Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві вона зіслалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] з 02.07.2004 року. Шлюб зареєстрований Виконкомом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області 02.07.2004 року, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 02.07.2004 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. 28.02.2019 року позивачка звернулася до Покровського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області з метою розірвання шлюбу з [PERSON] , однак їй було відмовлено та роз`яснено, що згідно п. 5.12, 5.14 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя у випадку, передбаченому ст. 106 СК України проводиться на підставі письмової заяви та передбачає особисту присутність подружжя або одного з них, а згода іншого на розірвання шлюбу має бути нотаріально засвідчена. Оскільки позивачкою та відповідачем вказані підстави не дотримані, то Покровський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області не може прийняти заяву та провести реєстрацію розірвання шлюбу. У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне проживання припинене з грудня 2007 року. Причиною розпаду сім'ї є взаємна неприязнь, яка згодом переросла у психологічну несумісність, а також різні погляди на життя та ведення особистого господарства. Вважає, що примирення між сторонами неможливе, так як шлюбні відносини та спільне проживання між ними припинені, сторони мають різні погляди на життя та ведення особистого господарства, а тому згідно ч. 2 ст. 112 СК України подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивачки. В зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивачки, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивачки не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 02.07.2004 року, шлюб зареєстрований Виконкомом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12. Після одруження [PERSON] залишила своє прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до копії листа про відмову у прийнятті заяви та проведенні реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] було відмовлено прийнятті заяви та проведення реєстрації розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що згідно п. 5.12, 5.14 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя у випадку, передбаченому ст. 106 СК України проводиться на підставі письмової заяви та передбачає особисту присутність подружжя або одного з них, а згода іншого на розірвання шлюбу має бути нотаріально засвідчена, однак [PERSON] та [PERSON] вказані підстави не дотримані (а.с. 4) Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved