Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної частки (пай) КСП «Веприн» на території Вепринської сільради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,78 умовних кадастрових гектарах, що підтверджує Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та права на пайовий фонд майна КСП «Веприн», де частка спадкодавця визначена в розмірі 6773 гривень, що підтверджує Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]. Право спадкування за заповітом після смерті [PERSON] має [PERSON] (дочка спадкодавця), яка від прийняття спадщини відмовилася на користь позивача, про що написала відповідну заяву. Позивачка не може оформити спадкові права через відсутність дати в сертифікаті на земельну ділянку (пай), а майновий сертифікат вже виданий після смерті батька, в звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за законом. Сторони в судове засідання не з»явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане Вишевицькою сільською радою 30 червня 1967 року батьками позивачки є: батько, [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 1985 року позивачка уклала шлюб з гр. [PERSON], що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 грудня 1985 року видане Вепринською сільською радою Радомишльського району, Житомирської області та отримала прізвище чоловіка - [PERSON]. 15 листопада 2000 року батько позивачки [PERSON], в Вепринській сільській раді Радомишльського району Житомирської області зробив розпорядження у вигляді заповіту, де вказано, що на випадок його смерті, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати і на що за законом матиме право, заповідає у власність [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] у віці 71 років в с. Веприн, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 08 грудня 2003 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, входить право на земельну частку (пай) КСП «Веприн» на території Вепринської сільради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,78 умовних кадастрових гектарах, що підтверджує Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та право на пайовий фонд майна КСП «Веприн», де частка [PERSON] визначена в розмірі 6773 гривень, що підтверджує Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]. Згідно довідки виконавчого комітету Вишевицької сільської ради № 62 від 09.11.2016 року спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] шляхом: на день смерті та на протязі шести місяців після смерті батька проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], обробляла земельну ділянку та робила поточний ремонт будинку. Відповідно до заяви від 09 листопада 2016 року, спадкоємець за заповітом - [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON] - дочки спадкодавця. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (редакції 2003 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 2003 році, тобто до 1 січня 2004 року, тому дані правовідносини сторін урегульовані нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.534 ЦК УРСР (1963р.) кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одному або кільком особам, як таким, що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі та окремим державним, кооперативним і суспільним організаціям. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 549 ЦК України (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай).

Outcome: approved