Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2003 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона проживала однією сім'ю до квітня 2014 року, після чого їхні шлюбні відносини між ними було припинено. Наразі вони разом проживають в одній квартирі за адресою [ADDRESS]. 18 січня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб з відповідачем було розірвано. Позивачка також зазначає, що син перебуває на її утриманні, самостійно матеріально забезпечувати, задовольняти потреби, повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу і взуття, ліків у разі хвороби та інші життєві потреби дитини їй складно. Відповідач працездатний та може надавати матеріальну допомогу сину, тривалий час не мав постійної роботи, проте мав періодичний заробіток. На даний час відповідач працює. Також позивачка вказує на те, що вона щомісячно самостійно сплачує кредит, який вони разом з відповідачем отримали для придбання квартири в якій вони зараз разом проживають, а тому їй все складніше забезпечувати належний рівень життя сина без грошової підтримки відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позові обставини, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2003 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року (а.с. 3, 5). Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою по формі № 3 виданою ЖБК «СТАРТ-1» від 25.01.2017 року № 364 (а.с. 15). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За повідомленням позивачки відповідач за станом здоров'я працездатний, постійно працевлаштований, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на його забезпеченні не має. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Отже, беручи до уваги, що дитина сторін по справі на яку стягуються аліменти проживає з позивачкою та перебуває на її забезпеченні, відповідач постійно працевлаштований, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме з відповідача слід стягнути аліменти, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, починаючи з дня подання позову - з 27 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial