Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що зареєстрована за адресою [ADDRESS], де також зареєстровані і її батьки - [PERSON] та [PERSON] Власником вказаного будинку була бабуся позивачки - [PERSON], спадщину після якої прийняв батько - [PERSON] На даний час у вказаному житлі проживають відповідачі разом із неповнолітніми дітьми, які вселилися самовільно, змінили замок і не пускають позивачку до належного їй житла. А тому просить суд виселити [PERSON], [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали, зазначивши, що померла [PERSON] заповідала своє майно сину - [PERSON], який дозволив їм проживати у спірному будинку як його власник, звернувшись до В.Чернеччинської сільської ради за згодою. Письмово договір найму не складали, оскільки [PERSON] документально не оформив своє право власності на будинок, однак досягли згоди про те, що в рахунок оплати за проживання в цьому будинку, відповідачі зроблять ремонт та будуть сплачувати необхідні комунальні витрати, що і було ними зроблено. Що ж стосується питання позивачки про неможливість проживання в цьому будинку, то остання не зверталася до них з такою вимогою і взагалі вони не заперечують, щоб вона проживала разом із їх сім'єю. Враховуючи, що вони на законних підставах за згодою власника проживають у даному житлі, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 14-15) Треті особи в судове засідання не з'явились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Голова Великочернеччинської сільської ради Сумського району надіслав заяву, в якій просив справу слухати у відсутність представника. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] 24.03.2000 року склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала сину - [PERSON]. (а.с. 16) Відповідно до довідки виконкому Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області від 04.07.2014 року [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована у будинку [ADDRESS], а також з нею проживали, в тому числі, син [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 4-5) Згідно довідки Великочернеччинської сільської ради Сумського району [PERSON] своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON], тобто фактично прийняв спадщину (а.с.5) На даний час в спірному будинку з дозволу [PERSON] проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми, даний факт не оспорюється сторонами та підтверджується показами свідків. Зокрема, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду повідомили, що відповідачі мешкають в будинку [ADDRESS] з дозволу [PERSON], який попрохав свого племінника - [PERSON] приглянути за будинком щоб він залишився в належному стані. Мешкають вони там майже 11 років, [PERSON] раніше навідувався, проте останні роки не з'являється. Суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON], [PERSON]., які суду пояснили, що вони є друзями позивачки і були присутні під час розмови останньої з відповідачем [PERSON], яка вимагала його та його родину виселитись з будинку [ADDRESS] на, що останній відмовився і вигнав [PERSON] Не бере до уваги суд і пояснення свідка [PERSON], яка повідомила, що їй відомо зі слів [PERSON], що відповідачі останній чинять перешкоди у користуванні будинком, оскільки особисто вона нічого не бачила і не була присутня під час розмови. Крім того, це спростовується показами свідка [PERSON], яка є сусідкою [PERSON] Так, [PERSON] суду повідомила, що вона бачила як приходила родина позивачки на подвір'я та город до [PERSON] рвали ягоди і ніхто ніяких перешкод не чинив, будь - яких сварок вона не бачила і не чула. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Пред'являючи позов, позивачі як користувачі вищезазначеного будинку посилалися на те, що відповідачі разом з малолітніми дітьми без реєстрації проживають в спірному будинку, в який вони вселилися зі згоди власника [PERSON] та на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст. 150, 155 ЖК України просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні спірним будинком шляхом виселення відповідачів разом з дітьми. Проте, суд звертає увагу на те, що закон гарантуючи захист права власності, надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Тобто, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків власника до користувачів в частині збереження права користування житлом особами, які вселилися до нього зі згоди власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Таким чином, право відповідачів, на користування ним були похідними від права власника цього будинку [PERSON], а отже і не припиняється й на даний час. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене та встановивши, що відповідачі разом з дітьми вселилися та проживають у спірному житловому будинку зі згоди власника та враховуючи, що позивачка не набула самостійного права на спірний житловий будинок або його частку з підстав, передбачених законом, суд вважає, що права позивачки, як користувача будинку [ADDRESS] не порушені, оскільки доказів про те, що відповідачі якимось чином перешкоджають у користуванні спірним житлом суду надано не було, а навпаки вони не заперечують щодо спільного проживання, як і тих доказів, що останні самовільно вселилися у спірне житло. За таких обставин, законних підстав для виселення відповідачі разом із малолітніми дітьми у суду немає.

Outcome: dismissed