Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач орган опіки і піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є мамою неповнолітнього [PERSON] , [INFO] фактично проживає [ADDRESS] . Батько неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер. [PERSON] під час проживання з своїм чоловіком та їх спільним сином, [PERSON] , [INFO] , постійно вела аморальний спосіб життя, вживала спиртні напої, не забезпечуючи нормального дозволу та повноцінного харчування для дитини. У зв`язку із цим у 2016 році покійний [PERSON] був змушений забрати сина [PERSON] від його матері та переїхав на проживання місто Трускавець , Львівської області . Після смерті батька, [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , 2003 року народження залишився проживати разом із бабусею, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження міського голови від 25 лютого 2019 року №68-р «Про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини», [PERSON] тимчасово поміщений у сім`ї бабусі. Відповідачка не цікавиться життям сина, не утримує його матеріально більше 3 років та не сплачує аліменти на користь не повнолітнього сина, а тому вважається такою, що ухиляється від обов`язку по вихованню свого сина та не проявляє турботи до нього. [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Трускавецької міської ради, як дитина, котра опинилася у складних життєвих обставинах. 18.03.2019 року Комісія з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради розглянула питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенні до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок комісії затверджено рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №46 від 21.03.2019 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав». Позивач просить на підставі ст. 164 СК України позов задовольнити та позбавити відповідача її батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина. Крім того, позивач просить на підставі ст. ст. 180-181, 166 СК України стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє її обов`язку щодо сплати аліментів. Представник позивача Дребот Л.В. позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] повторно в судові засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у її відсутності, про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ЦПК України, до суду не подала, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку із встановленням обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод, та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] . Батьком неповнолітнього є [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Стебницьким професійним ліцеєм, [PERSON] навчається в Стебницькому професійному ліцеї з 01.09.2018 року по 14.06.2021 рік. Згідно характеристики №32, виданої 19.02.2019 року виданої Стебницьким професійним ліцеєм відносно [PERSON] , мати учня не цікавиться життям та навчанням сина, на батьківські збори не з`являється. Згідно довідки-характеристики №76, виданої сільським головою Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області на гр. [PERSON] (мати [PERSON] ), остання проживала в с. Брилівка Ставищенського району Київської області з 2012 року по 2017 рік. Ніде не працювала. За час проживання в селі Брилівка проявила себе з негативної сторони, зловживала спиртними напоями. Згідно характеристики №53, виданої сільським головою с. Попружна Ставищенського району Київської області на гр. [PERSON] (мати [PERSON] ), остання проживає в селі с. Попружна Ставищенського району Київської області без реєстрації приблизно з осені 2018 року. На території сільської ради не працює, підприємницькою діяльністю не займається, заяв та скарг на [PERSON] в сільську раду не поступало. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради від 18.03.2019 року, комісія вирішила вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати більше трьох років проживає окремо від сина, не забезпечує його матеріально, не піклується про стан його здоров`я, зловживає спиртними напоями. Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №46 від 21.03.2019 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167 СК України). Зокрема, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом тривалого часу з дитиною не спілкується та не проживає, матеріально сина не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає. Проте, держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння воз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (п. 52 згаданого вище рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , при його бажанні. Відповідач не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не звертався у правоохоронні органи для встановлення місця проживання дитини, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування. Такі обставини свідчать про її не бажання брати участь у вихованні дитини. Крім того, встановлено, що розпорядженням міського голови м. Трускавця №68-р від 25.02.2019 року, вирішено влаштувати [PERSON] , [INFO] в сім`ю громадянки [PERSON] на тимчасове проживання у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків матері та смертю батька. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідача, який без поважних на те причин не виявляє щодо власної дитини материнського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину, то суд вважає за необхідне таку також задовольнити, з огляду на таке. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. В силу ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дитини, чим порушує права дитини, тому з відповідача [PERSON] , [INFO] слід стягувати на користь неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, а також з урахуванням наявних у справі зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, та вважав за доцільне вирішити питання про стягнення аліментів одночасно з позбавленням батьківських прав, у межах заявлених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved