Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача в свою користь додаткові витрати понесені на оплату лікування [PERSON] у розмірі 25 379 грн. 16 коп. В обгрунтування позову покликається на те, що з 08.04.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON], якИЙ проживає з нею, їй важко утримувати дитину, оскільки відповідач не надає жодної допомоги на його утримання, хоча зобов'язаний та може її надавати. Крім того, син є інвалідом дитинства, має вроджену ваду розвитку обох верхніх кінцівок та перебуває на диспансерному обліку у ортопеда. Син неодноразово був оперований, за період 2012-2014 року нею витрачено 50 758 грн. 32 коп. на лікування сина, однак, відповідач не приймав жодної участі у вказаних витратах, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на лікування дитини. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечили проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак повністю не визнав позов в частині стягнененя половини додаткових витрат, оскільки такі були понесені під час перебування сторін у шлюбі, крім того, кошти на лікування дитини були отримані позивачкою від благодійності небайдужих людей. Тому просять в цій частині позову відмовити Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Згідно ч.2 та ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього [NUMBER], відтак, зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обов'язку утримання дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини, потреби на його утримання, стан здоров'я дитини, який є інвалідом, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, яка не працює, задовільний стан здоров'я відповідача, матеріальне становище відповідача, який не працює, однак, заходів для працевлаштування не вживає, незважаючи на наявність спеціальної освіти, відсутність на його утриманні інших осіб та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі ? частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 04.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом, йому встановлено діагноз - природжена вада розвитку кістково-суглобової системи, у зв»язку із чим дитина потребує постійного лікування та оперативного втручання. У зв»язку із вродженим каліцтвом [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, в т.ч. у зв»язку із проведення неодноразових операцій на верхніх кінцівках. Як вбачається із договору №67 на надання платних медичних послуг від 10.04.2014 року, додатку № 1 до даного договору та рахунку №2386 позивачкою було оплачено вартість операції та лікування дитини [PERSON] в розмірі 67 300 рублів та 440 руб., що згідно офіційного курсу валют становить 24 614 грн.98 коп. та 160 грн. 93 коп. З огляду на те, що позивачка понесла додаткові витрати на загальну суму 24 775 грн. 91 коп., пов'язані із хворобою сина які підтверджуються відповідними платіжними документами, з відповідача слід стягнути половину зазначених витрат в розмірі 12 389 грн. 95 коп. Твердження відповідача про те, що вказані витрати понесені спільно за час перебування у шлюбі з позивачкою, суд вважає безпідставним з огляду на те, що такі витрати понесені у квітні 2014р., а сам відповідач подавши позов про розірвання шлюбу ще у березні 2014р., зазначив у позовній заяві, що тривалий час не проживає з позивачкою однією сім»єю та не веде із нею спільного господарства, що свідчить про те, що такі витрати понесені позивачкою самостійно. Щодо вимоги позову про стягнення решти суми додаткових витрат то така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, позивачкою, всупереч зазначених вимог не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставини щодо понесення нею решти суми додаткових витрат на дитину саме у зв'язку із його хворобою. Надані суду чеки не свідчить про такі витрати, оскільки не містять відомостей про придбання речей та медикаментів саме у зв»язку із хворобою [PERSON] та оплату таких саме позичвакою. Договір про надання платних послуг від 01.04.2014р., укаледний не позивачкою, а [PERSON], що свідчить, що за вказаним договром витрати понесла остання, а не позивачка. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 180, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved