Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього в свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1 312,95 грн. та 243,60 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.12.2012 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-13003-231211 згідно якого позивач ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачеві [PERSON] кредит на суму 1447,00 грн. зі сплатою 0,01 % в рік, із можливістю зміни процентної ставки позивачем у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору. Водночас за ведення кредитної справи відповідно до умов вищевказаного кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати 1,72 % в місяць. Позивач перед відповідачем свої зобов'язання щодо виконання вищевказаного договору виконав, надавши останньому кредит у розмірі 1 447,00 грн. про що свідчить розрахунок-фактура № 3 від 23.12.2011 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених вищевказаним кредитним договором. Проте, відповідач уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 11.04.2014 року за відповідачем по вищевказаному кредитному договору наявна заборгованість на загальну суму 1312,95 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 1 093,87 грн., заборгованості за відсотками 0,04 грн. та заборгованості за комісіями 219,04 грн. Враховуючи те, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, відповідач не здійснює ніяких дій для погашення заборгованості в добровільному порядку, а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явилася, однак при подачі позовної заяви до суду відзначив, що позовні вимоги підтримує повністю в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та просить даний позов розглядати без представника ПАТ «Дельта Банк». Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України, у судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення. Згідно ч. 8 ст. 76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23.12.2012 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-13003-231211 згідно якого позивач ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачеві [PERSON] кредит на суму 1447,00 грн. зі сплатою 0,01 % в рік, із можливістю зміни процентної ставки позивачем у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору. Позивач перед відповідачем свої зобов'язання щодо виконання вищевказаного договору виконав, надавши останньому кредит у розмірі 1 447,00 грн. про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок-фактура № 3 від 23.12.2011 року. Однак, згідно наявного у матеріалах справи розрахунку ціни позову за кредитним договором № 004-13003-231211 станом на 11.04.2014 року вбачається, що заборгованість за відповідачем [PERSON] перед позивачем становить 1312,95 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 1 093,87 грн., заборгованості за відсотками 0,04 грн. та заборгованості за комісіями 219,04 грн. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених вищевказаним кредитним договором. У відповідності до положень вищевказаного кредитного договору вбачається, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць, кредитор має право вимагати від позичальника достроково повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також сплати за ведення кредитної справи. При не своєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбаченні вищевказаним кредитним договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що відповідач [PERSON] уклавши з позивачем ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» кредитний договір № 004-13003-231211 згідно якого позивач надав відповідачеві кредит на суму 1447,00 грн. на умовах повернення, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання передбачені вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку боржник добровільно не погашає. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що умовами вищевказаного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки та в розмірі як це було визначено договором, а тому, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved