Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання квартири такою, що нажита особисто [PERSON] у період роздільного проживання з [PERSON] при фактичному припиненні їх шлюбу, просить суд визнати квартиру [ADDRESS], яка складається з наступних приміщень: 1 - коридор; 2 - санвузол; 3 - кухня; 4 - житлова; 5 - лоджія, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 26,3 кв.м. такою, що нажита особисто [PERSON] у період роздільного проживання з [PERSON] при фактичному припиненні їх шлюбу, вказуючи при цьому що 30.10.1993 року вона уклала шлюб з відповідачем та 22 липня 1997 року після державної реєстрації розірвання шлюбу, тобто у той самий день нею у [PERSON] була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 12,2 кв.м. за суму в 10270 грн. за договором купівлі - продажу нерухомого майна № 870/Б, який був укладений на Одеській товарній біржі. Після укладання вказаного договору 28 липня 1997 року на його підставі вона зареєструвала придбане майно на своє ім'я. В теперішній час вона бажає розпорядитися належною їй квартирою, звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріус вказав, що необхідна згода на продаж квартири колишнього чоловіка, у зв'язку з тим що її придбання відбулося у той самий день, коли відбулася державна реєстрація розірвання шлюбу. У зв'язку з тим, що після розлучення вона не підтримує з колишнім чоловіком ніяких відносин, його теперішнє місце мешкання невідоме, отримати згоду на здійснення будь-якої угоди з нерухомим майном неможливо, тому вона і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивачки в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, однак повідомлення повернулося до суду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання /перебування/, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Оскільки місце проживання /перебування/ відповідача не відомо, він був викликаний в суд через оголошення в пресі - газету «Урядовий кур'єр» та вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивачки - [PERSON], про що свідчить заява представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивачки [PERSON], судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 30.10.1993 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. /а.с. 5/ 22 липня 1997 року після державної реєстрації розірвання шлюбу, тобто у той самий день нею у [PERSON] була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 12,2 кв.м. за суму в 10270 грн. за договором купівлі - продажу нерухомого майна № 870/Б, який був укладений на Одеській товарній біржі. /а.с. 5-17/ Після укладання вказаного договору 28 липня 1997 року на його підставі позивачка зареєструвала придбане майно на своє ім'я. Заочним рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 07 травня 2015 року договір купівлі - продажу нерухомого майна від 22.07.1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 870/Б визнаний дійсним та за позивачкою визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. /а.с. 14-16/ В теперішній час позивачка бажає розпорядитися належною їй квартирою, звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріус вказав, що необхідна згода на продаж квартири колишнього чоловіка, у зв'язку з тим що її придбання відбулося у той самий день, коли відбулася державна реєстрація розірвання шлюбу. На час виникнення спірних правовідносин діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 28 КпШС України, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу власністю кожного з них. Як встановлено в ході судового розгляду справи, квартира [ADDRESS] придбана позивачкою під час роздільного проживання з відповідачем, що підтверджується рішенням Білгород - Дністровського міського суду /а.с. 6/, відповідно до якого позивачка та відповідач проживали окремо з жовтня 1995 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки про визнання квартири такою, що нажита особисто [PERSON] у період роздільного проживання з [PERSON] при фактичному припиненні їх шлюбу обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved