Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка уточнюючи позовні вимоги, просить визнати, що поведінка [PERSON] принижують її честь, гідність та ділову репутацію та стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн та судові витрати, посилаючись на те, що вона є директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №13. Відповідачка є матір`ю учениці 2-А класу, [PERSON] , [INFO] . 17.05.2018, о 10 год.50 хв. до навчального закладу прийшла [PERSON] , яку запросила класний керівник 2-А класу [PERSON] , у зв`язку зі скаргами на біль у спині. Відповідачка увірвалася до медичного кабінету та почала поводитися агресивно, кричати, ображати медичну сестру, використовуючи нецензурну лексику у присутності дитини, розмахувати руками та телефоном перед обличчям медичного працівника та кидатися на неї. [PERSON] своєю поведінкою заважала виконувати посадові обов`язки медичної сестри [PERSON] , не хотіла її слухати, а пред`являла претензії щодо не викликаної швидкої допомоги, яку викликала сама. На її адресу відповідачка посилала погрози зверненням в прокуратуру та поліцію, використовуючи нецензурну лексику, яку чули учні школи, працівники навчального закладу та батьки учнів. Відповідачка не слухала її, не давала їй виконувати посадові обов`язки, погрожувала фізичною розправою, використовувала нецензурну лексику, погрожувала знищити школу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, у вступному слові пояснила, що 17.05.2018 її викликала адміністратор [PERSON] та повідомили, що травмувалася дитини. Вона пішла до медпункту, біля якого, в коридорі, знаходилася відповідачка та голосно розмовляла по телефону. В медичному кабінеті на кушетці знаходилася учениця 2-А класу [PERSON] , а біля неї її батько. Медична сестра сказала, що мати дитини вела себе агресивно, не давала їй можливості виконувати свої обов`язки, лаялася нецензурною лайкою. Як їй стало відомо, дівчина, в присутності класного керівника, з`їхала з гірки, та їй здалося, що вона вдарилася. У зв`язку з цим дитину відвели до медпункту. Стан дівчини не потребував виклику швидкої, але за вимогою матері викликали швидку та дитину відвезли в лікарню. Відповідачка на території школи, біля медичного кабінету та у дворі школи, в присутності дітей та батьків висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, висловлювала погрози щодо знищення її та школи, викликала ЗМІ. З приводу вказаних подій щодо дитини було проведено розслідування та встановлено, що дитина не була травмована та підстав викликати швидку допомогу не було. Проте, всі претензії відповідачки зводилися до того, що не була викликана швидка допомога. Поведінка відповідачки принижує її честь, гідність та ділову репутацію, як директора школи. Просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. Представник позивачки, адвокат Сєров М.І. доводи викладені в позовній заяві підтримав. Відповідачка надала заперечення на позов, в яких зазначила, що 17.05.2018 вона була викликана в школу у зв`язку з тим, що під час навчального процесу її дочка отримала травму. До її прибуття до школи дитина перебувала в медпункті, де, на її думку, не надали належної допомоги, не викликали швидку допомогу. На її запитання працівники школи відповіли, що без дозволу директора вони не можуть викликати швидку. На її зауваження з приводу не викликання швидкої допомоги позивачка нічого не відповіла, а коли вона заявила, що буде скаржитися до відділу освіти, позивачка сказала, що у неї все «схвалено» та вона нічого не боїться. Після цього, вона викликала швидку та працівників ЗМІ. Посилання позивачки на те, що вона використовувала ненормативну лексику та висловлювала погрози є безпідставними та не відповідає дійсності. Вимога про стягнення моральної шкоди також безпідставна та необґрунтована, жодного доказу на її підтвердження не надано. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у вступному слові пояснила, що 17.05.2018 їй подзвонила класний керівник та сказала, що дочка впала з гірки, запропонувала забрати дитину та відвести в лікарню. Вона разом з чоловіком пішла до школи. Дочка була залякана та скаржилася на біль в області грудей. Вона спитала медичну сестру чому не викликали швидку, але остання сказала, що директор заборонила. Вона самостійно почала викликати швидку допомогу, але їй сказали, щоб вона передала телефон медичній сестрі, але остання не взяла телефон, а пішла за директором. Коли приїхала швидка допомога вона наполягала на госпіталізації дочки, так як дочці було важко дихати. Дочку відвезли в лікарню, де зробили знімок та встановили діагноз - «забій грудної клітини». Дочка їй пояснила, що вона з`їжджала з гірки та забилася, у неї боліло в області грудної клітки. Вона наполягала на тому, щоб відвезли дочку в лікарню для обстеження, щоб виключити внутрішню кровотечу. Вона викликала представників ЗМІ тому, що директор школи заборонила викликати швидку допомогу, на що медична сестра сказала, що б наприкінці року у них не було проблем. Вона позивачку не ображала, їй не погрожувала та нецензурно не лаялася, а те що [PERSON] зазначила у позові не відповідає дійсності. Ухвалою суду від 13.08.2018 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків Ухвалою суду від 17.09.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.12.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019, проведеного у зв`язку закінченням терміну повноважень та неможливістю здійснювати подальший розгляд судових справ суддею Калугіною І.О., справа передана в провадження судді Урупи І.В. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, вислухавши сторони, представника позивачки, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працює директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 13 Мелітопольської міської ради Запорізької області з 22.12.2016 по теперішній час. /а.с. 6/ З відповіді управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області № 11-18 від 26.06.2018 про розгляд скарги [PERSON] щодо неправомірних дій директора та медичної сестри Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 Мелітопольської міської ради Запорізької області вбачається, що створеною для розгляду скарги робочою групою зроблено висновок про те, що під час подій, які трапилися 17.05.2018 з [PERSON] на дитячому майданчику ЗОШ №13 [PERSON] виконувала свої посадові обов`язки відповідно до чинного законодавства. Згідно листа начальника відділу охорони здоров`я ММР ЗО від 18.06.2018 на час звернення [PERSON] до медичного закладу дівчинка не перебувала у невідкладному стані та не потребувала екстреної госпіталізації. Долікарська медична допомога дитині була надана медичною сестрою ЗОШ №13 [PERSON] в повному обсязі зі стандарту надання медичної допомоги. По закінченню надання медичної допомоги медична сестра мала намір викликати швидку допомогу, проте конфліктна ситуація, яка відбулася після приходу [PERSON] , створила перешкоду для подальшого виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків. /а.с. 28/ З довідки травмпункту від 17.05.2018 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз забій грудної клітини. /а.с. 35/ Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює черговою ЗОШ №13 та її робоче місце в фойє школи де гардероб. 17.05.2018, на великій перерві, відповідачка вбігла до школи та розмовляючи голосно по телефону, не зупинившись на її вимогу, пробігла повз неї в сторону медичного пункту. При цьому, відповідачка висловлювалася нецензурною лайкою. До медичного пункту прийшла директор школи, була також класний керівник дочки відповідачки. Коли [PERSON] вийшла з медпункту, вона голосно кричала, ображала директора школи [PERSON] , висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала зробити так, що її звільнять з посади. Така поведінка відповідачки мала місце на перерві та частині уроку. Вона бачила, що цю ситуацію спостерігав технічний персонал, завуч школи. Також, коли відповідачка забігла до медпункту прийшов її чоловік, який знаходився поруч. Вона особисто спостерігала, що на великій перерві, коли дітей вивели на спортивний майданчик, класний керівник дочки [PERSON] , [PERSON] , завела дівчинку в школу та повела до медпункту. Що сталося на майданчику вона не знає, чула, що дитина з`їхала з гірки та забилася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює завідуючою господарством ЗОШ №13. 17.05.2018 в школу була викликана мати учениці, [PERSON] . Приблизно об 11 год., відповідачка з криками забігла у приміщення школи, висловлювалася при цьому нецензурною лайкою, та попрямувала в медпункт. Вона знаходилася у вестибюлі школи та спостерігала як відповідачка, перебуваючи біля медпункту, висловлювалася на адресу директора школи нецензурною лайкою, висловлювала погрози. При цьому, оскільки ще була перерва, це чули учні, які знаходилися в коридорі школи, поруч була медична сестра [PERSON] , вахтер [PERSON] . Як їй стало відомо, дочка відповідачки каталася на гіркі та забилася, тому класний керівник викликала її в школу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює медичною сестрою ЗОШ №13. 17.05.2018, приблизно об 11 год. до неї підійшла класний керівник класу де навчалася дочка відповідачки, [PERSON] , та сказала, що дівчинка з`їхала з гірки та відчула біль у спині. Вона запропонувала викликати матір та оглянула дівчинку. Ніяких видимих пошкоджень у дівчинки не було. Вона приклала холод та мала намір викликати швидку, але в цей час забігла [PERSON] та почала кричати, лаялася нецензурною лайкою, погрожувала підпалити школу. Потім в кабінет зайшов батько дитини. Коли в медпункт прийшла директор школи відповідачка продовжувала кричати, висловлювалася на адресу позивачки нецензурною лайкою. Позивачка намагалася заспокоїти відповідачку, але остання не реагувала, продовжувала кричати та ображати директора. Така поведінка відповідачки почалася на перерві та продовжувалася коли вже розпочався урок. Коли приїхала швидка допомога дівчинка разом з мамою поїхали в лікарню. Але потім вони повернулися до школи, куди вже приїхала поліція та телебачення, та відповідачка принесла довідку про те, що у дитини забій. За скаргою відповідачки проводилася перевірка та в її діях не було встановлено ніяких порушень, вона надавала медичну допомогу правильно. Ніяких вказівок щодо виклику швидкої допомоги директор школи їй не надавала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителем початкових класів ЗОШ №13. В її класі навчалася дочка відповідачки. 17.05.2018 на великій перерві вона вивела дітей на спортивний майданчик де встановлена гірка. Коли дівчинка з`їхала з гірки, підійшла до неї та сказала, що їй здалося, що вона забилася. Незважаючи на те, що потім дівчинка сказала, що з нею все гаразд, вона все ж таки відвела її в медпункт та викликали матір. Коли розпочався урок вона з класу, який знаходиться далеко від медпункту, почула крики. Вона пішла до медпункту де знаходилися медична сестра [PERSON] , директор школи [PERSON] , відповідачка, її чоловік та дівчинка. Відповідачка дуже агресивно розмовляла, кричала, висловлювалася на адресу позивачки нецензурною лайкою, зверталася до неї на «ти», висловлювала погрози. Це чули увесь технічний персонал, діти. Суд приймає показання вказаних свідків як належні, допустимі та достовірні докази. Кожен із вказаних свідків вказує на поведінку відповідачки 17.08.2018, яка в приміщенні школи, під час навчального процесу, в присутності працівників та учнів поводилася агресивно, висловлювалася на адресу директора навчального закладу нецензурною лайкою, висловлювала погрози тощо. Доводи відповідачки та її представника про те, що свідки з боку позивачки свідчать на користь останньої, оскільки являються її підлеглими безпідставні та є припущенням [PERSON] . Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є послідовними та узгоджуються між собою, доказів на підтвердження наявності підстав обумовлювати відповідачку суду не надано. Свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, пояснив, що 17.05.2018 їх викликали в школу та повідомили, що дочка каталася на горці та забилася. Вони разом з дружиною прибігли до школи, дочка перебувала в медпункті, та їй не хотіли викликати швидку допомогу. Дружина викликала швидку та телебачення. Він не чув як його дружина лаялася і з цього приводу йому нічого не відомо, весь час разом з дружиною він не перебував. Отже показання свідка [PERSON] не спростовують показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо поведінки відповідачки, якою були порушені немайнові права позивачки. Крім того, цей свідок є членом сім`ї відповідачки, а тому свідчить на користь своєї дружини. Відповідачкою в якості доказу надано відеосюжет знятий знімальною групою 17.05.2018. Проте, обставини, які містяться в цьому сюжеті мали місце вже після подій, на які посилається позивачка в позові, а отже не спростовують доводи [PERSON] та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо поведінки відповідачки. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що поведінка відповідачки 17.05.2018, яка під час навчального процесу, в приміщенні навчального закладу, в присутності працівників та учнів висловлювалася на адресу позивачки, як керівника ЗОШ №13, нецензурною лайкою, ображала її, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . В обґрунтування заперечень відповідачка посилається на те, що медична сестра не бажала викликати швидку за вказівкою директора школи. З цього приводу Управлінням освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області проводилася перевірка за скаргою [PERSON] , згідно висновків якої долікарська медична допомога дитині була надана медичною сестрою ЗОШ №13 [PERSON] в повному обсязі зі стандарту надання медичної допомоги. Перешкодою для виклику швидкої та подальшого виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків була конфліктна ситуація, яка відбулася після приходу [PERSON] . Проте, обставини щодо виклику швидкої допомоги особливого значення не мають. В даному випадку правовідносини виникли з приводу захисту особистих немайнових прав позивачки (право на повагу до гідності та честі) і ці обставини не спростовують докази щодо протиправних посягань відповідачки. Статтею 270 ЦК України визначено, що до особливих немайнових прав відповідно до Конституції України, серед інших немайнових прав фізичної особа, відноситься право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Статтею 297 ЦК України визначено, що Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 280 ЦК України встановлено, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн завищені та вважає, що на її користь слід стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. при цьому суд враховує матеріальне та сімейне становище відповідачки, яка має на утриманні неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 141 ЦК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки витрати на сплату судового збору в розмірі 2466 грн.80 коп.

Outcome: partial