Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, вони не можуть знайти порозуміння, оскільки протягом тривалого часу між ними виникали постійні суперечки, що негативно впливали на нормальний психологічний стан сімї; основна причина розпаду сімї це різниця характерів та спільних інтересів, втрата взаємної поваги та застосування фізичного насильства з боку відповідача, у результаті чого між ними склалися неприязнені відносини. На сьогодні вони проживають в різних містах, шлюбних стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства, дитина проживає разом із нею у її батьків, починаючи з 13 березня 2016 року. Вважає, що за сукупності таких обставин примирення між ними неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати без надання терміну на примирення. Також позивачка вказує, що на даний час відповідач надає допомогу для дошкільної підготовки дитини, хоча і в обмеженій кількості, останнім часом ціни на продукти харчування, одяг та предмети першої потреби суттєво зросли, цих коштів їй на утримання дитини не вистачає. Їй відомо, що відповідач працює офіційно і також має додатковий постійний заробіток. Вважає, що кожен батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тому вона вирішила звернутися до суду з позовною вимогою про примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В звязку із викладеними обставинами позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,0 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви; допустити негайне виконання рішення у межах суми платежів за один місяць; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у сумі 551,20 гривень; судові витрати по справі в частині стягнення аліментів покласти на відповідача. Позивачка [PERSON], надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, після розлучення просила залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов визнає та просить задовольнити, не заперечує проти стягнення з нього 1/4 усіх видів заробітку аліментів на користь дружини. В звязку із цим суд, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 15.08.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Встановлено, що фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти іншим особам не сплачує. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що із [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття. Разом із цим, суд, враховуючи письмову заяву позивачки, вважає, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи письмову заяву позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй прізвище Пошкурлат. Також із відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме судові витрати у розмірі 551,20 гривень. Крім того, суд вважає, що з підстав п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення.

Outcome: approved