Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Комсомольське міське домоуправління» (надалі - Домоуправління) 31.10.2013 р. звернулося до суду з позовною заявою, у якій зазначено, що відповідачі є мешканцями квартири [ADDRESS]. Вказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває на балансі та обслуговуванні Домоуправління, яке надає мешканцям послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі мають особовий рахунок користувачів даних послуг [NUMBER]. За період з серпня 2008 р. по липень 2013 року надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачі не сплачували, через що виникла заборгованість в розмірі 2557,10 гривень зі сплати комунальних послуг, яку просили стягнути з відповідачів. Також позивачі просили стягнути судові витрати, сплачені минулі рази при зверненні до суду із заявами про видачу судових наказів на загальну суму 225,73 грн. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні з мотивів, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав письмові заперечення, згідно змісту яких, він дисципліновано сплачував комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 46,20 грн. на місяць, як то передбачене договором з позивачем від 01.06.2007 р. Вважає, що всі зміни до тарифів з оплати комунальних послуг мають бути обумовлені договором зі споживачем з ініціативи постачальника послуг. Вважає, що позов безпідставний ще й тому, що позивачем не представлено йому економічного обґрунтування цієї платні. У судовому засіданні [PERSON] на поданих запереченнях наполягав, просив також застосувати до позовних вимог позовну давність. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, що, згідно до ст. 169 ЦПК України надає суду можливість вирішувати справу за відсутності відповідачки [PERSON] Дослідженням матеріалів цивільної справи суд встановив, що дійсно, між позивачем та відповідачем [PERSON] 01.06.07 був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, згідно п.3.2. якого, розмір щомісячної плати за утримання будинку складає 46,20 грн. В той же час, згідно до п.2.4.4. даного договору передбачено, що власник квартири має право отримувати комунальні послуги згідно до затверджених міською радою розцінок та тарифів, а згідно до п.3.3. договору передбачено, що розмір плати встановлюється відповідними нормативними актами. В обґрунтування підвищення тарифів за надані послуги у серпні 2008 р. та у лютому 2011 року позивач надав рішення Комсомольської міської ради від 28.08.2008 №172 та від 25.01.2011 №12 згідно якому, підвищення тарифів відбувалось відповідно до розрахунку собівартості послуг з утримання будинків, погоджених управлінням житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Отже, слід визначити, що змінюючи ціни/тарифи на комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території Комсомольська міськрада не перевищувала своїх повноважень, а виконувала свої регулятивні функції. Згідно до розрахунку розміру заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що заборгованість відповідачів обраховується з серпня 2008 року по січень 2011 року в розмірі недоплат по 20,18 грн. щомісяця; з лютого 2011 року по січень 2014 року в розмірі недоплат по 51,50 грн. щомісяця; за лютий 2014 року в розмірі недоплати 97,70 гривень. З боку відповідача даний розрахунок не спростований, доказів неспроможності зазначених у ньому даних суду не подано. Водночас, з пояснень представника позивача слідує, що розрахунок враховує часткову сплату, яку відповідачі проводили протягом періоду виникнення заборгованості. Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Суду подано рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 13.06.2013 року №245/97/13ц по цивільній справі за позовом [PERSON] до КП «Комсомольське міське домоуправління», яке набуло чинності і, отже обставини, встановлені яким, мають преюдиційне значення по даній справі. Так, з зазначеного судового рішення слідує, що у виконавця житлово-комунальних послуг відсутній обов'язок переукладати договір з кожним конкретним споживачем при зміні тарифів на житлово-комунальні послуги, в тому числі, витрати з утримання будинків і споруд та прибудинкових території. Суд не встановив порушень прав позивача підвищенням тарифів, оскільки рішення органів місцевого самоврядування щодо встановлення тарифів не оскаржувалося і не визнавалося недійсним в інший, встановлений законом спосіб. Про збільшення тарифів [PERSON] був обізнаний, що слідує з його власних пояснень. Ця обставина також об'єктивно підтверджується дослідженими доказами. З огляду на це, слід визнати доведеним факт наявності заборгованості у відповідачів зі сплати за житлово-комунальні послуги перед позивачем, а отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтованими. Доводи відповідача [PERSON] про відсутність економічного обґрунтування наданих послуг також спростовані позивачем, який надав суду письмовий доказ - розрахунок витрат Домоуправління з утримання житлового будинку [ADDRESS]. З цього розрахунку слідує, що майже кожен рік сукупна оплата за утримання будинку є меншою, ніж фактичні витрати на це. Водночас, згідно до ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, позовна давність встановлена строком у три роки, починається зі спливом строку виконання зобов'язання і підлягає застосуванню за заявою сторони у спорі. Підстав зупинення та переривання позовної давності, встановлених ст.ст. 263-264 ЦК України не встановлено. Отже давність має бути застосована судом щодо вимог, які перебувають поза межами трирічного строку відповідно до наданого розрахунку заборгованості, а саме до заборгованості у період з серпня 2008 р. до жовтня 2010 року на загальну суму 544,86 грн. Крім того, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів витрат зі сплати судового збору на суму 225,73 грн., про які вказано у заяві про збільшення позовних вимог від 04.03.2014 р. У своїй заяві позивач вказав, що ці витрати понесені ним раніше при зверненні до суду із заявами про видачу судових наказів. Проте доказів сплати судового збору у вказаному розмірі суду не надано, як і доказів обґрунтування заяв про видачу судових наказів тими ж самими підставами, що й позов, що розглядається, а подані суду копії судових наказів містять інші розміри стягнення. Отже позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства «Комсомольське міське домоуправління» заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг на загальну суму 2557,10 - 544,86 = 2012,24 гривні. Витрати позивача зі сплати судового збору у цій справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст.540 ЦК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача з відповідачів солідарно 76,47 грн..

Outcome: partial