Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, уточненим в ході судового розгляду, в якому зазначила, що з жовтня 2006 року по серпень 2007 року вона із відповідачем мешкала однією сім'єю, а 31.08.2007 року вони зареєстрували шлюб, який наразі не розірвано. За час спільного мешкання однією сім'єю ними було придбано у кредит, якій сплачували із сімейного бюджету, автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER]. За час зареєстрованого шлюбу було нажито наступне майно: гараж [ADDRESS], загальною площею 19,4 кв.м, та грошові вклади, відкриті у ПАТ КБ «Південкомбанк» та АТ «ОТП банк». Добровільної згоди на розділ спільного майно з відповідачем на досягнуто, у зв'язку з чим просить суд встановити факт проживання без реєстрації шлюбу з відповідачем з жовтня 2006 року по серпень 2007 року, визнати автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER] спільною власністю позивачки та відповідача, здійснити розподіл спільного майна подружжя наступним чином: автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER] вартістю 124260 грн. виділити позивачці; гараж [ADDRESS], загальною площею 19,4 кв.м вартістю 75951 грн., а також грошові кошти у сумі 2800,63 грн., які знаходяться на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та рахунку [NUMBER] Маріупольського відділення публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк», виділити відповідачу; різницю вартості майна у розмірі 22754,19 грн. позивачка сплачує відповідачеві. У лютому 2014 року відповідач надав суду зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що з жовтня 2006 року вони із позивачкою зустрічалися, проте спільного бюджету та господарства не вели. 11.07.2007 року [PERSON] придбав автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER], кредит за яким він сплачує за власні кошти. З лютого 2011 року до теперішнього часу він із позивачкою мешкає окремо, спільного господарства не ведуть. За період шлюбу було придбано, окрім гаражу, також й різну побутову техніку, ювелірні прикраси на загальну суму 166399 грн., які знаходяться у [PERSON] У зв'язку із зазначеним просить суд визнати автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER] його особистою приватною власністю, визнати гараж [ADDRESS], загальною площею 19,4 кв.м об'єктом спільної власності подружжя та виділити його у власність [PERSON], а у власність [PERSON] виділити побутову техніку та ювелірні прикраси на загальну суму 166399 грн. У судовому засіданні позначка свій позов підтримала, просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала та зазначила, що з жовтня 2006 року із відповідачем вони вирішили мешкати спільно у квартирі його батьків, в якій зробили ремонт, поміняли меблі. У неї було 5000 доларів США, які вона бажала витрати на придбання автомобіля. Оскільки позивачка працювала майстром-перукарем неофіційно, тож кредит оформили на чоловіка. Реєстрацію шлюбу відкладала вона, оскільки хотіла, що б на неї приїхав її дід з Росії, проте перед рейсом вони все ж розписалися. За час шлюбу вони з чоловіком придбали гараж та побутову техніку, яка залишилася у чоловіка. Шлюбні відносини вони фактично припинили з листопада 2012 року, залишаючи квартиру чоловіка, вона нічого не взяла. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, та просив його задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. У судовому засіданні відповідач первісний позов не визнав, наполягав на задоволенні його зустрічної позовної заяви та пояснив, що у жовтні 2006 року він познайомився із позивачкою, зустрічалися пару місяців та потім він пішов у рейс на півроку. Після приїзду вони продовжили зустрічатися, він купив за власні кошти собі автомобіль. До шлюбу спільних покупок не здійснювали, загального бюджету не вели. У серпні 2007 року вони зареєстрували шлюб та почали спільно мешкати в його квартирі. З моменту знайомства позивачка ніде не працювала. У лютому 2011 року на електрону пошту відповідач отримав від [PERSON] лист, в кому вона повідомила, що уходить до іншого чоловіка, після чого їх відносини припинилися. У квітні 2013 року [PERSON] знаходився на лікуванні у лікарні та попросив позивачку купити йому ліки, надавши ключі від його квартири, щоб [PERSON] взяла там гроші. Повернувшись через три тижні додому, він виявив, що зникла побутова техніка та ключі від машини. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, зустрічний позов [PERSON] підтримали, наполягали на його задоволенні та надали пояснення, аналогічні зустрічному позові. Представник третьої особи до суду не з'явився з невідомих причин. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 31.08.2007 року (т.1, а.с.11). Відповідно кредитному договору №CL 502-102/513/2007 від 27.07.2007 року [PERSON] отримав у кредит 25011,89 доларів США для придбання автомобіля (т.1, а.с.12-24). За реєстраційним свідоцтвом право власності на автомобіль HYUNDAI TUCSON д/н [NUMBER], 2007 року випуску, зареєстровано за [PERSON] 26.07.2007 року (т.1, а.с.8). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що товаришує з [PERSON], позивачка з відповідачем познайомилася восени 2006 року, проте спільно мешкати вони стали лише після реєстрацію шлюбу. Відповідач збирався купляти собі автомобіль, тому взяв кредит. У квартирі відповідача була побутова техніка, яка пропала після 2012 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] товаришує давно, а з його дружиною не знайома. [PERSON] їй розповідав, що познайомився із [PERSON] у 2006 року, почав зустрічатися, а потім пішов у рейс. Пізніше свідок його зустріла, й він їй сказав, що одружився. Вона знала, що [PERSON] збирається купувати собі автомобіль. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що побачив [PERSON] з [PERSON] до 2007 року декілька разів, проте вони просто зустрічалися. При цьому він їх особисто познайомив й після того неодноразово бував вдома у [PERSON], проте речей [PERSON] там не бачив, оскільки однією родиною вони не мешкали. [PERSON] збирався покупати собі автомобіль ще до одруження із [PERSON]. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При цьому спільне проживання жінки та чоловіка породжує спільну сумісну власність лише при наявності сім'ї, а сім'ю згідно із ст.3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Проаналізувавши надані по справі докази, суд не вбачає ознак сім'ї у стосунках сторін у період придбання спірного майна (автомобіля). Так, згідно із ст.ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте позивачкою [PERSON] не наведено належних доказів в обґрунтування сумісного проживання з [PERSON] до шлюбу. При цьому суд не приймає до уваги акт ЖКП «Житло «Центр» від 14.02.2014 р. про проживання позивачки по [ADDRESS] без реєстрації з жовтня 2006 року по листопад 2013 року, оскільки, по-перше, він складений лише зі слів сусідів, один з яких також не зареєстрований у вказаному будинку, і, по-друге, дані особи не буди допитані безпосередньо в судовому засіданні, щоб суд міг переконатися в об'єктивності їх тверджень (т.1, а.с.150, 151). Окрім того, вищезазначений акт спростовується іншим актом ЖКП «Житло «Центр» від 05.03.2014 р. (т.2, а.с.34). Також не може слугувати доказом медична картка [PERSON], в якій зазначена адреса проживання [ADDRESS], тому що вона містить записи досить нетривалого часу (з 03 по 13.10.2006 р.) і не засвідчена відповідною печаткою медичної установи (т.1, а.с.153-154). Не можуть свідчити про проживання однією сім'єю й надані позивачкою розписки про проведення сторонніми особами ремонту у квартирі [ADDRESS] (т.1, а.с.157-162). З посвідчення особи моряка [PERSON] вбачається, що в період з 14.12.2006 р. до 25.06.2007 р. він взагалі був відсутнім на території України (т.2, а.с.10-11). Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю до шлюбу. Згідно із ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. З огляду на викладене, суд визнає автомобіль «Hyundai-Tucson 2.0 4AT4», реєстраційний номер [NUMBER], особистою приватною власністю [PERSON] Згідно із договором купівлі продажу від 06 вересня 2007 року (номер витягу 3917509) [PERSON] придбав у власність гараж [ADDRESS], загальною площею 19,4 кв.м (т.1, а.с.9, 33-36). Згідно інформації, наданої публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», у [PERSON] в зазначеному банку наявні наступні рахунки з грошовими коштами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Згідно інформації, наданої Маріупольським відділенням публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк», в зазначеному банку обліковується рахунок з грошима [NUMBER], який належить [PERSON] (т.1, а.с.10, 127, 134). Згідно із ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Тому суд вважає за необхідне поділити вищезазначене майно (гараж та грошові кошти у банках) порівну між сторонами. Разом з тим суд не може погодитися з доводами відповідача щодо виділення позивачці у власність в рахунок поділу сумісного майна різноманітної побутової техніки та ювелірних прикрас на загальну суму 166399 грн., оскільки ним взагалі не доведений факт придбання даних речей за час шлюбу та їх наявність саме у [PERSON] Окрім того, частиною 2 статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. В зв'язку з цим в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial