Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 15 травня 2018 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що їх шлюб з відповідачем виявився невдалим, їм не вдалося створити гарних сімейних стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу. На даний час сторони проживають окремо. Також в поданій позовній заяві позивачка вказала, що їх спільний з відповідачем малолітній син після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Враховуючи вищезазначене, позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить їх шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 15 травня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис за №32 (а.с.4). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Відповідно до довідок виданих виконкомом Каменівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 04 лютого 2020 року №53 та від 20 лютого 2020 року №75 вбачається, що разом з [PERSON] проживають та знаходяться на її утриманні діти: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). На даний час сторони по справі подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Cпір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу - [PERSON] .

Outcome: approved