Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яку вона прийняла та частково оформила в нотаріуса. Спадкодавцю також належала земельна ділянка площею 1,4401 га з кадастровим номером 5920987400:06:003:0164 для ведення особистого селянського господарства, але нотаріус не зміг видати їй свідоцтво про право на неї, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №098505 був втрачений. Просила визнати за нею право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Позивачка заявлені вимоги підтримала, просила розгляд справи провести без її участі, про що повідомила до суду письмовою заявою. Представник відповідача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі за наявними доказами. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. Успенка Конотопського району (на день смерті Буринського району) Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця та довідкою Успенського старостинського округу Буринської міської ради (а.с.6,22). За життя, спадкодавець [PERSON] залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт, який був посвідчений секретарем Успенської сільської ради Штикою Т.В. 27.06.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №78, яким все своє майно заповів позивачці [PERSON] , а також [PERSON] і [PERSON] (а.с.21). З матеріалів спадкової справи №29 за 2011 рік, заведеної приватним нотаріусом Буринського нотаріального округу Анохіним О.В. вбачається, що [PERSON] спадщину приняла, подавши нотаріусу заяву про її прийняття відповідно до положень ст.1269 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли (а.с.56-68). При цьому, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,4401 га, кадастровий номер 5920987400:06:003:0164, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯМ №098505, оскільки право власності за останнім при житті зареєстровано не було, що вбачається з письмового повідомлення нотаріуса (а.с.8). З копії заяви [PERSON] від 01.12.2010 року вбачається, що він за життя звернувся до Буринської районної державної адміністрації для виділення йому земельної ділянки площею 1,44 га на території Успенської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.87). Однак останній не завершив процедуру приватизації вказаної земельної ділянки та помер [INFO] не отримавши правовстановлюючий документ на неї. Розпорядженням голови Буринської РДА №104 від 23.02.2011 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки, що вбачається з копії розпорядження та додатку до нього (а.с.16-18). 17.05.2011 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у тому числі [PERSON] , був затверджений розпорядженням голови Буринської РДА №287 (а.с.19). На підставі вказаного розпорядження на ім`я [PERSON] оформлений державний акт серії СМ №098505 на право власності на земельну ділянку площею 1,4400 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5920987400:06:003:0164, який отриманий ним не був, що підтверджується листом відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с.7,15). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що державна реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 02.07.2016 року відділом Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області, при перенесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру площа земельної ділянки була вказана у розмірі 1,4401 га (а.с.9-14). З частини першої статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. За змістом ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства, в розмірі - не більше 2,0 гектара. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 цього Кодексу, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. «г» ч. 1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 цього Кодексу передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) та від 30.06. 2020 року викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Як звернув увагу Верховний Суд, за положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи, що спадкодавець не отримав за життя відповідного державного акту, суд вважає, що він не набув права власності на спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим підстав для визнання права власності на неї за спадкоємцем не встановлено. Разом з цим, суд вважає, що в такому разі спадкоємець успадковує право на подальше завершення приватизації земельної ділянки. За змістом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Системний аналіз вказаний положень дозволяє прийти до виноску, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, суд вважає, що з метою належного захисту прав позивачки, слід визнати за нею у порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, задовольнивши позов частково.

Outcome: partial