Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач Михайлівська сільська рада звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, який згодом було уточнено. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач у серпні 2020 року після звільнення з місць позбавлення волі звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Михайлівської сільської ради із заявою про поновлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивачем встановлено, що батько, після повернення з місць позбавленні волі не приділяв уваги сину, за місцем проживання з`являвся рідко, матеріально не забезпечував, дозвілля не проводив, на комісію з питань захисту прав дитини з приводу поновлення батьківських прав не з`явився. Рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради затверджено висновок про неможливість передачі [PERSON] для подальшого виховання батьку. Мати малолітнього [PERSON] померла, дитиною опікується бабуся. Відповідач участь у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, проживає окремо. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та залишити опікуном [PERSON] , [INFO] , над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.10.2020 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові. Відповідач позов визнав, не заперечував щодо позбавлення батьківських прав. Підтвердив, що дійсно проживає окремо, офіційно не працює, однак намагається утримувати дитину. За клопотанням позивача у судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка повідомила суду, що є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , приймає активну участь у його вихованні відразу після смерті матері з 2008 року. Батько дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, неодноразово був засуджений, неврівноважений, офіційно не працює, життям сина не цікавиться. Малолітній [PERSON] у присутності педагога та законного представника повідомив суду, що має намір підтримувати стосунки з батьком, однак усі намагання налагодити стосунки були виключно з його сторони, батько не проявляє ініціативу у налагодженні спілкування. Також малолітній [PERSON] повідомив, що не бажає проживати з батьком, хоче залишитися з бабусею. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідка, думку дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи встановлено, що розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.05.2017 № 237 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.01.2017 у справі № 314/7638/16-к батьку малолітнього [PERSON] призначено покарання у виглядів 3 років позбавлення волі. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.08.2008 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області мати неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.05.2017 № 249 опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] . Відповідно довідки про звільнення серії ЗАП № 05177, [PERSON] 06.03.2020 звільнився з місць позбавлення волі. 06.08.2020 [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Михайлівської сільської ради з заявою про поновлення його в батьківських правах відносно малолітнього сина [PERSON] . За результатами проведеної роботи щодо встановлення спроможності батька виконувати свої обов`язки з виховання дитини та догляду за нею виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради прийнято рішення від 15.09.2020 № 155 про неможливість передачі малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, для подальшого виховання батькові. З висновку, долученого до рішення виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 15.09.2020 № 155, встановлюється, що крім подання заяви про поновлення батьківських прав [PERSON] інших дій не вчиняє. На телефонні дзвінки не відповідає, до комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, добрі стосунки з сином не відновив, матеріально дитину не забезпечує, батьківські обов`язки не виконує. Згідно інформації, наданої Вільноандріївською загальноосвітньою школою I-II ситупенів Михайлівскої сільської ради Вільнянського району Запорізької області дитина безкоштовно харчується в шкільній їдальні, відвідує гурток, цікавиться та повсякденно допомагає дитині у навчанні його опікун [PERSON] , батько вихованням дитини не займається. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17. Відповідно до п. п. 15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд аналізуючи матеріали справи приходить до висновку, що позивачем доведені обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] та вважає позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо залишення опікуном [PERSON] над малолітнім [PERSON] суд залишає без задоволення з підстав їх невідповідності закону. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 2102 грн., від сплати якого позивач був звільнений.

Outcome: partial