Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, постійні суперечки. Подружжя не підтримує шлюбних відносин та кожен окремо веде домашнє господарство. Стверджуючи про неможливість примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають двох дітей, через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та постійні суперечки, відносини між подружжям фактично припинені, сторони близько одного року ведуть окремо домашнє господарство. На даний час шлюб носить формальний характер, примирення між подружжям не відбулося, в зв'язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечує щодо розірвання шлюбу та просить надати повторно строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 15 жовтня 1994 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану, за номером в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1642, що підтверджено даними свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, взаємини між ними зіпсувалися. Шлюбних стосунків не підтримують близько одного року, сім'я розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області 04 вересня 2013 року, на виконання вимог статті 111 Сімейного кодексу України, сторонам надавався строк на примирення терміном шість місяців. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи позицію позивачки, яка наполягає на припиненні шлюбу, формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, що суперечило б інтересам подружжя,

Outcome: approved