Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачка звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 09 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 15 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.06.2015 року. Цим же рішенням суду встановлено факт окремого проживання сторін починаючи з жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обоє дітей проживають з Позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участь у вихованні\~\~дитини, не несе ніяких матеріальних витрат, пов'язаних з вихованням дитини. З 2015 року\~Відповідач\~рідко виходить на зв'язок. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з Позивачкою. Весь цей час відповідач життям дітей майже не цікавився, не виявляв бажання приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день [PERSON] вже пять років, він не згадує батька та немає до нього родинних почуттів. Всі питання щодо виховання вирішуються Позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні з боку Позивачки. Дитина проживає в окремій кімнаті. В кімнаті зроблений ремонт. В квартирі є місце для фізичних занять, розвитку, відпочинку. Для хлопчика є іграшки, книжки, велосипед. Дитина відвідує дитячий садок. Позивачка має постійне місце роботи та постійний заробіток. Відповідач не цікавиться за які кошти виховується дитина. Між Позивачкою і дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. За ним турбуються та забезпечують всім необхідним. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 09 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб. 15 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.06.2015 року. Цим же рішенням суду встановлено факт окремого проживання сторін починаючи з жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обоє дітей проживають з Позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участь у вихованні\~\~дитини, не несе ніяких матеріальних витрат, пов'язаних з вихованням дитини. З 2015 року\~Відповідач\~рідко виходить на зв'язок. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з Позивачкою. Весь цей час відповідач життям дітей майже не цікавився, не виявляв бажання приймати участь у їх вихованні. У відповідності з\~ч.2 ст.150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.\~Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та дитини, але свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Так, п. 2 ч. 1 Ст. 164 СК України встановлює, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи\~такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки факти викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи по суті.

Outcome: approved