Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Взаємний кредит» звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №576 від 25.12.2012 року в сумі 10946,10 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] кредитного договору №576 від 25.12.2012 року остання отримала кредит у розмірі 6000,00 гривень, строком погашення не пізніше 25.12.2013 року, зі сплатою відповідної платні за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми кредиту. В якості забезпечення наданого кредитного договору 25.12.2012 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір поруки №46, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору №576 від 25.12.2012 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.12.2012 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №576 (а.с.3-4), згідно умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на особисті потреби на загальну суму 6000,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер №491 від 25.12.2012 року (а.с.6), а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 25.12.2013 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. На підставі п.2.2 кредитного договору №576 від 25.12.2012 року позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 кредитного договору. Відповідно до п.3.1 кредитного договору №576 від 25.12.2012 року плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 48% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.3.3 кредитного договору №576 від 25.12.2012 року сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною кредитного договору. На підставі п.4.1 кредитного договору №576 від 25.12.2012 року зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків забезпечується порукою [PERSON] Відповідно до п.7.4 кредитного договору №576 від 25.12.2012 року у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту у судовому порядку внаслідок невиконання позичальником зобов'язань, встановлених п.2.2 кредитного договору, до позичальника застосовується процентна ставка у розмірі 3% за кожен день від суми фактичного залишку кредиту від дати виникнення заборгованості за кредитом до дня прийняття рішення кредитодавцем про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку. 25.12.2012 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №576 від 25.12.2012 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №46, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (позичальник) її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.5). Відповідно до п.3 договору поруки №46 від 25.12.2012 року відповідальність поручителя перед кредитором настає у тому випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту, належних процентів відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору №576 від 25.12.2012 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 08.10.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №576 від 25.12.2012 року в сумі 10946,10 гривень, а саме: 3210,00 гривень - сума кредиту, 513,60 гривень - нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, передбачені п.3.1 кредитного договору, 7222,50 гривень - проценти за користування кредитом, передбачені п.7.4 кредитного договору (а.с.7). Статтями 14 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів, способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є поручителями перед позивачем за виконання умов кредитного договору №576 від 25.12.2012 року та солідарними боржниками. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від [PERSON] виконання зобов'язань по кредитному договору, які остання ігнорує. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу та процентів по кредиту відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, пропорційно до задоволених вимог до кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved