Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач ПАТ ««Акцент-Банк»» в особі представника за довіреністю Пархоменко М.А. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2011 року між ПАТ «Акцент банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № АN9МСС9ЕW10020, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] своїм підписом підтвердив свою згоду на умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», яка разом із заявою відповідача складають договір із Банком. Згідно умов наданого кредиту щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати позивачу грошові кошти для погашення боргу за кредитом, що складається також з відсотків, комісії разом із іншими витратами за договором. Умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ «Акцент банк», яка станом на 26.03.2014 року становить 17002,45 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4088,34 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4,85 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом 1400,00грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10223,43 грн. та штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме фіксованої частини у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 785,83 грн. Посилаючись на діюче законодавство просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. У відкрите судове засідання представник позивача Пархоменко М.А., що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 лютого 2011 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] своїм підписом підтвердила свою згоду на умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», яка разом із заявою відповідача складають договір із Банком. Згідно умов наданого кредиту щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати позивачу грошові кошти для погашення боргу за кредитом, що складається також з відсотків, комісії разом із іншими витратами за договором. Умови погашення кредиту відповідачкою [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 26.03.2014 року становить 17002,45,01 грн. та відповідно до розрахунку заборгованості складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 4088,34 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4,85 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом 1400,00грн., - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10223,43 грн. - штраф відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме фіксованої частини у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 785,83 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому ст.599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед ПАТ «Акцент банк». Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором в розмірі 500 грн., оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки за порушення кредитного зобов'язання стягується пеня за прострочення сплати кредиту та проценти за користування кредитом, які є неустойкою, підстав для застосування штрафу, який також є неустойкою, за одне й те саме порушення зобов'язання, немає. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 07.02.2014 року станом на 26.03.2014 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4088,34 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4,85 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом 1400,00грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10223,43грн. та процентної складової штрафу в розмірі 785,83 грн., а всього 16502,45 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial