Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, але при зверненні до нотаріуса отримала роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на будинок в нотаріальному порядку, оскільки не представила належним чином оформлені правоустановлюючі документи на нього. Як було з'ясовано, отримавши будинок в користування від радгоспу «Радянська Україна» чоловік викупив його, але не оформив своє право власності на нього до кінця і не отримав свідоцтво про право власності. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом і прийняла спадщину, а наданим технічним паспортом на будинок, довідками сільської ради та радгоспу «Радянська Україна» підтверджується, що будинок був викуплений та належав [PERSON], а тому після його смерті в порядку спадкування повинен перейти до неї. Під час розгляду справи збільшила свої позовні вимоги і також просила визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,1855 га, розташовану за тією ж адресою що і будинок, яка була виділену для його будівництва та обслуговування. Вказувала, що ця ділянка належала померлому чоловікові згідно із державним актом серії [NUMBER], виданим Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15 вересня 1993 року, але оформити цю спадщину вона не має можливості в зв'язку із втратою державного акту. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому позивачка в своїй заяві позов підтримала, а представник відповідача позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер громадянин [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав до своєї смерті в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку, розташованого по [ADDRESS], а також земельної ділянки, площею 0,1855 га, розташованої за цією ж адресою та виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку. Первісно цей будинок та ділянка мали адресу в цьому ж селі по [ADDRESS], але рішенням сільської ради № 3 від 3 травня 2002 року він був змінений на № 21. За положеннями ст. 1261 ЦК України спадкоємицею першої черги після його смерті є його дружина, тобто позивачка у справі Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала з померлим чоловіком на час його смерті. Крім того в передбачений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Проте, звернувшись до нотаріуса, вона отримала роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на будинок та земельну ділянку, оскільки не представила відносно них правоустановлюючі документи. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку або ж на будинок можлива за представлення правовстановлюючих документів, оформлених належним чином. Так, як вже було зазначено, [PERSON] отримав зазначений будинок від радгоспу «Радянська Україна» в порядку переселення і повністю виплатив за нього ссуду, що підтверджується довідкою цього радгоспу від 2 вересня 1982 року. Але потім він не оформив свідоцтво про право власності на нього. Належність будинку також підтверджується погосподарською книгою Лиманівської сільської ради (особовий рахунок [NUMBER]), згідно із записами якої житловий будинок по [ADDRESS] рахувався на праві приватної власності за [PERSON], в тому числі і на час його смерті. Вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що [PERSON] за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку. Крім того, земельна ділянка належала йому на праві приватної власності згідно із державним актом серії [NUMBER], виданим Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15 вересня 1993 року, який був втрачений за невідомих обставин. Однак її належність померлому підтверджується копією державного акту, завіреною секретарем Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської область, а також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим відділом Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області 5 листопада 2015 року. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначений спадковий будинок та земельна ділянка належали за життя [PERSON], а тому це майно входить до складу спадщини після його смерті, і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як єдиній спадкоємиці за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved