Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що певний час будь-які відносини не підтримують між собою, спроб до примирення не вчиняють, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, спільну малолітню дитину залишити для подальшого виховання та утримання з нею, так як спору про місце проживання дитини у них з відповідачем немає та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала при цьому пояснила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року. Незважаючи на короткий термін спільного проживання, протягом вже тривалого часу між ними часто виникали конфлікти та сварки, у зв»язку з відсутністю спільних інтересів, тривалий час (близько півроку) проживають окремо, тому вона вважає що їх сім»я існувати не може. Також пояснила, що у них від даного шлюбу народилася спільна дитина - донька - [PERSON], [INFO], яку просила суд залишити для подальшого виховання та утримання з нею, так як спору про її місце проживання у них з відповідачем немає, а так як відповідач має постійне місце роботи (військослужбовець) та має стабільний заробіток - ст ягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з»явився, з позовними вимогами погодився в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року сторони по справі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області, актовий запис № 90 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2013 року). Від спільного проживання та шлюбу у них народилася дитина - донька - [PERSON], [INFO], котра перебуває на утриманні та вихованні у позивачки. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги те, що в даний час сторони по справі проживають окремо, малолітня дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги в належних розмірах їй на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має постійне місце роботи (військослужбовець ЗС України), систематичний дохід, а тому суд приймає рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, сторонам надавався строк для можливого примирення три місяці, однак сторони не примирилися, в судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні їх шлюбу, тому суд вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває та приймає рішення про стягнення з відповідача аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved