Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 24.11.2011року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,0882 га, що розташована в м.Мостиська, вул..Менцинського Львівської області, для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №518769 від 04.12.2008року. Стверджує, що за життя мати заповіту не складала. Вона (позивачка) як спадкоємець першої черги спадкування бажає прийняти спадщину після смерті матері, однак, у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, як стверджує, з поважних на те причин, оскільки у 1999році виїхала за кордон в Італію, звідки повернулася назад лише у 2017році. Зазначає, що окрім неї спадкоємцем першої черги спадкування є також її брат [PERSON], однак спадщину після смерті матері він не прийняв і на таку не претендує. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2011року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки). До складу даної спадщини входить право власності на квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.02.2000року, та земельна ділянка площею 0,0882 га, що розташована в м.Мостиська, вул.Менцинського, Львівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №518769 від 04.12.2008року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлої [PERSON] (позивачка у справі), яка бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк вона не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування є також син померлої [PERSON], проте спадщину після смерті матері він не прийняв і на таку не претендує, що вбачається із поданої ним до суду заяви від 27.02.2018року. Згідно довідки, виданої Мостиським МКП «Житловик» №152 від 07.02.2017року, спадкодавець [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], одна. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50132832 від 04.12.2017року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачки, немає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.02.2000року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №518769 від 04.12.2008року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу №00017647876 від 10.02.2017року; довідкою, виданою Мостиським МКП «Житловик» №152 від 07.02.2017року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки [PERSON] та вбачається із матеріалів справи, позивачка у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки з 1999 року по 2017рік вона перебувала за кордоном в Італії, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кодон №АМ902380, з відмітками про перетин кордону у даний період. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки [PERSON] щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті матері [PERSON] Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки і визначення їй додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved