Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач ЛКП «Дністер» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території по вул.Угорська, 22 у м.Львові в розмірі 10 296,97 грн. та за послуги з теплопостачання в розмірі 24\~487,75 грн., які надаються у квартиру №27 цього будинку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, ЛКП «Дністер» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку №22 по вул.Угорська в м.Львові, а також забезпечує подачу теплової енергії до даного будинку. У квартирі №27 цього будинку проживають відповідачі. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі, фактично проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не уклали договори з останнім про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим не виконують обов'язку нести витрати за надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку. Незважаючи на відсутність договірних правовідносин, фактично такі послуги позивачем надаються, однак у зв'язку з відсутністю з боку відповідачів оплати за них, з врахуванням уточнень станом на 01.10.2014 розмір заборгованості становить 29168,21 грн., з якої за утримання будинку та прибудинкової території 8758,97 грн., за послуги по опаленню 20409,34 грн. Дану уточнену суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку і відшкодувати понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності №385 від 12.08.2015 (а.с.22), уточнені позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідачі проживають у [INFO]. Пояснив, що будинок, в якому проживають відповідачі, знаходиться на балансі місцевих рад, а обслуговується позивачем. Тому всі витрати по обслуговуванню будинку та прибудинкової території повинні оплачуватись відповідачами. Оскільки відповідачі платежі не вносять за фактично отримані послуги, не реагують на попередження про оплату, тому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в примусовому порядку. Зазначив, що згідно з розрахунком заборгованості відповідачі не оплачують за надані житлово-комунальні послуги з 01.11.2007 по 01.10.2014, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 29\~168 грн. 21 коп. Просить уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Покликається на довідки, попередження, розрахунки, копії договорів, інші документи. Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча повідомлялись належно про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.08.2015 позов не визнав, оскільки як власник квартири жодних угод про надання послуг на обслуговування будинку і прибудинкової території та з теплопостачання не укладав і не підписував. Відсутність укладеного договору вважає підставою для звільнення його від оплати послуг за житлово-комунальні платежі. В підтвердження своїх заперечень посилається на лист Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №11/12-1123 від 08.02.2010. Також вважає, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2007 аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішено, у задоволенні позовних вимог ЛКП «Дністер» відмовлено. Оскільки згадане рішення набрало законної сили, тому є всі підстави для закриття провадження у даній справі. Крім того, протягом багатьох років його помешкання відєднано від центрального опалення і влаштовано індивідуальне автономне опалення в квартирі. Наведене вважає вичерпним для відмови в задоволенні позову. В судові засідання (30.09.2015, 28.10.2015, 05.11.2015) відповідачі не прибули, повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини не прибуття суд не повідомили. Суд, з урахуванням думки представника позивача у відповідності до ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], інший відповідач [PERSON] у квартирі зареєстрована як член сім'ї. (а.с.4) При цьому, сам будинок залишився та продовжує перебувати на балансі місцевих рад. Як вбачається з відомості (а.с.5,6), відповідачі не сплачують послуги за центральне опалення та за утримання будинку і прибудинкової території, у звязку з чим існує заборгованість. Вказана заборгованість обрахована у відповідності до рішення Львівської міської ради № 561 від 31.05.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій\~\~для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (з наступними змінами згідно рішення ЛМР від 14.11.2014 №854), якими затверджені тарифи з утримання будинків та прибудинкових територій. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ЖК України, а саме: відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.64 ЖК України повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму. Судом встановлено, що позивачем ЛКП «Дністер» укладені та постійно діють угоди з міськими та аварійними службами, санітарно-епідеміологічною станцією про дератизацію, про вивіз та утилізацію твердих побутових відходів, озеленення та зрізка дерев та ін. Крім того, є доказом надання ряду послуг, за які відповідачі повинні сплачувати, це оплата праці двірників та інших штатних одиниць, які надають послуги при зверненні мешканців з заявами про їх надання, зокрема, видача довідок про склад сімї, прописку тощо. Це підтверджується рядом відповідних договорів, укладених між позивачем та комунальними службами. (а.с.54-81) Судом береться до уваги, що товариство співвласників будинку, в якому проживають відповідачі не створено, окремо відповідач [PERSON] як власник квартири угод на обслуговування будинку та прибудинкової території з відповідними службами не укладав, відповідачі не користуються індивідуальним контейнером для вивозу сміття, не несли інші витрати. Тим самим відсутні будь-які переконливі докази про несення відповідачами матеріальних витрат, повязаних з триманням та обслуговуванням будинку, в якому вони проживають. Заперечення відповідача [PERSON] на позов з мотивів відсутності укладеного договору з ЛПК «Дністер» не беруться судом до уваги, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачем фактично надаються відповідачам послуги з утриманням будинку і прибудинкової території. Окрім цього, встановлено, що договір на даний час не укладено. Вказаний факт відповідач в судовому засіданні визнав, предявивши зустрічний позов, який ухвалою від 05.11.2015 залишено без розгляду. Дійсно, у відповідності до положень п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином вказаним законом передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст.6 ЦК України). Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Вказана позиція визначена в постанові Верховного Суду України №6-110цс/12 від 10.10.2012. Тим самим визначено, що обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону. Під поняттям «послуги утримання будинків і прибудинкової території», згідно із ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», слід розуміти господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Оскільки ряд договорів, укладених з комунальними службами, підтверджують факт надання послуг щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством, слід вважати встановленим, що розмір плати за такі послуги позивач правомірно нараховує і відповідачам, а отже, правомірно ставить вимогу про стягнення такої заборгованості. Також враховується позиція Верховного суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, і за таких обставин. Отже, доводи сторони відповідача про відсутність договірних правовідносин не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що він як власник помешкання відмовився від централізованого опалення власної квартири і встановив індивідуальну автономну систему опалення, судом розцінюються як голослівні і не можуть слугувати для звільнення відповідача не сплачувати нараховані послуги з теплопостачання. Так, судове засідання 17.08.2015 відкладалось в тому числі з причин надання відповідачу можливості надати суду підтверджуючи документи про відєднання його помешкання від центрального опалення. В силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Натомість, станом на день ухвалення судового рішення 5.11.2015 відповідачем жодні докази в підтвердження своєї позиції суду не надано. Судом встановлено, що будинок №22 по вул.Угорська у м.Львові є багатоквартирним будинком - 4-х поверховим. Помешкання відповідачів розташовано на 4-му поверсі. З копії договору №3433/А з додатками вбачається, що такий укладений між позивачем як покупцем послуг та енергопостачальником ЛМКП «Львівтеплоенерго». (а.с.70-75, 77-80) З відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго» №08-738 від 05.10.2015, наданої представником позивача, вбачається, що інформація щодо обладнання квартири відповідача засобами індивідуального опалення відсутня, нарахування за послуги здійснюється по двоставковому тарифу. (а.с.96) Судом беруться до уваги пояснення представника позивача про те, що система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, і власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати самовільне відключення від мереж централізованого опалення, яка є системою, що гідравлічно та теплотехнічно об'єднує всі квартири. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано відповідні дозволи на відключення його помешкання від мережі теплопостачання, в тому числі відсутні технічні пропозиції, рішення міжвідомчої комісії райадміністрації, згода власників житлового будинку, інші документи, що є необхідною умовою для проведення від'єднань мешканців, що проживають у багатоповерхових будинках від мережі центрального опалення, тому позивачем підставно проводиться нарахування за спірний період за послуги з теплопостачання відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 930 від 02.09.2008 «Про затвердження тарифів на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання, враховуючи економічно обґрунтовані витрати на їх виробництво, транспортування та постачання» (з наступними змінами та доповненнями згідно рішень від 14.11.2008 №1255; від 29.12.2008 №1433; від 29.12.2010 №1823; від 28.12.2011 №1083). Отже, з огляду на відсутність належних документів і відповідних дозволів стосовно здачі в експлуатацію влаштованої відповідачем [PERSON] системи автономного опалення, не внесення будь-яких змін в технічну документацію на будинок та в договір на теплопостачання квартири та будинку в цілому, суд приходить до висновку, що є всі підстави зобовязати відповідачів здійснити оплату послуг за теплопостачання. З представленого позивачем остаточного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачів за послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку з 01.11.2007 по 01.10.2014 становить 8758,97 грн., за центральне опалення 20409,24 грн. Вказані суми заборгованості відкориговані позивачем з врахуванням рішення Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2007 (а.с.34). Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного відповідачі, будучи наділені правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст.60 ЦПК України не подали. З врахуванням встановлених обставин справи, суд,

Outcome: approved