Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, у якому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову до суду, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилалася на те, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 18 липня 2017 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1938. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб малолітньої доньки. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного її розвитку та виховання. Інших дітей та осіб, які б перебували на його утриманні відповідач не має. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині, батьком якої він є. Крім того, як зазначила позивачка на даний час вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, її щомісячний дохід складає 860 грн. Вважає, що відповідач здатен сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов'язку утримувати дитину та забезпечувати її матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред'явлені вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 22 травня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб та надано відповідачеві строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. У строк визначений ухвалою суду відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає позов про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1000 грн., проти задоволення інших вимог заперечує у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач послався на те, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин і до сьогодні продовжує надавати допомогу дитині та дружині, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Також відповідач вказав, що позивачкою не доведено обставин, які відповідно до ст. 75 СК України дають підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Відповідь на відзив від позивачки на адресу суду на момент прийняття рішення не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 18 липня 2017 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1938, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Як встановлено судом малолітня дочка проживає з матір'ю, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось з огляду на зміст позовної заяви та відзиву відповідача на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Також позивачка зазначає, що вона як дружина відповідача має право на отримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У своєму відзиві відповідач зазначає, що в силу своїх можливостей дбав та продовжує дбати про дружину та дитину, забезпечуючи останніх матеріально, продуктами харчування, на підтвердження чого надав суду виписку по картковому рахунку. Також до відзиву відповідачем додана копія медичної довідки від 13 червня 2018 року про огляд сімейного лікаря батька відповідача, який як вбачається зі змісту вказаної довідки проживає за адресою місця реєстрації відповідача. В той же час, до матеріалів позовної заяви позивачкою додана довідка видана Управлінням праці та соціального захисту, зі змісту якої вбачається, що позивачка отримує щомісячну одноразову грошову допомогу при народженні дитини з березня 2018 року по 860 грн. Також позивач зазначила, що вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною і дана виплата є єдиним джерелом її доходу. Між тим, посилання відповідача у відзиві на те, що позивачка не довела отримання нею лише доходу у вигляді соціальної допомоги не приймається до уваги судом, оскільки обов'язок спростування обставин на які позивач посилається як на підставу своїх вимог покладається саме на відповідача. Відповідач заперечуючи дану обставину не надав доказів того, що позивач отримує інший дохід ніж соціальна допомога. Також у своїй позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач має щомісяця пасивний дохід у розмірі 600 доларів США, однак доказів отримання даних коштів відповідачем позивачка не надала. Також спростовуються наданими відповідачем доказами посилання позивачки щодо наявності у відповідача власного житла, а саме будинку [ADDRESS], на підтвердження чого відповідачем до відзиву додано інформаційну довідку із реєстру прав власності на нерухоме майно № 127479715 зі змісту якої вбачається, що власником даного будинку є [PERSON]. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 16 квітня 2018 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 16 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров'я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я суду не надано. Окрім того, відповідачем не доведено, що на його утриманні знаходиться його літній батько. Надана відповідачем копія медичної довідки про огляд сімейного лікаря не може вважатись достатнім доказом підтвердження зазначеної обставини. Інших доказів які б підтверджували те, що відповідач несе додаткові витрати на утримання свого батька суду не надано. Також судом не встановлено, що у відповідача на утриманні знаходиться інші діти та непрацездатні особи. При цьому суд надає оцінку тій обставині, що відповідач не ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання своєї доньки та дружини, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ч. 2 ст. 75 СК України, визначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, на яку позивачка посилається у своєму позові, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Диспозиція ст. 84 СК України визначає, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, суду не надано, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Згідно ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положеннями ч. 3 ст. 77 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання останньої 500 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial