Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати, що частки співвласників земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71 [PERSON] та [PERSON] складають 11/50 та 39/50 відповідно та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 11/50 частин земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71 після смерті [PERSON], померлої 20 лютого 2014 року. Зазначає, що вона є матірю [PERSON], яка померла 20 лютого 2014 року. Після смерті дочки залишилося спадкове майно 11/50 житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71, а також 11/50 земельної ділянки, цільове призначення якої обслуговування вказаного житлового будинку. Вказана земельна ділянка приватизована, позивачка з дочкою є її співвласниками, однак долі у спільному майні не визначені. Позивачка є єдиною спадкоємицею після померлої дочки. Позивачкою прийнято спадщину та зареєстровано своє право власності на 11/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71. До прийняття спадщини їй належали 39/50 частин вказаного житлового будинку. Таким чином їй повністю належить на праві приватної власності житловий будинок № 71 по вул. Дмитра Ульянова в м. Мелітополі Запорізької області. Однак постановою державного нотаріуса від 10.03.2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71, оскільки вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам: позивачці та її померлій дочці [PERSON], без зазначення розміру долей. Оскільки дочці позивачки належало 11/50 частин житлового будинку, то відповідно їй мало належати і 11/50 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Таким чином, вирішити вказане питання в позасудовому порядку виявилося неможним, тому позивачка була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає і просить задовольнити. Представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу за її відсутності, та прийняти рішення суду по матеріалам, які є в справі. Третя особа - державний нотаріус Мелітопольської державної нотаріальної контори [PERSON] в удове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, у звязку з їх неявкою у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено наступне. 20 лютого 2014 року в м. Мелітополі померла дочка позивачки [PERSON], про що 24 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис за № 350. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 13.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 30 поновлено, матірю [PERSON], що народилася 31.03.1959 року є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 22.06.1970 року завідуючим відділом запису актів громадянського стану, актовий запис № 297 [PERSON] присвоєно Чесенко. 10.01.1974 року [PERSON] присвоєно прізвище Шишман, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 26. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.02.1981 року [PERSON] присвоєно прізвище Тітаренко. На теперішній час позивачці повністю належить на праві приватної власності житловий будинок № 71 по вул. Дмитра Ульянова в м. Мелітополі Запорізької області, про що свідчать копія свідоцтва про право на спадщину за законом та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /а.с. 7-8/. Як вбачається з копій державних актів на земельну ділянку, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) її власниками є [PERSON] та [PERSON], які проживають за вказаною адресою. /а.с. 9-10/. За вимогами\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Позивачка не має можливості оформити спадщину на 11/50 частин земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дмитра Ульянова, 71, що належали її померлій дочці - [PERSON], тому що 10.03.2015 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, оскільки земельна ділянка належала на праві сумісної власності двом співвласникам: позивачці та її померлій дочці [PERSON], без зазначення розміру долей. /а.с. 15/. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 4 та 5 ст. 89 ЗК України встановлено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно розяснень в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок № 71 по вул. Дмитра Ульянова в м. Мелітополі Запорізької області, його власниками, станом на 22.08.2014 року, були є [PERSON] та [PERSON], розмір їх часток власності 39/50 та 11/50 відповідно. /а.с. 11-14/. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] належало 11/50 частин житлового будинку № 71 по вул. Дмитра Ульянова в м. Мелітополі Запорізької області, право власності на які на теперішній час зареєстровано за позивачкою, то частки співвласників земельної ділянки, розташованої під вказаним житловим будинком [PERSON] та [PERSON] складають 11/50 та 39/50 відповідно, а тому за позивачкою слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на 11/50 частин земельної ділянки, після смерті [PERSON], померлої 20 лютого 2014 року.

Outcome: approved