Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач ЛКП «Старий Сихів» звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнень від 26.10.2016) до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення в розмірі 10495,80 грн., заборгованості за спожиті послуги з центрального постачання гарячої води в розмірі 12359,73 грн., заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання холодної волди та водовідведення в розмірі 2958,24 грн. Обґрунтовує позов тим, що ЛКП «Старий Сихів» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку по вул.Кавалерідзе, 8 у м.Львові, в якому проживає відповідач, в тому числі надає послуги за опалення та постачання гарячої та холодної води. За період з жовтня 2002 р. по 01.07.2014 відповідач частково не сплачував витрати за надані послуги з централізованого опалення, за постачання гарячої води та за холодне водопостачання, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 25\~814 грн. 77 коп. На підставі різних договорів, які позивач уклав з комунальними службами м. Львова, ЛМКП «Львівтеплоенерго» ним надавались та надаються житлово-комунальні послуги, які затверджені рішенням виконавчого комітету ЛМР, зокрема, підготовка будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення і зливної каналізації, поточний ремонт будинку та ін. Однак внаслідок не внесення з боку відповідача плати за надані послуги, підприємству створюється важке фінансове становище, останній позбавлений можливості належним чином виконувати умови договору по наданню житлово-комунальних послуг населенню та сплачувати за них. Оскільки внесення такої плати є обов'язком відповідача, який ним не виконується, згадану вище суму заборгованості просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просить врахувати, що позивач раніше звертався до суду з заявами про видачу судових наказів, які були за заявою відповідача скасовані. Вважає, що порушене право позивача підлягає захисту в повному обсязі, а до стягнення підлягає заборгованість в повному обсязі за весь вказаний в позовній заяві період. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності від 04.04.2016 (а.с.22) позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Також просить не застосовувати наслідки спливу трьохрічного строку позовної давності, оскільки протягом періоду, за який виникла заборгованість, відповідач частково сплачував витрати за надані послуги, а позивач звертався із заявами про видачу судових наказів. Вважає, що в такому випадку перебіг позовної давності переривається та починається обраховуватись спочатку, і відповідно, не є пропущеним. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, існуючу заборгованість пояснив збігом сімейних обставин, незадовільним матеріальним становищем. Зазначив, що він неодноразово звертався до позивача з приводу надання йому інформації стосовно правильності нарахування, однак всі його вимоги залишались проігнорованими. Просить врахувати, що з вини позивача в його помешканні не встановлені лічильники обліку гарячої та голодної води, що свідчить про зацікавленість позивача проводити нарахування за використану воду в більшому розмірі. Заборгованість за надані послуги з теплопостачання та водопостачання у нього не може існувати, оскільки за такі послуги він справно сплачував, про що долучив квитанції. Просить позов залишити без задоволення, а також застосувати до даних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку. що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в [INFO] без реєстрації згідно рішення міськвиконкому від 23.05.1991 за №186 (відселенческий фонд) (а.с.23) Балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у цьому будинку є позивач. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому право відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов'язок споживача\~\~(наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2002 по 01.07.2014 становить 10496 грн. 80 коп., за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.11.2002 по 01.07.2014 12359 грн.73 коп., за холодне водопостачання за період з 01.07.2008 по 01.08.2015 2958 грн. 24 коп. Суд приймає розрахунки як належні та допустимі докази, і при цьому, не приймає до уваги позицію відповідача про те, що вказана заборгованість у нього відсутня, оскільки, як вбачається з копій квитанцій, долучених до матеріалів справи, відповідач здійснював оплату на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», ЛМКП «Львівводоканал», ПАТ «Львівгаз», ЛКП «Старий Сихів» за період з жовтня 2016 року, тобто за інший період. Таким чином, оскільки відповідач не представив будь-якого іншого доказу в спростування заборгованості за послуги з централізованого опалення, за гаряче і холодне водопостачання в період по липень 2014 року і по серпень 2015 року, тому суд вважає представлені позивачем розрахунки належним доказом для стягнення визначеної в ньому суми в примусовому порядку. Доводи відповідача про проведення неправильності нарахувань за надані послуги, судом визнаються голослівними, а незадовільний матеріальний стан відповідача, котрий є особою пенсійного віку не може бути бути підставою для відмови в позові. При цьому, суд застосувує до вимог наслідки спливу строку позовної давності. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст.\~\~264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для того, щоб позовну вимогу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, заявлену поза межами строку позовної давності можна було залишити без задоволення, необхідно щоб трьохрічний строк не переривався, так як після переривання він буде обчислюватись заново, і в позивача буде право протягом трьох років пред'явити відповідну вимогу до боржника. В даному випадку, виходячи з правової природи відносин, які установились між сторонами, вчинення дій, що свідчать про визнання свого боргу, є здійснення відповідачем оплати за житлово-комунальні послуги, і відповідно, не здійснення такої оплати є початком перебігу строку позовної давності. Враховуючи те, що доказів про систематичне внесення плати за надані послуги у період з 2002 року по березень 2009 року в більшому розмірі, ніж визначено щомісячними платежами, позивачем не надано, а у розрахунку не відображено дії, які Закон розцінює як початок нового обчислення строків позовної давності, тому такий строк є пропущеним, і відповідно, наслідки його спливу мають бути застосовані. Тому до стягнення підлягає сума заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2009 по липень 2015 року. Ухвалюючи таке рішення та застосовуючи наслідки спливу строку позовної давності суд також враховує, що в матеріалах справи наявна ухвала про скасування судового наказу про стягнення цієї заборгованості від березня 2012 року. Підсумовуючи викладене, до задоволення підлягає вимога про стягнення заборгованість за централізоване опалення за період з 01.03.2009 по 01.07.2014 в розмірі 6294 грн. 26 коп., за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.03.2009 по 01.07.2014 7514 грн. 94 коп., за холодне водопостачання за період з 01.03.2009 по 01.08.2015 1978 грн. 43 коп. Ці суми суд стягує в примусовому порядку, про що ухвалює рішення. В решті позовних вимог, заявлених за період з 2002 року по 28.02.2009 суд відмовляє за пропуском строку позовної давності. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840,58 грн., пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.64 ЖК України, ст.ст.257, 264 ЦК України,

Outcome: partial