Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй в користуванні квартирою [ADDRESS], виселити [PERSON] із даної квартири та вселити її у квартиру [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після смерті батька вона зверталася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання заповітів від імені батька [PERSON] на користь інших осіб - недійсними. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.03.2014 року заповіти від імені [PERSON] були визнані недійсними. На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2014 р. за нею було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON]. При житті [PERSON], у квартиру [ADDRESS] в якості квартиранта без будь-яких правовстановлюючих документів вселився [PERSON], який по теперішній час проживає в квартирі і перешкоджає їй в повній мірі користуватися своєю власністю та реалізовувати свої права власника. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виселитися із квартири, так як вона не бажає ні продавати квартиру ні здавати її в найом, однак [PERSON] відмовляється виселитися. В судове засідання представник позивачки не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач або його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батькові позивачці [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] батько позивачки - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року. (а.с. 37) Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: 23/50 частин домоволодіння під [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 27.01.2008 року, Реєстраційний № 4-89; квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі розпорядження органу приватизації від 30 грудня 1993 року. Вищезазначене майно, [PERSON] заповідав [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Не погоджуючись із вказаними заповітами, позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання заповітів недійсними. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2013 року були визнані недійсними: заповіт від 04 березня 2008 року на користь [PERSON], яким [PERSON] заповів 23/50 частин будинку [ADDRESS]; заповіт від 03 лютого 2010 року на користь [PERSON], яким [PERSON] заповідав автомобіль Хюндай, держномер [NUMBER]; заповіт від 26 жовтня 2010 року на користь [PERSON], яким [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS]. (а.с. 118 -120) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2013 року було залишено без змін. (а.с. 121 -123) У зв'язку із тим, що у позивачки [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи, вона звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2014 р., яке набрало законної сили 05.05.2014 р., позовні вимоги [PERSON] були задоволені та за нею було визнано право власності на 23/50 частин будинку [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. (а.с. 124 -125) Після набуття права власності на квартиру [ADDRESS], [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням звільнити займану ним квартиру. Однак, добровільно [PERSON] відмовляється виселятися з квартири [ADDRESS]. Частина 1 ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що відповідач своїми протиправними діями порушує право власності позивачки на користування та володіння квартирою [ADDRESS], тому порушене право слід поновити, шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачці у користуванні вказаною квартирою, виселення відповідача з вказаної квартири та вселення позивачки в належну їй квартиру. На підставі викладеного та

Outcome: approved