Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки на її користь суми збитків у розмірі 10247,29 грн., а також витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки чинним законодавством України не передбачено стягнення суми збитків від курсової різниці у грошовій одиниці України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на наступних підставах. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута сума авансу у розмірі 15106,04 грн., про що свідчить копія вказаного рішення /а.с. 7,8/. В порядку виконання судового рішення відповідачкою було повернуто [PERSON] вищевказані грошові кошти, шляхом поштових переказів, про що свідчать чеки /а.с. 13/, згідно яких: - 21.02.2015 року повернуто 3106 грн.; - 24.02.2015 року повернуто 5000 грн.; - 26.02.2015 року повернуто 4000 грн.; - 07.03.2015 року повернуто 3000 грн. Позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідачки суми збитків від курсової різниці у грошовій одиниці України, у розмірі 10247,29 грн. Однак, ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засідання відповідачка не заперечувала проти стягнення з неї суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Проте зазначені вимоги не містяться в позові, а тому суд позбавлений права стягнути з відповідачки на користь позивачки суми боргу за прострочення виконання зобовязання. Крім того, як вбачається зі ст. 22 ч. 2 ЦК України, збитками не може бути різниця у курсі валют. Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством України не передбачено стягнення суми збитків від курсової різниці у грошовій одиниці України, суд вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми збитків відмовити.

Outcome: dismissed