Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №2-156, видане 11 липня 2008 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою на ім'я відповідача [PERSON], а саме на спадщину у вигляді земельної ділянки, площею, 0,1400 га, що розташована в с. Іванівка, Іванівської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не мав право на спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки цю земельну ділянку, згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2000 року, позивачка купила у [PERSON], а тому вона не могла увійти до складу спадщини, що залишилась після смерті батька позивача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав. Відповідач і його представник позов не визнали, оскільки за життя померлий [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 0,5417 га, що розташована с. Іванівка, Іванівської сільської ради, Житомирського району, частину якої в розмірі 0,4017 га за життя продав позивачці, а інша частина, площею 0,1400 га, залишилась у його власності. Тому позивач правомірно отримав спірне свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,1400 га. Представник Першої Житомирської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько відповідача [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с. 39). За життя [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 0,5417 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована с. Іванівка, Іванівської сільської ради, Житомирського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-18 №002374, виданого на його ім'я 11 лютого 1998 року (а.с. 114). Також судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 11 липня 2000 року між позивачкою та [PERSON], останній продав [PERSON] частину вищевказаної земельної ділянки розміром 0,4017 га, а інша частина земельної ділянки розміром 0,1400 га залишилась у власності [PERSON] (а.с. 5, 47). Після смерті [PERSON], його син, тобто відповідач [PERSON], отримав спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,1400 га, що розташована в с. Іванівка, Іванівської сільської ради, Житомирського району, тобто іншу частину земельної ділянки, яку не було продано позивачці [PERSON] Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-156 від 23.05.2008 року (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] правомірно отримав оскаржуване свідоцтво про право на спадщину, оскільки після смерті його батька залишилась наведена земельна ділянка, площею 0,1400 га. В свою чергу, суд вважає безпідставними доводи позивачки про те, що після продажу їй земельної ділянки, площею 0,4017 га, [PERSON] повинен був отримати новий державний акт про його право власності на решту земельної ділянки, площею 0,1400 га, оскільки законодавство, яке діяло на момент укладення згаданого договору купівлі-продажу від 11.07.2000 року не вимагало отримання нового державного акту. До того ж на момент укладення цього договору перехід права власності на земельну ділянку або її частину до іншої особи, крім даного договору, підтверджувалося відповідною відміткою нотаріуса на державному акті попереднього власника земельної ділянки. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed