Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає, працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, а тому вона просить стягнути аліменти з того на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши вимоги позивача, дослідивши заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсіз, з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що відповідач працює, отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у частці від заробітної плати, як наполягає позивач. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд враховує зазначені вище обставини і вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітної плати. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved