Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач ЛПК «Житловик-С» звернувся до суду із позовом (з врахуванням уточнень) про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] цього будинку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП «Житловик-С» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку [ADDRESS] цього будинку проживають відповідачі. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі як власники помешкання, проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не уклали договори з останнім про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим відмовляються від виконання обов'язку нести витрати за надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку. Незважаючи на відсутність договірних правовідносин, фактично такі послуги позивачем надаються, однак у зв'язку з відсутністю з боку відповідачів оплати за них, з врахуванням уточнень за період з 01.07.2010 по 01.09.2015 розмір заборгованості становить 10651 грн. 93 коп. Дану суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача Хомяк І.Я., діючи згідно довіреності №715 від 30.06.2015 (а.с.8), уточнені позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], зареєстровані в ній. Оскільки відповідачі тривалий час не оплачують за надані житлово-комунальні послуги, тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що ЛКП «Житловик-С» працює без правових підстав, жоден із співвласників будинку [ADDRESS] не укладав жодних договорів з позивачем, а відтак, послуги надаються нелегітимно. Крім того, вона неодноразово зверталась в ЛКП стосовно укладення письмового договору, в якому, на думку відповідача, має бути відображено тільки ті послуги, які надаються. Категорично не погоджується з тарифами, які прив'язані до квадратного метру помешкання і згідно з якими позивач намагається стягнути з неї як власника помешкання заборгованість. Вказала, що послуги надаються неякісно, неналежно. Просить відмовити в позові за безпідставністю. Визнала, що з 2005 року не здійснює оплату за утримання будинку і прибудинкову територію, вимагаючи в такий спосіб спонукати ЛКП укласти договір на її умовах. В підтвердження своїх заперечень покликається на заяви, адресовані ЛКП, копії ухвал про скасування судових наказів. Інші відповідачі в судове засіданні не прибули, суд з врахуванням думки учасників процесу, згідно з вимогами ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є співвласниками, зареєстровані в [ADDRESS], в підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідку ЛКП «Житловик-С» від 29.07.2015 про склад сім'ї та прописку (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що будинок обслуговується позивачем. При цьому, сам будинок залишився та продовжує перебувати на балансі місцевих рад. Житлово-комунальні послуги з утримання та обслуговування цього будинку та прибудинкової території надає позивач, що підтверджується рядом відповідних договорів, укладених між позивачем та комунальними службами. (а.с.43-53) Отже, відповідачі фактично користуються послугами по утриманню та обслуговуванню будинку, які їм надаються з боку позивача. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст.162 ЖК України, згідно з якою власник помешкання зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.64 ЖК України повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму. Згідно представленого розрахунку заборгованості відповідачі тривалий час за надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку не сплачують, її розмір за період з 01.07.2010 по 30.08.2015 становить 10651 грн. 93 коп., як про це зазначено у відповідній колонці цього розрахунку. Вказана заборгованість обрахована у відповідності до рішення Львівської міської ради № 561 від 31.05.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (з наступними змінами згідно рішення ЛМР від 14.11.2014 №854, від 31.07.2015 №494), якими затверджені тарифи з утримання будинків та прибудинкових територій. (а.с.54-69) Суд приймає такий розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідачі не представили, в тому числі про застосування тарифів, які б були скасовані або визнані недіючими. Судом береться до уваги, що товариство співвласників будинку, в якому проживають відповідачі не створено, окремо відповідачі як власники квартири угод на обслуговування будинку та прибудинкової території з відповідними службами не укладали, відповідачі не користуються індивідуальним контейнером для вивозу сміття, не несли інші витрати, якість яких, на думку відповідачів, надаються їм не якісно і неналежно. Жодних переконливих доказів про несення відповідачами матеріальних витрат, пов'язаних з утриманням та обслуговуванням будинку, суду не надано. Також судом враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013, згідно з якою споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неякісні послуги, які надаються позивачем, оскільки жодними допустими доказами не підтверджені. Крім того, враховуються також і інші положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, виходячи з вимог ст.1 цього Закону, утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством. Праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги кореспондує обов'язок виконавця надавати такі послуги відповідної якості, і у випадку відсутності цих послуг, згідно вимог п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 20 згаданого вище Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності, а також на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому КМУ. Порядок оформлення претензій споживачів до виконавців врегульовано ст. 18 Закону, згідно з яким у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Отже, з претензіями щодо дотримання позивачем стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг відповідач мав можливість звернутись у вказаному порядку, однак суду не надано жодного доказу, що відповідачем здійснювались дії, які б свідчили про намагання поновити порушене право або захистити його в спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всі надані відповідачем пояснення свідчать лише про намагання уникнути негативних для неї та її родини наслідків сплачувати раніше отримані спірні послуги, а не про будь-яке порушення їх прав чи наявність правових підстав для їх захисту. Суд приходить до висновку, відповідачі зобов'язані оплачувати послуги за утримання та обслуговування будинку згідно тарифів, які затверджені відповідними рішеннями виконкому Львівської міської ради. Тому з відповідачів слід стягнути суму заборгованості примусово на користь позивача. Окрім цього, встановлено, що позивачем було запропоновано відповідачам укласти договір на типових умовах, проте договір на даний час не укладено. Відповідач зазначає, що вона погоджується укласти договір на певних умовах без врахування таких послуг, які, на думку відповідача, їй не надаються і за умов підписання договору погоджується понести витрати на утримання та обслуговування будинку. Дійсно, у відповідності до положень п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином вказаним законом передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст.6 ЦК України). Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Вказана позиція визначена в постанові Верховного Суду України №6-110цс/12 від 10.10.2012. Тим самим визначено, що обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону. За таких обставин справи, оскільки обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, і судом не здобуто доказів відсутності цих послуг або їх наявності неналежної якості, суд не знаходить будь-яких перешкод для стягнення обрахованої позивачем суми та ухвалює рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості в розмірі 10651 грн. 93 коп. Позиція відповідача, яка не погоджується з правомірністю нарахування їй заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з мотивів відсутності договірних відносин між нею та відповідачем, а також фактичним ненаданням таких послуг ЛКП, не визнає тарифи, не береться судом до уваги, оскільки повністю спростована вище наведеним. При цьому, строки позовної давності стосовно заявленої в даному позові вимоги були перервані в порядку, встановленому чинним законодавством України - зверненнями позивача із заявами про видачу судових наказів. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір по 30,45 грн. з кожного, що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.1)

Outcome: approved