Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків у листопаді 2019 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] особисто та в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг, та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг у розмірі 100481, 48 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року відмовлено у відкритті наказного провадження про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачів, у зв`язку з чим заявник звертається з позовом до суду. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків - це один з підрозділів Збройних Сил, основне завдання якого - організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , був переданий від Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, де і обліковується на сьогоднішній день. Відповідно до довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 20.05.2019 року №3546, на сьогоднішній день в кімнатах №1, 2 квартири [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.02.2010 по 01.02.2020 становить 100481, 48 грн. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від боржників на адресу позивача не надходило. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання боржникам житлово-комунальних послуг, оскільки, відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, згідно якої просить суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема, наголошує, що він не укладав з КЕВ договорів про послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги; КЕВ не має права нараховувати мешканцям плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. КЕВ поводить себе як балансоутримач будинку, проте КЕВ наразі не є власником та не має укладеного з власником договору. Вважає, що у нього немає жодної заборгованості перед КЕВ Харкова, також вважає, що юридична особа КЕВ Харкова за невідомих причин незацікавлені у приведенні ситуації, що склалася, у правове русло, а саме укласти відповідний договір та перевести мешканців будинку на прямі договори з постачальниками житлово-комунальних послуг, як це передбачено законом про ЖКП. Наголошує, що такі дії, спрямовані на те, щоб приховати халатність, непрофесійність, тупість посадових осіб КЕВ або якість інші невідомі наміри посадових осіб КЕВ дотичних до будинку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали. Позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків надав до суду відповідь на відзив, згідно якої наголошує, що у позовній заяві детально викладені всі правові підстави, на яких базуються позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків. Твердження відповідача про нібито відсутність правових підстав нарахування квартирної плати та плати за комунальні послуги не витримує жодної критики. Позивач має на своєму балансі вищевказаний гуртожиток згідно документів, що є в матеріалах справи та у відповідності зі своїми завданнями та повноваженнями, передбаченими «Положенням про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова», затвердженим наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 278 від 17.12.2019 року, здійснює його обслуговування та забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, які там проживають, житлово-комунальними послугами. Протягом зазначеного періоду заборгованості, яка вказана в позовній заяві, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. Позивач, зі свого боку, продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам житлово-комунальних послуг, оскільки, відповідно до п.п.1 п.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Всі мешканці будь-яких гуртожитків, у тому числі того, в якому проживають відповідачі, є тимчасовими мешканцями, користуються всіма видами комунальних послуг, якими забезпечений будинок, а тому, відповідно до чинного законодавства, вони є споживачами комунальних послуг та повинні сплачувати за таке користування. Несвоєчасне погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги не дає можливості КЕВ м. Харків своєчасно розраховуватися з працівниками, які забезпечують експлуатаційні потреби та послуги з благоустрою (послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій), а також розраховуватися з підрядними організаціями за надані енергоносії, комунальні послуги. Не відшкодування з боку боржників на користь КЕВ м. Харків суми заборгованості за спожиті комунальні послуги порушує економічні і оборонні інтереси держави, що виявляється у недоотриманні відповідних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Посилання відповідача на відсутність прямих договорів між ним та комунальними службами міста не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості, тому що законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача сплачувати за комунальні послуги навіть при відсутності договору. 22.05.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли пояснення, згідно яких вказує, що право власності на будинок за вказаною адресою було зареєстроване лише у 2016 році, не визначено, на яких підставах була здійснена передача та як вона була зареєстрована. КЕВ не мав права та не має права здійснювати якісь дії щодо будинку за вказаною адресою та його мешканців. Крім того, наголошує, що будинок у непридатному для життя стані, дах як решето, надання комунальних послуг було і є дуже неякісним, якщо виникла аварія, то її ліквідація проводилася дуже повільно; усі внутрішньо домові мережі мають знос близько 100 %; часто трапляються аварії з електрикою , декілька разів вигорала щитова. Частина даху відремонтованими власними силами мешканців. Будинок за вказаною адресою не є військовою частиною, військовим навчальним закладом, установою, організацією ЗС України. Суд, дослідивши доводи позивача та відповідача, викладені у письмових заявах, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~щоухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 відмовлено у видачі судового наказу за заявою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги (справа №638/9888/19). Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , передано від Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків. Відповідно до довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 20.05.2019 року №3546, на сьогоднішній день в кімнатах №1, 2 квартири [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , [INFO] , заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.02.2010 по 01.02.2020 становить 100481, 48 грн. Розрахунок зроблено на підставі відповідних встановлених тарифів, розмір яких ніким не оскаржувався. Відповідачі, отримуючи надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги, несвоєчасно їх оплачували, при цьому, жодні з представлених відповідачем доказів не свідчать про неправильність наданих суду розрахунків, або безпідставність позовних вимог про стягнення заборгованості. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Нормами частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у аналогічній за обставинами справі № 6-2951цс15. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з огляду на неукладення договору на їх постачання, оскільки відповідачами в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не було доведено того факту, що ними фактично не отримувались або отримувались не в повному обсязі чи неналежної якості зазначені послуги. Статтею 14 Закону №2189-VIII передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін тарифів. Затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування; за статтею 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а розмір плати розраховується, виходячи з розміру встановлених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідачами всупереч процесуального обов`язку (ст.ст. 12, 81 ЦПК України), не було спростовано наявного у справі розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та не було надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів (ст.ст. 76-80 ЦПК України), про те, що вони споживали комунальні послуги у обсязі меншому, ніж про це зазначив позивач. В матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано право власності Держави Україна в особі Міністерства Оборони України на квартирний багатоповерховий житловий будинок. Актом прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , передано від Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків. Нормами п. 7 розділу ІІІ Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №84 «Про затвердження Положення про гуртожитки», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за №778/27223, який був чинним на час ухвалення оскаржуваного рішення, та втратив чинність 02.01.2019 року, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Вказане спростовує твердження відповідачів про те, що у КЕВ м. Харкова відсутність підстави для стягнення з них заборгованості. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги з малолітньої особи не стягується, оскільки відповідно до статті 31 Цивільного кодексу України малолітні особи мають часткову цивільну дієздатність. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити про стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги. Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Outcome: approved