Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 13.09.2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 55/1 про надання кредиту у сумі 9000 грн., терміном до 12.09.2010 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 24 відсотки річних. .Позивач свої зобов»язання виконав, надавши відповідачеві кредит, а [PERSON] не виконав умови кредитного договору та станом на 14.08.2013 року заборгованість по кредиту перед позивачем складає 15869, 58 гривень, в тому числі : прострочена заборгованість за кредитом - 6882, 65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4707, 83 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1021, 70 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 698,42 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту - 962,75 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 569, 90 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 620,89 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 405,44 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився перед банком за виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищевказану суму заборгованості по кредиту та судові витрати. Відповідачі звернулись до суду з зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим. Посилаються на те, що в договорі поруки не встановлений строк його дії, а строк виконання зобов»язання за кредитним договором закінчився 12.09.2010 року. Вважають, що порука припинилась, оскільки позов пред»явлений поза межами шестимісячного строку пред»явлення вимоги до поручителя. Представник позивача в попередньому судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав. В подальшому представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення проти зустрічного позову щодо його невизнання. Відповідач [PERSON] не з»вився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов не визнає, а зустрічний позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не погоджуючись із нарахуванням йому пені, інфляційних збитків та 3% річних. Зустрічний позов підтримав. Судом встановлено, що 13.09.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 55/1 про надання кредиту у розмірі 9000 грн., терміном до 12.09.2010 року із сплатою 24 відсотків річних за користування кредитними коштами. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в зазначеній сумі, що підтверджується меморіальним ордером та підтвердив в судовому засіданні [PERSON] Згідно пунктів 2.3, 2.4, кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом внесення щомісячних платежів, сплачувати відсотки за користування ним. Згідно п. 3.2.8 банк має право стягувати з позичальника пеню за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свого зобов'язання за договором не виконав та станом на 14.08.2013 року заборгованість по кредиту перед позивачем складає 15869, 58 гривень, що підтверджується наявними в справі розрахунками позивача, в тому числі : прострочена заборгованість за кредитом - 6882, 65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4707, 83 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1021, 70 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 698,42 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту - 962,75 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 569, 90 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 620,89 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 405,44 грн. (а.с.15,16). Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що кошти відповідно до розрахунку заборгованості , передбачені договором та законом, тому вимога про їх стягнення є правомірною . Заперечень щодо розміру нарахованих сум відповідач не висловлював. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором 13.09.2007року між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов»язання відповідати за зобов»язаннями [PERSON], що випливають із кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до положень ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Ч.1 ст. 252 ЦК України встановлює, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами . Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Саме така правова позиція щодо справ цієї категорії викладена в постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 року по справі № 78цс12. Відповідно до роз»яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У договорі поруки, який укладений між позивачем та відповідачами, зазначено, що цей договір буде діяти до повного виконання зобов»язань за кредитним договором. Згідно п.3.3 договору, порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором. Тобто строк дії договору поруки в розумінні вищенаведених норм не встановлений. За умовами кредитного договору від 13.09.2007 року кінцевий термін повернення кредиту визначений сторонами 12 вересня 2010 року. За таких обставин у банку виникло право звернення до суду про виконання поручителем порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 12 вересня 2010 року, протягом наступних 6 місяців. Однак до суду банк звернувся після спливу шестимісячного строку. Суд не погоджується із викладеним в запереченнях твердженням представника позивача, що відповідачі обрали спосіб захисту не передбачений законодавством України. Із постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», правових позицій Верховного суду України у справах від 18 липня 2012 року по справі № 78цс12, від 21 травня 2012 року за № 6-48цс11, від 21.11.2012 за № 6-134цс12, від 21 травня 2012 року за № 6- 20 цс 11 чітко вбачається можливість захисту права шляхом визнання договору поруки припиненим. Проаналізувавши наведене, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог до [PERSON] щодо стягнення з нього заявленої суми заборгованості за кредитним договором, а також в зв»язку з цим і стягнення з нього судового збору на користь позивача. Суд вважає, що порука припинилась відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України, що є підставою для задоволення зустрічного позову про визнання договору поруки від 13.09.2007 року, укладений для забезпечення кредитного договору №55/1 від 13.09.2007 року припиненим та підставою для відмови в задоволенні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] Суд вважає, що клопотання представника позивача про застосування позовної давності до вимоги про визнання договору поруки припиненим не підлягає задоволенню. Положеннями статті 256 цього Кодексу визначено поняття позовної давності як строку , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Згідно частини 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки в договорі поруки не встановлений строк його виконання та виходячи із вимог ч. 4 статі 559 ЦК України щодо припинення договору поруки, суд вважає, що про порушене право, яке необхідно захищати в судовому порядку відповідачам стало відомо лише після пре»явлення банком позову до суду. В судовому засіданні не доведено, що відповідачі знали про порушене право понад три роки.

Outcome: partial