON] набула статус іпотекодавця, суд вважає необхідним в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 96 від 27.08.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 716997 грн. 65 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 96 від 27.08.2008 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, буд. 150, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку, а саме: укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, подання заяв до органу реєстрації та отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухомість, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, оформлення кадастрового номеру земельної ділянки та отримання Витягу з Державного земельного кадастру, з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшого продажу в розмірі 654648 гривень, а також надання Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та виселити [PERSON] з житлового будинку № 150 по вулиці Олександра Невського у місті Мелітополі Запорізької області без надання іншого постійного жилого приміщення. Підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 11972 грн. 96 коп. В обґрунтування своїх заперечень представники відповідачки посилалися на те, що спір із зазначеним предметом вже розглянуто судом та є рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2012 року по справі №22-2768\\12 та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2013 року по справі № 22-ц-778/2053/13, які не скасовані та мають преюдиційну силу згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України. Так, заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.06.2011 року було визнано недійсним протокол біржових торгів № 34 від 17.12.2009 р. житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул..О.Невського, 150. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2009 р., розташованого за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.О.Невського, 150, укладений між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та переможцем біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року [PERSON] Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2012 р. у справі № 22-2768/12 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.06.2011 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2009 року, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, - було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення: в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2009 р., розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, укладеного між фізичною особою - підприємцем [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та переможцем біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року [PERSON] - відмовлено. В іншій частині рішення по цій справі залишено без змін. (а.с. 99-102) Між тим в ухвалі господарського суду Запорізької області від 09.12.2013 року у справі № 26/131/09 та постанові Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року зазначеному судовому рішенню, як обставині, встановленої у цивільній справі, було надано правову оцінку. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2012 року позовну заяву фізичної особи-підприємця [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб - [PERSON], [PERSON], ПАТ «Державний ощадний банк України», про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2013 року у справі № 22ц-778/2053/13 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було задоволено частково. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2012 року у цій справі змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог. (а.с. 97-98) Однак зазначені рішення були прийняті до ухвалення господарськими судами судових рішень про визнання результатів проведених торгів з продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2009 року недійсними. Посилання представників відповідачки на те, що [PERSON] не є учасником справи про банкрутство ФОП [PERSON], безпосередньо у банкрута не придбавала спірне майно, а також відсутність договору, закону, або рішення суду згідно якого відносно [PERSON] встановлено іпотеку в Державному реєстрі іпотек, суд вважає необґрунтованими, оскільки ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2013 року у справі № 26/131/09, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року, результати торгів з продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, проведених Українською товарною біржею 17.12.2009 року, що оформлені протоколом біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року, визнано недійсними. Договір купівлі-продажу житлового будинку № 150 по вул. О.Невського в м. Мелітополі Запорізької області, укладений 19.12.2009 р. між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, а тому скасований цими рішеннями правочин відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків. А у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обовязків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Доводи представників відповідачки про те, що спірне майно не обтяжене іпотекою, реєстрація іпотеки за адресою м. Мелітополь, вул. Олександра Невського, 150 в Державному реєстрі іпотек взагалі відсутня, суд вважає недоречними, оскільки з цього приводу є висловлена правова позиція Верховного Суду України у постанові від 03.02.2016 року (справа № 6-2026цс15), яка в силу ст.3607 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У цій постанові Верховний Суд України зазначає, що згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, державна реєстрація іпотек у той час регулювалася Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (утратив чинність 1 січня 2013 року), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (утратив чинність 1 січня 2016 року). Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис. Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та з урахуванням того, що результати торгів з продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О.Невського, 150, проведених Українською товарною біржею 17.12.2009 року, що оформлені протоколом біржових торгів № 34 від 17.12.2009 року, визнано недійсними та договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку укладений 19.12.2009 року між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, зазначений правочин відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, суд вважає, що дія іпотеки відновлена з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved