Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 12.10.1998 року по 08.12.2004 року. В період шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати з матір'ю. Постановою Голопристанського районного суду від 19.10.2001 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 1/2 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.1999 року і до повноліття дитини. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.12.2005 року розмір аліментів стягуваних з відповідача був змінений, ухвалено стягувати 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак, належного виконання свого обов'язку утримувати дитину [PERSON] не забезпечив, внаслідок чого за вказаним зобов'язанням має заборгованість станом на 30.09.2016 року в сумі 35091,65 грн. В зв'язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою аліментів, позивач, на підставі ст. 196 СК України, просить стягнути з [PERSON] неустойку, яка виникла станом на 01.10.2016 року в сумі 11891,93 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив стягнути розмір пені згідно наданого ним розрахунку, а саме в сумі 12 343,71 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з зайнятістю його в розгляді справи в апеляційному суді Херсонської області. Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Таким чином, враховуючи, що представником відповідача не підтверджено його виклику та участі в розгляді справи в апеляційному суді Херсонської області, суд визнає його неявку в судове засідання без поважних причин та проводить розгляд справи за його відсутності. Згідно наданих письмових заперечень представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог строк спеціальної позовної давності та стягнути з [PERSON] неустойку за останній рік по наданому ним розрахунку в сумі 872,62 грн. Крім цього, також зазначив, що вимоги про стягнення неустойки можуть бути заявлені лише разом з вимогами по стягненню заборгованості по аліментам. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про можливе часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11. 2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 1/2 не обкладеного податком мінімуму доходів громадян починаючи з 29 жовтня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно виконавчого листа вбачається, що 23.12.2005 року Голопристанським районним судом було розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. За результатом розгляду постанову судді Голопристанського районного суду від 19.11.2001 року про стягнення аліментів з [PERSON] змінено і вирішено здійснювати стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2005 і до її повноліття. Виконавчий лист виданий на підставі постанови Голопристанського районного суду від 19.11.2001р. вважати недійсним. Рішення набрало чинності 02.01.2006 року. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до останнього наданого Голопристанським міськрайонним ВДВС розрахунку (а.с. 72), який суд приймає як належний доказ, оскільки в ньому відображені відомості за весь період обов'язку відповідача сплачувати кошти на утримання дитини, вбачається, що з 2006 року [PERSON] не належним чином сплачував позивачці аліменти, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року сума заборгованості складає 22325,61 грн. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць) (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 3 лютого 2016 р. у справі N 6-1477цс15; від 16 березня 2016 р. у справах N 6-2589цс15, N 6-300цс16; від 1 червня 2016 р. у справі N 6-535цс16). Суд не приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок, оскільки він здійснений з порушенням вищевикладених норм, а тому не відображає дійсних сум заборгованості відповідача по розміру неустойки. Судом проведений власний розрахунок, в результаті якого розмір пені відповідача за кожен рік складає: за 2006 рік - 507,87 грн., за 2007 - 567,90 грн., за 2008 - 712,40 грн., за 2009 - 841,91 грн., за 2010 - 402,33 грн., за 2011 - 328,80 грн., за 2012 - 1204,36 грн., за 2013 - 684,49 грн., за 2014 - 812,33 грн., за 2015 - 881,49 грн., по вересень 2016 - 1225,40 грн. Основна формула проведеного розрахунку здійснювалась вчиненням декількох дій. Вихідні дані по розміру заборгованості та сумам сплачених відповідачем аліментів бралися з вищевказаного розрахунку наданого Голопристанським МРУЮ ВДВС, а відомості про кількість днів в році є загальновідомими даними. Так першою дією було визначення суми різниці між нарахованими та реально сплаченими [PERSON] сумами аліментів за кожен місяць протягом всього періоду (з 01.01.2006 по вересень 2016р.) В подальшому отримані дані в ході вчинення першої дії множились на 1% та перемножились на кількість днів у відповідному місяці, чим визначався помісячний розмір пені. Суми всіх даних по кожному місяцю додавалися в результаті чого виводився підсумок розміру пені за рік, по кожному року окремо. Якщо в місяці відповідач сплачував суму аліментів більшу ніж та, що була йому нарахована, то пеня відповідно в такому місяці не нараховувалась, а при підсумку її розміру за рік, отримані в ході розрахунку мінусові суми пені не враховувались в загальну суму, а брались до уваги лише суми зі знаком плюс. Виведення кінцевої суми пені за весь період стало результатом підсумку додавання сум нарахованої пені за кожен рік, що становить 8169,28 грн. Відповідно до частини першої статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних правовідносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу, тому заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не заслуговує на увагу. (постанова ВСУ від 25.11.2015 у справі N 6-2022цс15). Крім цього, суд вважає безпідставними та помилковими посилання на необхідність одночасного пред'явлення вимог про стягнення боргу по сплаті аліментів та неустойки, оскільки задоволення такого позову призведе до подвійного стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: partial