Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.11.2010 року між нею та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, з якої вбачається факт передачі грошової позики в сумі 7 000 грн. Зі строком повернення протягом року, до 12.11.2011 року. Відповідачка частково виконала свої зобов'язання, повернувши борг в сумі 5550 грн., а грошові кошти в сумі 1450 грн. повертати відмовляється, посилаючись на їх відсутність. Вважає, що за користування грошима відповідачка повинна сплатити їй 3 % річних в сумі 126,80 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1880,65 грн., оскільки за час неповернення позики грошові кошти передані нею в борг знецінилися. Просила суд стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики в сумі 1450 грн., 3 % річних в сумі 126,80 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1880,65 грн., всього в сумі 3 457,45 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила також стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та судовий збір, в іншій частині позов підтримала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про розгляд справи повідомлена належним чином. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 224-233 ЦПК України та винести заочне рішення по справі. Суд заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено. З розписки від 12.11.2010 року слідує, що [PERSON] взяла в борг у позивачки гроші в сумі 7 000 грн. та зобов'язалася повернути їх протягом року з 12 числа. Строк виконання зобов'язання настав 12.11.2011 року. Розписка написана нею власноручно за власним бажанням, без примусу. Відповідачкою повернуто борг частково, станом на 12.03.2013 року сума боргу становить 1 450 грн., про що зроблено відмітку на розписці. Сума боргу поверталася частинами, біля кожної повернутої суми стоїть підпис позивачки. Відповідно до ст. 509, 524, 526, 533, 545 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які підтверджуються розпискою, за якою позивачка дала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн., а остання зобов'язувалася повернути їх протягом року до 12.11.2011 року. Проте, повернула лише частину боргу в сумі 5550 грн., решту суми -1450 грн. до цього часу не сплачено, тому відповідно до ст. 625 ЦК України позивачка має право на стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та нарахування 3 % річних від простроченої суми. Сума інфляції з 12.11.2011 року до 31.10.2014 року на час подачі позову склав 1, 297, тому боргу з урахуванням інфляції становить : 1450 грн. Х 1,297 грн. = 1880, 65 грн. 3 % річних становить : 1450 грн. Х 3 % : 100 : 365 дн. Х 1064 дн. = 126,80 грн., розрахунок зроблений позивачем на час подачі позову, з яким погоджується суд і стягує в межах позовних вимог. Суд вважає, що позивачкою завищена сума інфляційних нарахувань, оскільки до них включено і суму основного боргу - 1450 грн., під час здійснення розрахунку помилково не було відраховано суму основного боргу 1450 грн., тому інфляційні нарахування становитимуть відповідно до розрахунку - 1880,65 грн. - 1450 грн. = 430,65 грн., що підлягає стягненню з відповідачки.Відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 243, 60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. За таких обставин, на підставі ст. 509, 524, 526, 533, 545, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: partial