Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, та відповідно до останньої редакції якої просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що власником житла за адресою: [ADDRESS], є Будівельне управління Державного управління справами (далі - БУ ДУС). Позивач з дітьми проживає в даному житлі з січня 2002 року на законних підставах, так як дана кімната була надана в користування її колишньому чоловіку [PERSON] з родиною з січня 2002 року на правах працівника БУ ДУС. У даній кімнаті зареєстровані позивач з дітьми та її колишній чоловік, при цьому [PERSON] не проживає у спірній кімнаті з 2014 року. В 2016 році позивач з відповідачем розірвали шлюб. Утримання кімнати відповідач не опікується, оплату житлово-комунальних послуг не проводить. Позивач звернулася з листом до БУ ДУС, щодо визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Листом від 28.06.2017 р. №16-4/102 БУ ДУС зазначило, що для вирішення цього питання необхідно звертатися до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що власником житла за адресою: [ADDRESS], є Будівельне управління Державного управління справами. Відповідно до ордеру №34 виданого 25 квітня 2017 року, гр. [PERSON] було надано дозвіл на зайняття житлового приміщення [ADDRESS] з сім'єю, на підставі протоколу №3 засідання профкому БУ ДУС та ДП «БМУ ДУС» від 18.02.2016 р. Згідно довідки форми №3 виданою БУ ДУС вих.№188 від 29.06.2017 р. в кімнаті [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [INFO]. 01.06.2017 р. [PERSON] звернулася до БУ ДУС з проханням про розгляд питання, щодо виселення (переселення) її колишнього чоловіка [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], кім. 76, де зазначила, що вона працювала на посаді вихователя Дошкільного закладу освіти №418 Державного управління справами з 2002 року по 2015 рік, що підтверджується відповідною довідкою БУ ДУС. Листом №16-4/102 від 08.06.2017 р. БУ ДУС надало відповідь [PERSON], що дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. З 2014 року [PERSON] [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною заявою мешканців будинку від 26.06.2017 р. Відповідно до копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, саме позивачем сплачуються комунальні послуги по утриманню вищевказаної кімнати. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстав рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові 6-467цс15 від 01.07.2015 р. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає що позовні вимоги щодо визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Будівельне управління Державного управління справами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved