Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2016 до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO], а також судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб з відповідачем, з 2010 року були фактично припинені шлюбні відносини між сторонами. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину: неповнолітню [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що відповідач не прийшов до пологового будинку, щоб забрати позивача та доньку, за весь час вагітності відповідач з позивачкою не спілкувався, не проявляв турботи про стан її здоров'я та здоров'я майбутньої дитини, матеріально не допомагав. Вказує, що на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.08.2013 у справі №760/13078/13-ц шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Зазначає, що з народження дитини та по теперішній час, спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачкою, остання займається її вихованням, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, водить у дитячий садочок, на гуртки танцю та англійської мови. Лише після досягнення дитиною 2-х років відповідач виявив бажання бачитися з донькою, однак ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Пояснила, що всі витрати на утримання дитини несе самостійно. Зокрема, посилається на те, що їхня з відповідачем дочка часто хворіє, а тому 19.09.2016 позивач уклала з ТОВ «Експрес Страхування» медичного страхування №302.16.0000683, страховий платіж становить 9660 грн., позивачка сплатила за 1 квартал суму у розмірі 2415 грн. Також позивачка вказала, що 13.09.2016 між нею та ПП «Перші Київські курси іноземних мов і К» було укладено договір за курсом дошкільного навчання (програмою передбачено 9 занять на місяць), одне заняття коштує 160 грн., тривалість занять: вересень 2016 року - червень 2017 року. Враховуючи вищенаведене, просила суд позов задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні 21.11.2016 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача надав заперечення проти позовної заяви, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки стосовно стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, натомість просив задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечення обґрунтоване тим, що фактично з першого дня народження дитини піклувався про неї, крім того позивачка з дитиною знаходилися на утриманні відповідача, оскільки позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х років. Крім того, посилався на те, що хоча й сторони проживали окремо, проте відповідач майже щодня бачив доньку, проводив з нею вихідні та відпустки, купував одяг, взуття, приладдя для творчості, мобільний телефон та ін. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, просили задовольнити позов частково - просили стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, 04 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Вбачається, що в даному шлюбі [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] На підставі заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.08.2013 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 8). Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані матеріально забезпечувати свою неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Так, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з народження дитини та по теперішній час, спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачкою, остання займається її вихованням, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, водить у дитячий садочок, на гуртки танцю та англійської мови, лише після досягнення дитиною 2-х років відповідач виявив бажання бачитися з донькою, однак ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Однак, судом не приймається до уваги така позиція позивачки, оскільки відповідачем у судовому засіданні спростовано зазначене позивачкою, та надано докази на підтвердження його участі у житті доньки. Разом з цим, судом враховано, що відповідачем визнано позов частково, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а тому вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Стаття 79 ЦПК України відносить до судових витрат витрати на правову допомогу. Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З квитанції від 24.06.2016 на суму 1000 грн. вбачається, що позивачка перерахувала [PERSON] належний їй гонорар згідно акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 24.06.2016 в розмірі 1000 грн., понісши витрати, пов'язані з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: partial