Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Таращанського районного суду від 18.03.11 з відповідачки [PERSON] стягнуто на користь позивачки 43221 грн. боргу за договором позики від 01.02.07. Вказаний позов був поданий позивачкою до суду 13.01.10. Після подання позову відповідачка [PERSON] з метою уникнути сплати боргу та можливого арешту її майна 09.04.10 подарувала належний їй житловий будинок в м.Тараща, провул.Дільничий,4 своїм дітям третім особам по справі [PERSON] та [PERSON] по ? кожному з господарськими будівлями. Вважає, що даний договір є фіктивним, так як не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а з метою ухилення від сплати боргу і тому просить визнати його фіктивним та недійсним. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вона неодноразово зверталася до виконавчої служби, поліції та прокуратури з питання примусу [PERSON] повернути їй борг, але та на виклики не з»являється і виїхала на проживання в м.Київ. Представник позивачки позов підтримала та пояснила, що зважаючи на наявність боргу відповідачки [PERSON] перед позивачкою укладення договору дарування під час розгляду справи про стягнення боргу в суді є фіктивним договором, так як не несе за собою настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме дарування майна. Основною ознакою фіктивності є відсутність волевиявлення сторін на те, що вони виявили зовні, тобто уклали договір дарування, так як обдаровані тривалий час не переоформляли на себе договора на облуговування будинку газо- та електропостачання, а відповідачка [PERSON] до даного часу залишається зареєстрованою в будинку. Просить визнати даний договір фіктивним та недійсним за ознакою фіктивності. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у справі мається рішення Таращанського райсуду від 08.11.11 за аналогічним позовом [PERSON] до відповідачки [PERSON], яким відмовлено в задоволенні позову. Апеляційним судом вказане рішення суду залишено в силі. Просить відмовити в задоволенні позову, так як договір дарування укладався до рішення суду від 08.03.11 про стягнення боргу з відповідачки і був направлений на настання певних наслідків, а саме дарування будинку дітям, які на даний час мешкають у вказаному будинку і користуються послами газо- та електроенергії. Відповідачка в будинку не проживає, що підтверджує її наміри подарувати будинок дітям. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явилися, не подали заперечень проти позову та заяви слухати справу без їх участі. Тому суд ухвалив слухати справу без участі третіх осіб. Заслухавши позивачку, представників сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Таращанського районного суду від 18.03.11 з відповідачки [PERSON] стягнуто на користь позивачки 43221 грн. боргу за договором позики від 01.02.07. Вказаний позов був поданий позивачкою до суду 13.01.10. Відповідачка [PERSON] 09.04.10 подарувала належний їй житловий будинок в м.Тараща, провул.Дільничий,4 своїм дітям третім особам по справі [PERSON] та [PERSON] по ? кожному з господарськими будівлями, які проживають у вказаному будинку із своїми сім»ями, в тому числі і малолітніми дітьми. Відповідачка проживає в м.Києві, що підтвердила у своїх поясненнях позивачка. Позивачка вважає, що даний договір є фіктивним, так як не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а з метою ухилення від сплати боргу і тому просить визнати його фіктивним та недійсним. У відповідності до ч.1 ст.717 ЦК Україним за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Ч.2 ст.719 ЦК України обумовлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається із наданої суду копії договору дарування житлового будинку по провул.Дільничому,4 в м.Тараща, вказаний договір посвідчений 09.04.10 державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 880. Тобто, договір дарування відповідає вимогам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні позивачка та її представник стверджують, що даний договір є фіктивним, так як він обумовлений наміром відповідачки ухилитися від арешту будинку з метою відшкодування понесених збитків відповідачкою. В той же час, як вбачається із матеріалів справи, договір дарування був укладений 09.04.10, а рішення суду про стягнення коштів проголошено 18.03.11, тобто майже через рік після дарування будинку і на час укладення договору дарування рішення суду ще не було, а відповідно, він не міг бути фіктивним на час його укладення. Також не відповідає дійсності твердження позивачки, що треті особи тривалий час не переоформляли право власності, так як із відповіді директора КП КОР «Південне БТІ» вбачається, що право власності за третіми особами було переоформлено вже 16.04.10, а те, що договора з підприємствами, які надають послуги населенню газо- електро-постачання були оформлені на третіх осіб пізніше, суттєво не вплинуло на наміри сторін подарувати будинок з господарськими спорудами та отримати їх в дар. Крім того, викликає сумнів забезпеченості позову позивачки до відповідачки про стягення коштів шляхом реалізації будинку з метою погашення боргу в зв»язку з нерівнозначністю суми боргу трохи більше 5 тис. дол. США і вартістю будинку, в якому проживають дві молоді сім»ї з малолітніми дітьми. Позивачка та її представник в судовому засіданні не заперечують, що треті особи діти відповідачки - [PERSON] та [PERSON] з часу дарування і на час розгляду справи в суді проживають в даному будинку, користуються ним та господарськими спорудами, зареєстровані в ньому, оплачують комунальні послуги, а те, що відповідачка залишається зареєстрованою в даному будинку, не заборонено законом. Згідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається із п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнаня угод недійсними» №9 від 06.11.2009 р. для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Суд вважає, що позивачкою не доведена фіктивність правочину договору дарування, так як подальші дії сторін правочину свідчать про його виконання в натурі і тому підстав для визнання його недійсним суд не вбачає.

Outcome: dismissed