Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі, на вищевказану квартиру. Інших спадкоємців крім позивачки немає. У встановлений законом шестимісячний термін вона звернулася до нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на суму неодержаної за життя пенсії, належної спадкодавцеві. Однак, при зверненні спадкоємиці до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки державна реєстрація права власності вказаної квартири не була проведена. У зв'язку з цим, з метою захисту спадкових прав, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на об'єкт нерухомості в порядку спадкування за законом. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача надав суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Маріуполя Донецької області, є донькою [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим Іллічівським відділом державної РАЦС маріупольського міського управління юстиції Донецької області 20 травня 2014 року. 05 березня 1994 року Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» було видано Свідоцтво на право власності на житло (№17613 від 05.03.1994 року) - квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири складає 62,54 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, загальна площа вищевказаної квартири становить 59,9 кв.м., житлова площа - 43,9 кв.м. Право власності вищевказаних осіб на квартиру було зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації (ЄДРПОУ-03336574) 06 серпня 2002 року за №377441. 10 лютого 2002 року померла мати заявниці, про що Відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 11 лютого 2002 року було видане свідоцтво про смерть Серії [NUMBER]. У зв'язку з цим, після смерті останньої, власниками вказаної квартири стали [PERSON] та [PERSON], які успадкували її частку, по ? частині кожен. На підставі матеріалів справи суд вважає, що частки співвласників є рівними. [INFO] року у місті Маріуполі помер [PERSON]. Згідно відомостей, що містяться у довідці, виданій ЖКП «Жилкомплекс» 10 червня 2015 року, заявниця проживала у спірній квартирі та вела спільне господарство разом з батьком до моменту його смерті. Із матеріалів спадкової справи №473/2015 щодо майна [PERSON] вбачається, що після смерті останнього відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS] та на суму неодержаної за життя пенсії у розмірі 1422,16 гривень, належної спадкодавцеві на підставі повідомлення УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя від 13.11.2015 року №32449/04. 01 грудня 2015 року держаним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану грошову суму, відомості зареєстровано в реєстрі за №1-4139. Однак, при зверненні спадкоємиці до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, постановою державного нотаріуса від 01 грудня 2015 року №2555/02-31 їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки за даними Державного Реєстру прав та за перевіреною інформацією МКП «БТІ» відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], ? частка якої належала [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355, ст.356, ст.357, ст.392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачкою позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на вказану квартиру. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved