Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач матеріально не забезпечує дітей, хоча він працює, інших утриманців не має. Він не працевлаштований офіційно та має мінливий дохід, тому просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, просили стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Додатково вказала, що відповідач не виконує своїх обов'язків з утримання та виховання дітей. Він тільки після отримання зарплати раз в місяць приносить дітям солодощі та фрукти. Іншої допомоги не надає. Вона просила надати кошти на одяг дитини на останній дзвоник, однак він відмовив їй. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, тому має змогу сплачувати аліменти. Не заперечила проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить його розписка (а.с. 14). Враховуючи, що відповідач був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не вказав причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 008408 від 19 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2005 року, актовий запис № 109. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 3). Як вказала позивачка, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Згідно копій свідоцтв про народження серії І-НМ № 016507 від 12 серпня 2005 року та серії І-НМ № 252348 від 01 квітня 2014 року відповідно [PERSON] народився 10 серпня 2005 року, [PERSON] народилася 26 березня 2014 року. Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 5). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо. Неповнолітні діти проживають з мамою [PERSON] Відповідач частково бере участь в утриманні дітей, хоча зобов'язаний це робити на рівні з позивачкою. [PERSON] є фізично здоровим, має можливість працювати, інших утриманців не має, а тому суд приходить до переконання, що, оскільки утримання неповнолітніх дітей є обов'язком батьків, позов підлягає до часткового задоволення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище та стан здоров'я дітей, матеріальне становище платника аліментів та інші обставини справи. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial