overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно заяви від 22.07.2015 р. просить стягнути з ПАТ „Імексбанк на свою користь грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) № [NUMBER] від 22.05.2014 року у розмірі 75000 доларів США та судовий збір. При цьому посилається на те, що 22.05.2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством „Імексбанк було укладено Договір № [NUMBER] про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (вклад «постійний клієнт 13 міс. (вид вкладу ПосК13м11%$») на суму 75000 доларів США строком дії до 24.06.2015 року. Відповідно до вказаного договору вона передала, а ПАТ «Імексбанк» прийняв грошові кошти в сумі 75000 доларів США. На теперішній час вона не отримала від відповідача грошових коштів за договором в сумі 75000 доларів США. В судове засідання представник позивачки не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2014 р. між Публічним акціонерним товариством „Імексбанк та [PERSON] було укладено договір про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (вклад «постійний клієнт 13 міс. (вид вкладу ПосК13м11%$»), згідно якого банк відкриває клієнту вкладний рахунок № 26354788167016/26352110371201 та поточний рахунок № 26205788167002/26203110371101 строком до 24.06.2015 року. Сума вкладу 75000 доларів США, процентна ставка 11,00 відсотків річних. Дата повернення вкладу 24.06.2015 року. Станом на 22.05.2014 р. на особовий рахунок № 2620.5.788167.002 вкладника [PERSON] грошові кошти повернуті не були, що підтверджується витягом з особового рахунку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином суд вважає що слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти за договором № [NUMBER] від 22.05.2014 р. про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (вклад «постійний клієнт 13 міс. (вид вкладу ПосК13м11%$»)в розмірі 75000 доларів США. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно заяви про уточнення позовних вимог просить усунути перешкоди у користуванні їй житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації [PERSON] з квартирі [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що вона є власницею [ADDRESS], загальною площею 53 кв. м. Разом з нею у цій квартирі зареєстровані: [PERSON] (мати), [PERSON] (донька), [PERSON] (син) та [PERSON] (колишній чоловік). З [PERSON] вони були одружені з 02.02.1985 р. по 22.12.2012 р. [PERSON] не проживає за вказаною адресою з осені 2011 р. та не виділяє ніяких коштів на утримання квартири. В зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Приморського районного відділу ГУ ДМСУ в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.1985 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що був зроблений актовий запис №79. Відповідно до договору купівлі-продажу № 5-2768 від 06.07.1995 р. [PERSON] є власницею 112/1000 частин квартири [ADDRESS]. Право власності позивачки на вищевказану квартиру зареєстровано 26.07.1995 р. в КП «ОМБТІ та РОН». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції від 22.12.2012 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що був зроблений актовий запис № 359. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги від 09.10.2014 р. в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими п'ятеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту сусідів від 07.10.2014 р. [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з осені 2011 р. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що слід усунути позивачці перешкоди в користуванні її власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею та за відповідачем право власності за кожним на 1/2 частину автомобіля марки БМВ 523І, реєстраційний номер [NUMBER], VIN: WBANE 31090B952245, чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № WBANE 31090B952245, 2006 року випуску. При цьому посилається на те, що 19.02.2000 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. У період спільного життя ними, за спільні кошти 03.03.2006 року було придбано автомобіль марки БМВ 523І, реєстраційний номер [NUMBER], VIN: WBANE 31090B952245, чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № WBANE 31090B952245, 2006 р.в., який 18.03.2006 р. було зареєстровано РЕВ 1-го МРВ [PERSON] України в Одеській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА №032446. Автомобіль був придбаний за спільні кошти, але так як усіма справами займався чоловік - [PERSON], автомобіль було зареєстровано на нього. Оскільки відповідач відмовляється визнати за нею її частку власності спірного рухомого майна - автомобіля, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖД № 284627, 19.02.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області було зроблено відповідний актовий запис № 51. У період шлюбу, за спільні кошти 03.03.2006 року сторонами було придбано автомобіль марки БМВ 523І, реєстраційний номер [NUMBER], VIN: WBANE 31090B952245, чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска ) № WBANE 31090B952245, 2006 р.в., який 18.03.2006 р. було зареєстровано РЕВ 1-го МРВ [PERSON] України в Одеській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА №032446. Автомобіль був придбаний за спільні кошти, але був зареєстрований на [PERSON]. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної власності. Згідно ст. 61 СК України обєктом права власності може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід визнати за позивачкою та за відповідачем право власності за кожним на 1/2 частину автомобіля марки БМВ 523І, реєстраційний номер [NUMBER], VIN: WBANE 31090B952245, чорного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № WBANE 31090B952245, 2006 року випуску.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 195 у будинку № 41 по Фонтанський дорозі в м. Одесі. При цьому посилається на те, що згідно договору дарування від 30.11.2012 року вона отримала у приватну власність квартиру № 195 по Фонтанський дорозі № 41 у м. Одесі. У квартири вона не зареєстрована, в ній з 2008 року по теперішній час зареєстрований її онук - [PERSON], який в квартирі значаться зареєстрованими, але фактично в ній ніколи не проживав та не проживає, крім того майна належного йому у квартирі немає. Комунальні послуги оплачує лише вона. В звязку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування № 2479 від 30.11.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником квартири № 195 у будинку № 41 по Фонтанський дорозі в м. Одесі. Право власності позивачки зареєстровано 10.12.2012 р. КП „ОМБТІ та РОН. (а.с. 8) Згідно довідки витягу з будинкової книги про реєстрацію № 58 від 14.03.2017 р. в квартирі № 195 у будинку № 41 по Фонтанський дорозі в м. Одесі значиться зареєстрованим з 07.05.2008 р. онук позивачки [PERSON] (а.с. 7) Згідно заяви мешканців будинку [PERSON] у квартирі № 195 у будинку № 41 по Фонтанський дорозі в м. Одесі з 07.05.2008 р. не мешкає та його речей в квартирі не має. (а.с. 6) Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином відповідача, який не проживає в спірній квартирі з 2008 року, слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 195 у будинку № 41 по Фонтанський дорозі в м. Одесі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 11 по вул. Єлісаветинська,3 в м.Одесі. При цьому посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджується заповітом від 13.10.2004 р. Відповідач - її онук, зареєстрований в будинку з 22.09.2008 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з вересня 2014 року і по теперішній час. Вона не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належної їй квартири, оскільки останнє відоме їй місце проживання відповідача - це за адресою розташування її квартири: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2007 року, що посвідчене державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 6-1076 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки витягу з будинкової книги № 1088 від 08.12.2016 р. в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] та з 10.10.2008 р. [PERSON] Відповідно до акту мешканців будинку від 08.12.2016 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з вересня 2014 року по теперішній час. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином відповідача, який не проживає в спірній квартирі з вересня 2014 року, слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 11 по вул. Єлісаветинська,3 в м.Одесі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати шлюб недійсним, який було зареєстровано 19.03.2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 350 з моменту його укладання. При цьому посилається на те, що 19.03.2013 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. До шлюбу вони були знайомі приблизно місяць. З перших днів знайомства відповідач наполягав на укладенні шлюбу, запевняв її, що хоче мати сім'ю та дітей. Після реєстрації шлюбу [PERSON] різко змінив ставлення до неї, перестав підтримувати з нею шлюбні відносини і не виділяв кошти на сімейні потреби. Відповідач зник через неділю та з його поведінки вона зрозуміла, що він реєстрував з нею шлюб без наміру створити сім'ю, а з метою одержати вид на проживання і залишитися у м. Одесі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, через засоби масової інформації. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 19.03.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 350. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами було укладено без наміру створення сім'ї з боку відповідача, тому його слід визнати недійсним з моменту його укладання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить, збільшити розмір аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 400 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимог підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та вказував на його необгрунтованість. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як об`єктивно встановлено судом, 26 жовтня 2010 року Хмельницьким міськрайонний судом було прийнято рішення, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 250 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже для неї з дитиною не значним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог позивачки, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено те, що з моменту присудження аліментів, позивачка несе значні витрати на утримання дитини. Вказане вище підтверджується матеріалами справи. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в розмірі 1\~700 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з моменту вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить, збільшити стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка позовні вимог підтримала та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала вказувала на їх безпідставність. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як об`єктивно встановлено судом, 30 березня 2018 року Хмельницьким міськрайонний судом було прийнято рішення, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 930 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, вказуючи, що присуджений розмір аліментів на даний час є дуже для неї з дітьми не значним, звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Стосовно позовних вимог позивачки, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що судом встановлено те, що з моменту присудження аліментів, позивачка несе значні витрати на утримання дітей. Вказане вище підтверджується матеріалами справи. При частковому задоволенні позову судом також враховується, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня пo 30 листопада 2019 року 2 118 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на дітей щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить, з врахуванням збільшення позовних вимог стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки Ульяни, [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка позовні вимог підтримала та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Як обєктивно встановлено судом, сторони перебували у шлюбі. 14 вересня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. 14 червня 2009 року за час шлюбу, в сторін народилася донька Ульяна. На даний час батько участі в утриманні дитини не бере і позивачка звернулася з відповідним позовом до суду. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оцінюючи встановлене та подані докази, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та з відповідача слід стягувати аліменти, на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом враховується, що стягнення аліментів є певною гарантією нормального розвитку дитини та такий розмір до стягнення аліментів є обґрунтованим, оптимальним та не завищеним. З відповідача на користь позивачки стягненню підлягають судові витрати, понесені нею та документально підтверджені.

Outcome: approved