Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач Національний авіаційний університет звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між сторонами по справі було укладено договір №14-1/ОФ-1141 від 29.08.2014 року про навчання. За умовами договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по здійсненню навчання за освітньокваліфікаційним рівнем «бакалавр» за напрямом підготовки «Економіка підприємства» за очною формою навчання сина відповідача [PERSON] . Наказом ректора №1915/ст від 18.08.2014 року сина відповідача [PERSON] було зараховано до навчання. Після укладання договору позивач надав [PERSON] освітні послуги з 01.09.2013 року по 28.02.2015 року. Відповідно до п. 3.8 договору кошти за навчання відповідач мав сплатити за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру, а саме: не пізніше 10 лютого 2015 року. Вартість навчання за один навчальний семестр відповідно до п.3.3 договору відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 1 417 грн. на місяць. Наказом ректора від 28.02.2015 року №322/ст. [PERSON] було відраховано з університету з 28.02.2015 року за академічну неуспішність та порушення умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, сплативши кошти лише за перший навчальний семестр першого курсу навчання, що склало 7 085,00 грн. Тоді, як борг по оплаті за один навчальний місяць, який розпочався 01.02.2015 року, становить 1 417,00 грн. та до сьогодні не погашений. Пунктом 4.2 договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен календарний день заборгованості. Таким чином, станом на 05.03.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням пені та інфляційних нарахувань з простроченої суми заборгованості становить 3 528,82 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Любченко І.Г. до судового засідання не з`явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №14-1/ОФ-1141 від 29.08.2014 року про навчання, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу студенту по здійсненню навчання з 01.09.2014 року за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом підготовки 6.030504 «Економіка підприємства» в інституті, на факультеті ІЕМ ФЕП за очною формою навчання сина відповідача [PERSON] (а.с.9). Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, а замовник в свою чергу зобов`язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строк, що встановлені цим договором (п.п. 2.2.1, 2.2.2 та 3.8 договору). Наказом ректора №1915/ст від 18.08.2014 року сина відповідача [PERSON] було зараховано до навчання (а.с.12). Після укладання договору позивач надав [PERSON] освітні послуги з 01.09.2013 року по 28.02.2015 року, що підтверджується академічною довідкою №083405 від 28.02.2015 року (а.с.13), а також навчальною карткою студента (а.с.14). Пунктами 3.1, 3.2, 3.6 договору передбачено, що загальна вартість навчання за один навчальний семест становить 7 085,00 грн., вартість навчання за один навчальний семестр, як правило відповідає вартості 5-ти календарних місяців, з оплатою 1 417,00 грн. Загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 56 680,00 грн. Відповідно до п.3.8 договору кошти за навчання відповідач мав сплатити за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру, а саме: не пізніше 10 лютого 2015 року. Наказом ректора від 28.02.2015 року №322/ст. [PERSON] було відраховано з університету з 28.02.2015 року за академічну неуспішність та порушення умов договору (несплата за навчання) (а.с.12 зворот). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, сплативши кошти лише за перший навчальний семестр першого курсу навчання, що склало 7 085,00 грн. Тоді, як борг по оплаті за один навчальний місяць, який розпочався 01.02.2015 року, становить 1 417,00 грн. та станом на 05.03.2019 року не погашений, про що свідчить довідка про дебіторську заборгованість (а.с.15). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.614 ЦК України). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань згідно договору в частині оплати освітніх послуг, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 3 528,82 грн., з них: заборгованість за навчання у розмірі 1 417,00 грн., пеня з простроченої суми за період з 11.02.2015 року по 10.02.2016 року у розмірі 740,17 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 1 371,65 грн., з обрахунком яких суд повністю погоджується. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням №744 від 14.03.2019 року (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved