Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка, уточнюючи позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 43094,40 грн. та компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) з урахуванням індексу інфляції в сумі 722,18 грн., що загалом складає 43816,58 грн., посилаючись на те, що вона працювала на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» та 22 червня 2015 року була звільнена за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України. Проте, під час звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок та не виплатив їй заробітну плату. Всього на момент звільнення заборгованість склала 5731,63 грн., яка по цей час так і не повернута, і в звязку з цим вона була змушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу. Вважає окрім суми основної заборгованості по заробітній платі, відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 43094,40 грн. та компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) з урахуванням індексу інфляції в сумі 722,18 грн., а всього 43816,58 грн. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в частині стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати в сумі 43094,40 грн. та компенсацію втрати частини доходів (заробітної плати) з урахуванням індексу інфляції в сумі 722,18 грн., посилаючись на те, що позивачем допущені арифметичні помилки при здійсненні розрахунків. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 27 вересня 1977 року [PERSON] була прийнята на роботу до Мелітопольського виробничого обєднаного холодильного і компресорного машинобудування заводу ім. 30-річчя ВЛКСМ, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», звідки була звільнена 22 червня 2015 року, згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7) Згідно копії довідки про заборгованість по заробітній платі від 13.06.2016 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON], яка працювала на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», становить \~5731,63 грн. /а.с.8/. На даний час зазначена заборгованість позивачці не виплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхування», середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно наданої ПАТ «Рефма» довідки по заборгованості по заробітній платі з урахуванням вимог постанови № 100, заробітна плата за останні два місяці передуючі звільненню складає: березень 2015 року 2319,47 грн., квітень 2015 року 1223,90 грн. Середній заробіток, з урахуванням 22 робочих днів за останні два місяці передуючі звільненню позивачки складає 128,64 грн. (2830,12 грн. : 22 роб. дні ). А тому розмір компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати, термін прострочення виплати якої за період з 23.06.2015 по 20.10.2016 року складає 335 робочих днів без урахування святкових та вихідних днів, і розмір компенсації становить: 128,64 грн. х 335 робочих днів = 43094,40 грн. Індексація заробітної плати, яка здійснюється згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року №1078, це механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ст. 2, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, індексація входить в структуру заробітної плати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно даних Держкомстату, індекс споживчих цін (індекс інфляції) по Україні (до попереднього місяця) за 2015 рік становить: липень 99,0 %, серпень 99,2 %; вересень 102,3 %; жовтень 98,7 %; листопад 102,0 %; грудень 100,7 %; за 2016 рік: січень 100,9 %; лютий 99,6 %; березень 101,0 %, квітень 103,5 %; травень 100,1 %; червень 99,8 %; липень 99,9 %, серпень 99,7 %, вересень 101,8 %, що в процентному відношенні з часу виникнення заборгованості загалом складає (2,3 + 2 + 0,7 + 0,9 + 1 + 3,5 + 0,1 + 1,8) = 12,3 %. Нарахований, але не виплачений позивачці при звільненні дохід відповідачем складає 5731,63 грн., і тому розмір індексації заробітної плати становить: 5731,63 грн. : 100 х 12,3 = 704,99 грн. На підставі викладеного суд вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 43094,40 грн. та компенсація втрати частини доходів (заробітної плати) з урахуванням індексу інфляції в сумі 704,99 грн., що загалом складає 43799,39 грн. Відповідно до ст. 88 ЦК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок /а.с.1/.

Outcome: partial