Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністюпосилаючись на те, що вона постійно проживає та користується житловим будинком по [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виданої Ковалівською сільською радою Полтавського району №2479 від 25.10.2014 р. [PERSON] підтримує даний житловий будинок в належному стані, проводить ремонти, оплачує комунальні послуги. Земельна ділянка на якій розміщено даний житловий будинок не приватизована, проте відповідно до даних земельно-шнурової книги Ковалівської сільської ради відповідно до запису №1195 за [PERSON] значиться земельна ділянка в розмірі 0,31 га, з них в тому числі 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що підтверджується довідкою №2342 від 11.10.2014 р. виданою Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок літ. А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: тамбура (1) площею 3,9 кв.м., комори (2) площею 4,1 кв.м., кухні (3) площею 14,9 кв.м., житлової кімнати (4) площею 14,0 кв.м., загальною площею 36,9кв.м, житловою площею 14,0кв.м. Проте на даний час [PERSON] виявила, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на садибний (індивідуальний) житловий будинок - свідоцтво про право власності, що не дає їй можливості розпорядитися будинком на власний розсуд. Враховуючи, що [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно користується даним житловим будинком починаючи з 1979 р., позивач по справі вважає за можливе звернутися до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю. В судове засідання представник позивачки не з»явився, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник: відповідача Ковалівської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням справу слухати у їх відсутність, та не висловив заперечень проти позову. Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка постійно проживає та користується житловим будинком по [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виданої Ковалівською сільською радою Полтавського району №2479 від 25.10.2014 р. [PERSON] підтримує даний житловий будинок в належному стані, проводить ремонти, оплачує комунальні послуги. Земельна ділянка на якій розміщено даний житловий будинок не приватизована, проте відповідно до даних земельно-шнурової книги Ковалівської сільської ради відповідно до запису №1195 за [PERSON] значиться земельна ділянка в розмірі 0,31 га, з них в тому числі 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що підтверджується довідкою №2342 від 11.10.2014 р. виданою Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок літ. А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: тамбура (1) площею 3,9 кв.м., комори (2) площею 4,1 кв.м., кухні (3) площею 14,9 кв.м., житлової кімнати (4) площею 14,0 кв.м., загальною площею 36,9кв.м, житловою площею 14,0кв.м. На даний час у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на садибний (індивідуальний) житловий будинок - свідоцтво про право власності, що не дає їй можливості розпорядитися будинком на власний розсуд. Позивачка відкрито, безперервно та добросовісно користується даним житловим будинком починаючи з 1979р. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно зі ст. 344 ч. 4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Outcome: approved