Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач компанія з обмеженою відповідальністю «Кантареллі лімітед» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костенко Світлана Анатоліївни, [PERSON], який в подальшому уточнив, та просив визнати недійсним договір дарування нежитлових приміщень першого поверху нежитлової будівлі літера А-10 № № 13, 13а, 136, 13в, 14, 14а, 15, 15а, 16, 16а, 16б, 17, 18, 19, 20, 21а, 22, 22а, 24, 24а, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 35а, загальною площею 451,9 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], укладний між Комнанією з обмеженою відповідальністю «Кантареллі лімітед» та [PERSON] 08.09.2004 року., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А. за реєстраційним № 9415, а також визнати право власності на вказані нежитлові приміщення. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Компанія Кантареллі Лімітед, утворена та зареєстрована на території республіки Кіпр. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між позивачем та ЗАТ «Інститут Укроргверстатінпром» 31.05.2002 року, Кантарелі Лімітед належали нежитлові приміщення першого поверху нежитлової будівлі літера А-10 №№ 13, 13а, 136, ІЗв, 14, 14а, 15, 15а, 16, 16а, 166, 17, 18, 19, 20, 21, 21а, 22, 22а, 24, 24а, 25, 26, 27, 28, 29, ЗО, 31, 32, 33, 34, 35, 35а, загальною площею 451,9 кв.м, що розташовані в [ADDRESS]. У березні 2008 року позивачу стало відомо, що вказані приміщення використовуються ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору оренди, укладеного з [PERSON], яка є їх власником на підставі договору дарування, укладеного від імені позивача [PERSON] за довіреністю від 24.02.2002 року. Позивач вказав, що [PERSON] при укладанні договору дарування не мав повноважень на вчинення такого договору на підставі довіреності, виданої на його ім»я Кантареллі Лімітед 24.04.2002року. Тому просив суд визнати договір дарування від 24.08.2004 року, укладений між [PERSON], який діяв від імені Кантареллі Лімітед, та [PERSON], недійсним. Крім того, при оформлені договору дарування від імені Кантареллі Лімітед [PERSON] були надані рішення юридичної особи та довіреність на укладення договору дарування не від компанії з обмеженою відповідальністю Кантареллі Лімітед, утвореної та зареєстрованої на території республіки Кіпр під реєстровим № 129392. Договір дарування був укладений на підставі рішення та довіреності Кантареллі Лімітед, якими надані повноваження на вчинення договору дарування на користь [PERSON], від іншої юридичної особи - Акціонерного Товариства Кантареллі Лімітед зареєстрованого на території республіки Кіпр з іншим реєстраційним № 129393. Тому відповідач [PERSON] не мав жодних повноважень на вчинення договору дарування, бо довіреність, видана йому 24 квітня 2002року позивачем, не передбачає можливості дарування майна Кантареллі Лімітед. Також, 02.07.2002 року Кантареллі Лімітед увійшло до складу учасників Товариства «Кантата». Саме [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені Кантарелі Лімітед, були передані у статутний фонд_ ТОВ «Кантата» спірні нежитлові приміщення, які, як передбачає Установчий Договір про утворення ООО «Кантата», не можуть бути відчужені протягом п»яти років. При укладанні договору дарування [PERSON] знав про це, але умисно порушив вказані вимоги. Представник позивача ков. «Кантареллі лімітед» - Бурдикін С.Г. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А., [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Згідно із ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представник позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2002 року між ЗАТ «Інститут Укроргверстатінпром» та Кантареллі Лімітед, в особі [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху нежитлової будівлі літ. А-10 №№ 13, 13а, 136, ІЗв, 14, 14а, 15, 15а, 16, 16а, 166, 17, 18, 19, 20, 21, 21а, 22, 22а, 24, 24а, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 35а, загальною площею 451,9 кв.м, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до акту приймання-передачі від 31.05.2002року вказані приміщення передані Кантареллі Лімітед в особі [PERSON], право власності на них було зареєстровано за Кантареллі Лімітед в КП «ХМБТІ» 17.06.2002року(реєстр №1171)(т. 1, а.с.9-13) При укладанні вказаного договору [PERSON] діяв на підставі довіреності від 24.04.2002 року, виданої «Кантареллі Лімітед», яка утворена та зареєстрована на території республіки Кіпр під номером №129392. Даною довіреністю Компанія уповноважувала [PERSON] укладати угоди, займатися, вести і виконувати всі і будь-які справи і питання, що потрібні, необхідні, яким-небудь чином пов»язані, або відносяться до справ і діяльності компанії, а також без обмеження вищезгаданого, на підписання, виконання, завершення, видозмінення або анулювання будь-яких конкрактів, подачу будь-яких заяв, здійснення будь-яких платежів або прийняття на себе будь-яких обов»язків відносно підписання або виконання будь-якого контракту або іншої справи будь-якого характеру, тощо.(т.1, а.с. 14-17) Відповідно до ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин повинна мати обсяг цивільної дієздатності. 08 вересня 2004 року [PERSON], який діяв за дорученням від Кантареллі Лімітед, укладено договір дарування [PERSON] вище перелічених нежитлових приміщень. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Костенко С.А.(реєстр № 9415 ( т. 1,а.с. 121). На підставі рішення Акціонерної компанії Кантареллі Лімітед від 31 серпня 2004 року про дарування нерухомого майна [PERSON] ( т. 1 а.с. 133), сертифікату про реєстрацію компанії Кантареллі Лімітед від 24.04.2002 року ( т. 1 а.с. 135-136), довіреності Акціонерної компанії « Кантареллі Лімітед» від 31.08.2004 року на ім.»я [PERSON] для « предоставления недвижимого имущества госпоже [PERSON]» ( переклад російською), (т.1. а.с. 142-144) та правоустановчи документи на нежитлові приміщення (а.с. 122-147), приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко Світлана Анатоліївни було посвідчено спірний договір дарування. З довіреності від 24 квітня 2002 року (т.1, а.с. 139), на підставі якої [PERSON] від імені Кантареллі Лімітед уклав договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень 31 травня 2002 року вбачається, що реєстраційний номер Кантареллі Лімідет, - № 129392. В рішенні Акціонерної Компанії Кантареллі Лімітед від 31 серпня 2004 року ( т. 1, а.с. 133) та у довіреності від цієї ж компанії, виданої у той же день, реєстраційний номер компанії інший, а саме - № 129393. Вказані документи були надані нотаріусу при укладанні договору дарування, але при посвідченні договору дарування вказані розбіжності регістраційних номерів Компанії залишились поза увагою нотаріуса. Крім того, текст довіреності від 31 серпня 2004 року на ім.»я [PERSON], не містить відомостей, що [PERSON] уповноважений за даною довіреністю укласти договір дарування [PERSON] спірних нежитлових приміщень. Дана довіреність наділяє [PERSON] надати нерухоме майно [PERSON] ( для предоставления недвижимого имущества -перевод в русском вари анте) ( т. 1 а.с. 144). В договорі дарування не конкретизовано, на підставі якої довіреності [PERSON] укладав договір дарування від імені Кантареллі Лімітед. Але вказана довіреність від 24.04.2002 року також не надає [PERSON] належних повноважень для укладання договору дарування, оскільки не містить ім.»я обдарованого , як це передбачено ст. 720 ЦК України.( т. 2 а.с. 372-373) Виходячи з цього, суд доходить висновків, що [PERSON] не був наділений повноваженнями щодо дарування нерухомого майна [PERSON] Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено, що 02.07.2002 року при утворенні ТОВ «Кантата», учасниками товариства були Кантареллі Лімітед та [PERSON], про що свідчить установчий договір ( т. 2 а.с. 115-118). Згідно до п. 4.2 Установчого договору,_ учасники домовились. що статутний фонд складає: Кантареллі Лімітед - 99,47 %, [PERSON] - 0.55% Кантареллі Лімітед в якості внеску до статутного фонду передає право зристування спірними нежитловими приміщеннями, розташованими по [ADDRESS]. Товариству забороняється гозпоряджатись будь-яким чином переданими йому в користування нежитловими приміщеннями в частині його відчуження або передачі в заставу. При укладанні договору дарування [PERSON] було відомо про віще перелічені обставини, оскільки вказаний Установчий договір від імені [PERSON] був підписаний саме ним - [PERSON] Крім того, відповідно до ст.392 ЦКУ позивач просив визнати права власності на спірні нежитлові приміщення. Так, спірні правовідносини виникли внаслідок грубого порушення Відповідачами діючого Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон про державну реєстрацію прав), «Порядку Державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера», затверджених Кабінетом міністрів України. 03.07.2015 року представник позивача надав суду Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане йому Державним реєстратором 17.06.2002 року та 03.03.2011 року, витяги із державного реєстру, які свідчать, що власник приміщень з 17.06.2002 року по теперішній час не змінювався, а також акт прийому-передавання майна від 01.10.2004 року. Так, Свідоцтво на право власності, видане державним реєстратором 17.06.2002 року до набрання чинності Законом про державну реєстрацію прав, тобто до 03.08.2004 року (дата офіційного опублікування) визнається дійсним відповідно до ч.4 ст.З Закону про державну реєстрацію прав. Так як реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх набуття і не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Свідоцтво на право власності, видане Державним реєстратором 03.03.2011 року після набрання чинності Законом про обов'язкову реєстрацію прав, засвідчує їх на підставі п.5 ч.І ст.19 цього Закону за рішеннями, що набрали законну силу. Рішення Державного реєстратора, що видав Свідоцтва на право власності до 01.01.2013 року не скасовувались. Записи про скасування державної реєстрації прав позивача до Державного реєстру не вносились за заявою відповідачів, третіх осіб, за формою та вимогами, які встановлені постановою КМУ відповідно до п.41 «Про порядок ведення державного реєстру речових прав» № 50 від 4.02.2014 р. Номер наданий Державним реєстратором об'єкту нерухомого майна 32813402, зазначений в Свідоцтві на право власності від 3.03.2011 р. не змінювався та не присвоювався іншому об'єкту відповідно до п. п. 9, 11 «Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера», затвердженого Кабінетом міністрів України. Згідно ч.3 ст.11 Закону про державну реєстрацію прав 17.10.2013 р. КМУ прийняв Постанову № 868 та в ч.4 встановив порядок реєстрації нотаріальних дій: «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно». 10.06.2014 року за заявою відповідача [PERSON] проведена реєстрація таких речових прав, що є похідними від права власності, без реєстрації прав власності, а саме, зареєстровані права відповідача [PERSON], як орендодавця без реєстрації прав власності на це майно. 12.09.2014 року орендодавець [PERSON] за заявою третьої особи [PERSON] провів нотаріальну дію щодо реєстрації продажу таких приміщень: кафе, магазину, більярдної, які з 31.12.2003 року не існували внаслідок проведеною реконструкції під приміщення банку, реєстраційний номер яких скасовано. 24.12.2014 року третя особа [PERSON] без реєстрації прав власності провів нотаріальну дію щодо відчуження неіснуючих приміщень громадянці [PERSON] За таких обставин нотаріальні дії, які проведені 10.06.2014 року, 12.09.2014 року, 24.12.2014 року не мають ніяких юридичних наслідків, оскільки проведені без державної реєстрації прав власності. Нерухоме майно за реєстраційним номером 32813402 зазначено в державному реєстрі, як приміщення банку у власності компанії «Кантарєллі лімітед». Права компанії вважаються набутими правомірно так як незаконність набуття права власності позивачем не встановлено судом відповідно до ч.2 ст.328 ЦКУ, а законність встановлено та підтверджено чинними рішеннями державного реєстратора 17.06.2002 року та 3.03.2011 року. Аналізуючи викладене, суд вважає, що при посвідченні договору дарування були допущені грубі порушення вимог діючого законодавства, тому договір дарування повинен бути визнаний недійсним. В частині позовних вимог щодо визнання права власності на спірні нежитлові приміщення суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з наступного. Предметом позову, в тому числі є неукладеність (нікчемність) правочину дарування від 08.09.2004 року, оскільки за роз'ясненням Колегії АСХО від 7 жовтня 2015 р. рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2010 р., яким правочин визнаний недійсним скасовано 21.01.2013 року,. В свою чергу рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2013 р., яким позивачу відмовлено в визнанні правочину недійсним, скасовано 17.06.2015 року. Крім того, 08.11.2010 року Апеляційний суд Харківської області прийняв відмову [PERSON] від свого зустрічного позову про визнання цього правочину-дарування дійсним та роз'яснив її права відповідно до ч.ч. 1-3 ст.174 ЦПКУ. Таким чином, правочин, які окремі судові колегії і суди не визнали дійсним, скасували рішення про відмову в недійсності і рішення в задоволені вимог про визнання недійсності, може бути лише або неукладеним, або нікчемним. Докази неукладеності правочину- дарування надані суду в період з 03.07.2015 оку по 21.09.2015 року та містяться в матеріалах справи. Докази нікчемності правочину-дарування є наявними в тексті самого правочину та окремих актах до нього, а саме, правочин підписан фізичною, а не юридичною особою, про що свідчить її ідентифікаційний код, підпис, відсутність посилань на реквізити довіреності, виданою юридичною особою та відсутність печатки юридичної особи, від імені якої його вчинено. Правочин назван правочином-дарування, але за текстом правочину Дарувальник зазначен як Продавець, а фізична особа, що його підписала відповідно є представником продавця. Крім того, Витяг отриманий з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно 21 січня 2015 р., свідчить, що вартість «подарунка» не відповідає вартості подарунка, зазначеної в тексті правочину та перевищує його на порядки. Це означає, що Обдарована прийняла в дар не ті приміщення, що зазначені в тексті правочину, а ті, що є новоствореними ПРИВАТБАНКОМ після їх реконструкції, та надала ї в оренду самому забудовнику. Історія переходу прав власності свідчить, що 24.09.2004 року [PERSON] отримала права від ков. «Кантареллі лімітед» з кодом ОКПО 32031548, який відповідає Українському державному реєстру підприємств і не відповідає торговому реєстру Кіпру, за яким код ОКПО Позивача, який відповідає Державному сертифікату є 129392. Ухвалою АСХО в справі № 22-ц-11642/2011 встановлено та не заперечувалось сторонами, що реєстраційний номер компанії, від імені якої видана Довіреність від 31.08.2004 року, не долучена до нотаріальної дії, є номер 129393. Цей номер, як встановлено АСХО, 22.09.2011 р. належить іншій Кіпрській компанії ДІЛМЕКС Лімітед (а.с. 257-261 т.З) за даними Державного реєстратора торгового реєстру Кіпру. Приміщення зазначені в договорі від 08.09.2004 року прийняті за актом приймання-передавання від 1.10.2004 р. у СПДФО [PERSON], який не був стороною правочину і не діяв за дорученням позивача. Таким чином, п.п. 1-6, підтверджені документально свідчать, що право переходу власності 24.09.2004 року належало неіснуючій компанії «Кантареллі лімітед» з кодом ОКПО 32031548, Довіреність від 31.08.2004 року, реквізити якої не зазначені в тексті правочину, видана неіснуючою акціонерною компанією «Кантареллі лімітед» з реєстраційним номером 129393, а приміщення прийняті за Актом приймання-передавання від фізичної особи, яка не була стороною правочину. Крім того, Судова колегія Судової палати цивільних справ Апеляційного суду Харківської області 06.07.2011 року встановила, що позивач набув право власності не за рішенням суду, а з інших підстав і нікому його з цього часу не передавав, а смае, судом встановлено, а сторони не заперечують тих обставин, що підприємство «Кантареллі лімітед» набуло право власності на нежитлові приміщення№№13,13а,13б,13в,14,14а,15,15а,16,16а,16 б,17,18,19,20,21,22а,22,22а,24,24а,25,26,27,28,29,30,32,33,34,35,35а першого поверху нежитлової будівлі Літ А-10 по [ADDRESS] на підставі угоди купівлі-продажу нерухомого майна від 31.05.2002 р., укладеної колишнім власником цих приміщень ЗАТ «Інститут Укроргверстатінпром» і підприємством «Кантареллі лімітед» і з цього часу у передбаченому Законом порядку не відчужу жувало нежилі приміщення будівлі Літ. А-10 по [ADDRESS] ні гр-ці [PERSON], ні гр.-ну [PERSON]». Таким чином, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу, з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. На підставі наведеного,

Outcome: partial