Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно по заповіту після смерті [PERSON], який помер 07.11.2015 р. В судовому засіданні представник позивача, змінила статус третіх осіб і визначила їх відповідачами, а Угрівську сільську раду третьою особою. Просила застосувати строк позовної давності щодо алежної частки в майні спадкоємця [PERSON] Позов мотивує тим, що 07.11.2015 р. помер її батько [PERSON] За життя, 23.02.2007 р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів їй все належне йому на праві власності рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в с. Угри вул. Заводська 4 Городоцького району Львівської області та земельної ділянки. До кола спадкоємців крім неї, увійшла дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадковому майні, а [PERSON] пропустив строк позовної давності, вона є єдиною спадкоємицею на майно померлого. Спадщину вона прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Право на земельну ділянку вже успадкувала в нотаріальному порядку, в результаті чого отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування житлового будинку не має можливості, оскільки свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок має статус колгоспного двору. А так, як майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, нотаріус не в змозі встановити, яка частка будинку належала саме спадкодавцеві. Ураховуючи те, що питання про визначення частки в майні колгоспного двору ніким не ставились, а також на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглось на 15.04.1991 р., поширюється загальний трирічний строк позовної давності. [PERSON] на спірний житловий будинок не претендує, строк позовної давності пропустив без поважних причин, ніколи не звертався про витребування частки з майна колгоспного двору і є таким, що втратив право на частку в майні колгоспного двору, отже єдиним членом колгоспного двору був [PERSON] Просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник позивача додала, що дружина спадкодавця [PERSON] від своєї частки спадкового майна і зокрема будинку написала відмову в нотаріуса в строк передбачений законодавством. Отже, єдиним спадкоємцем є позивачка на яку було складено заповіт. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що підтримує свою заяву про відмову від спадщини на користь позивачки, відмову мотивує тим, що такою була воля спадкодавця, який за життя склав заповіт. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що з реєстрації у спірному будинку був знятий в 2007 році, на виділ або поділ частки колгоспного двору до якого належить будинок не звертався та не претендує. Представник Угрівської сільської ради подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON] помер 07.11.2015 р. З копії свідоцтва про народження та оглянутого в судовому засіданні оригіналу видно, що [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.7). За життя, 23.02.2007 р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів своїй дочці [PERSON] все майно яке належить йому на день смерті (а.с.8). Вказаний заповіт було посвідчено секретарем виконкому Угрівської сільської ради Городецького району Львівської області та на день розгляду справи є чинним (а.с.32). Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 р., до даних правовідносин про спадкування застосовуються відповідні правила ЦК України в редакції 2003 р. На виконання вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «про судову практику у справах про спадкування» судом було витребувано спадкову справу. З матеріалів спадкової справи (а.с.28-46) вбачається, що своїм правом на прийняття спадщини після смерті [PERSON] скористалася позивачка [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом. Інший спадкоємець [PERSON] в державну нотаріальну контору подала заяву про відмову від спадщини (зворот а.с.35). За наведених обставин, слід констатувати, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлого [PERSON] Спадкове майно спадкодавця складається з житлового будинку, розташованого в с. Угри вул. Заводська 4 Городоцького району Львівської області, що належав [PERSON] відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 4 по вул. Заводська в с. Угри в цілому (а.с.13 - 17), виданого на підставі рішення виконкому Городоцької районної Ради народних депутатів від 20.04 1989 р. № 153, зареєстрованого в книзі реєстру № 237 від 10.10.1989 р. З довідки Самбірського МБТІ вбачається, що будинок зареєстрований 20.04.1989 р. на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого зазначено [PERSON] (а.с.35). Право на земельну ділянку позивачка успадкувала в нотаріальному порядку, в результаті чого отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано нотаріусом 06.09.2016 р. та зареєстровано в реєстрі за № 510 (а.с.43). Вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування житлового будинку, що став обєктом спадкування, позивач не має можливості, оскільки нотаріусом їй відмовлено, так як вищевказаний будинок належить до колгоспного двору, членами якого є крім позивачки [PERSON] та [PERSON] (а.с.46). Зі змісту ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 р. за № 7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та ст. 123 ЦК (в редакції 1963 р.) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а.) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 р. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч.1 ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 р. розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 р. № 11215 визначення в сільській місцевості громадянського типу господарства в по господарській книзі відомості щодо колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Згідно довідки Угрівської сільської ради встановлено, що згідно записів по господарських книг в житловому будинку по вул. Заводська 4 в с. Угри Городоцького району Львівської області станом на 07.11.2015 р. були зареєстровані [PERSON] (спадкодавець), [PERSON] (відповідачка по справі ), [PERSON] (позивачка по справі) та її син.(а.с.12). Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що житловий будинок по вул. Заводська 4 в с. Угри Городоцького району Львівської області входив до групи колгоспний двір, членами якого станом на 15.04.1991 р. були: головою двору померлий [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], відтак вказане майно належало їм спільної сумісної власності, в якому частки його членів є рівними, тобто по 1/4 кожному та таке право збереглося після припинення його існування. Питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ колгоспного двору ніким не ставились. В силу ст. 71 ЦК Української РСР 1963 р. загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) застосовується у три роки. З огляду на викладене та в сукупності приведених правових норм регулювання предмета спору, а також те, що [PERSON] та [PERSON]М на даний житловий будинок не претендують, останній пропустив строк позовної давності без поважної причини, ніколи не звертався про витребування частки з колгоспного двору, з якого вибув у лютому 2007 р. (а.с.16) є таким, що втратив частку в майні колгоспного двору. Враховуючи наведені вище обставини суд переконаний в тому, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки доведені належними та допустимими доказами, що встановлено ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд вважає право позивачки порушеним, а тому її звернення до суду за захистом своїх прав є підставним. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд стягує з відповідачів на користь позивачки судові витрати в дольовому порядку з кожного.

Outcome: approved