Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка у червні 2018 року звернулася з позовом у суд про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №58 у будинку №11 по вул.Сигнівка у м.Львові. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності і в такій зареєстровані вона, її син - відповідач [PERSON] та доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] У квітні 1998 року відповідач добровільно залишив спірне житло і з того часу в спірній квартирі не появляється та не приймає участі в утриманні такої, тобто більше одного року без поважних причин не проживає у спірному житловому приміщенні. За наведеного\~просить визнати\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~вказаною квартирою, з підстав передбачених ст.405 ЦК України. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, але подали заяву, в якій просять позов задовольнити та розглядати справу без їх участі, що суд вважає за можливе. Відповідач у судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе Також у своїй заяві зазначив, що позов визнає, оскільки дійсно з квітня 1998\~року не\~проживає у\~спірній квартирі. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 56,1 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2018 року. З довідки\~про склад\~сімї і\~реєстрації ЖБК\~№90\~від 25.05.2018\~року /а.с.8/\~вбачається,\~що у\~квартирі [ADDRESS]\~зареєстровано пятеро\~осіб: [PERSON], її син [PERSON] та доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що у квітні 1998 року відповідач добровільно залишив вказану квартиру і з того часу у спірній квартирі не проживає та не приймає участі в утриманні такої. Дане стверджується довідкою ЖБК №90 від 25.05.2018 року /а.с.10/, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.05.2018 року /а.с.11/, а також заявою відповідача [PERSON] від 02.08.2018 року Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач більше двадцяти років років не користується спірним житловим приміщенням без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив. Зміст права власності, відповідно до ч.1\~ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд\~ч.1\~ст. 319 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Однак, за правилами ч.2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач з квітня 1998 року не користується квартирою №58 у будинку №11 по вул.Сигнівка у м.Львові без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним житловим приміщенням, не виписався із такого, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] в користь позивачки 704,80 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved