Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. За життя мати склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно позивачці. Позивачка спадщину прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач - Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідити та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 червня 2000 року. Позивачка є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 жовтня 2018 року. Даними заповіту, складеного 30 квітня 1992 року [PERSON] , підтверджується, що остання заповіла усе своє майно позивачці. Відповідно до довідок Новоушицької селищної ради за № 372, 373, 374 від 22 червня 2018 року, №64 від 24 липня 2018 року, [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в належному їй будинку в [ADDRESS] . Разом із [PERSON] проживав та був зареєстрований онук [PERSON] . Позивач після смерті спадкодавця вступив в управління та розпорядження спадковим майном здійснюючи догляд за ним. Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] , що належало [PERSON] становить 128144,00 гривень. Реєстрація права власності на нерухомі об`єкти за вказаною адресою на ім`я [PERSON] не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 05 липня 2018 року. Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса 04 жовтня 2019 року інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в спадковому реєстрі відсутня. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO] , тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно з ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що позивач, як дочка, є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , яка відповідно до вимог статті 549 ЦК Української РСР 1963 р, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №126 від 13 липня 2018 року, ордер та розрахунок-квитанція, згідно з якими адвокатом здійснено вивчення матеріалів справи та надання консультацій, вартість цієї роботи визначена 350 грн., підготовку позовної заяви, вартість цієї роботи визначена у сумі 700 грн., підготовка клопотання про витребування доказів 350 грн., представництво у судових засіданнях - 350 грн., всього 1750 грн, акт приймання-передачі виконаних робіт від 08 жовтня 2018 року. Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, а також суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначається, між іншим, із документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), копії яких в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості їх дослідження з метою розподілу судових витрат, відповідно, у задоволенні клопотання про стягнення даних витрат слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 1281 грн. 44 коп.

Outcome: approved