Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позові вказав, що 11.05.2017 року о 12 годині 40 хвилин за участю:автомобіля ВАЗ, д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] таавтомобіля Skoda, д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , сталася ДТП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Skoda, д/н [NUMBER] та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Відповідно до постанови судді Лубенського міськрайонного суду від 01.06.2017 року винним визнано відповідача [PERSON] , у зв`язку з порушенням останнім ПДР України. На момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] застраховано не було. Відповідно до Звіту №314, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Skoda, д/н [NUMBER] становить 15973,98 гривень, які були виплачено позивачем потерпілій стороні - водієві [PERSON] . Крім цього, розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 350,00 гри. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу 16323,98 гривень шкоди, заподіяної шкоди та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. В судове засідання представник позивача МТСБУ не з`явився, в позові просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням щодо розгляду справи без його участі, позов визнав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 цього ж Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 11.05.2017 року, близько 12 години 40 хвилин в м.Лубни по вул.Я.Мудрого, водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030 д/н [NUMBER] порушив п.п.2.9; 12.1; 13.1 ПДР України та скоїв ДТП, допустивши наїзд на транспортний засіб Skoda, д/н [NUMBER] , який стояв на парковці, і який належить [PERSON] . Внаслідок даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.06.2017 року винним у вчиненні пригоди визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП у вигляді 10200 гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.5). Вказана постанова набрала законної чинності 12.06.2017 року. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, у зв`язку з чим, потерпіла сторона - водій [PERSON] 12.05.2017 року звернувся до позивача - МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 10 згаданого Закону, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 10 згаданого Закону, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Вартість виготовленого звіту становить 350 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою №96 від 30.05.2017 року (а.с55). Згідно звіту №314 про незалежну оцінку майна (визначення вартості) (а.с.12-41) розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda, д/н [NUMBER] , становить 15973,98 гривень. Позивачем на рахунок потерпілого [PERSON] було перераховано кошти в сумі 15973,98 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №1260242 від 05.10.2017 року (а.с.58). Відтак, сума виплати 15973,98 гривень, що була проведена позивачем, в порядку регресу, підлягає стягненню з відповідача на користь останнього. Також позивачем було сплачено кошти за збір документів сумі 350 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №96рв від 21.06.2017 року (а.с.57). Вказані кошти позивач також просить стягнути з відповідача. Однак, позивач не зміг обґрунтувати правову підставу для стягнення таких коштів в порядку регресу з відповідача. Відтак, такі вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial