Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивачка у лютому 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, який у подальшому уточнила та просила змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона самостійно виховує дочку [PERSON] , [INFO] , яка народилася у неї та відповідача під час перебування у шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06.04.2017 шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а також стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. До 2020 року відповідач сплачував аліменти на дочку в узгодженому між ними розмірі. У подальшому відповідач став затримувати сплату аліментів чим змусив її офіційно звернутися до органів державної виконавчої служби щодо стягнення аліментів у примусовому порядку. На виконання рішення суду, за її письмовим зверненням від 25.07.2020 органами виконавчої служби у серпні 2020 року було перераховано на її рахунок аліменти в розмірі 2200 грн. З грудня 2020 року сума виплат зменшилася до 950 грн на місяць. Позивачка зазначає, що дитина є особою з інвалідністю, яка потребує постійного спеціального безглютенового харчування, постійних консультацій лікарів та лікування. На даний час [PERSON] на постійній основі вживає ряд різних лікарських препаратів, які необхідні для забезпечення нормальної життєдіяльності її організму. Також дочка навчається в школі, відвідує музичну школу, займається у шахматно-шаховому гуртку при ТМР «ПДтаЮ», що потребує додаткових витрат. Пенсія на дитину з інвалідністю, яку вона отримує від держави складає майже 1900 грн на місяць, однак щомісячні витрати на дитину складають близько 10000 грн. Позивачка зазначає, що відповідач працює офіційно та отримує мінімальну заробітну плату та разом з тим, він також має неофіційний дохід на тому ж підприємстві, але свої доходи приховує. Також відповідач має власну нерухомість у м. Полтава та разом із батьками тримає підсобне господарство. Інших дітей на утриманні відповідач не має. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд змінити розмір стягуваних із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , 2011 року народження, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.04.2017, а саме, стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно з їх подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 16.02.2021. Ухвалою суду від 10.03.2021 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового засідання. У судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала з підстав зазначених у ньому, просила позов задовольнити та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин і не подав відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06.04.2017 по справі №552/1280/17 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмір ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно довідки виданої Тростянецькою міською радою Сумської області від 16.02.2021 №675, позивачка проживає разом із дочкою [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 10). 11.04.2017 Київським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.04.2017 по справі №552/1280/17 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до даних медичної документації [PERSON] має наступні захворювання: целіакія, типова форма в стадії медикаментозної компенсації; синдром малоабсорбції; дефіцитна анемія І-ступеню; затримка фізичного розвитку соматичного ґенезу; транзиторна гіпербілірубінемія (а.с. 34-41). Згідно звітів про здійснені відрахування та виплати із відповідача на підставі виконавчого листа № 552/1280/17 виданого Київським районним судом м. Полтави було утримано: за серпень 2020 року 1821 грн 21 коп.; за вересень 2020 року 2288 грн 21 коп.; за жовтень 2020 року 2288 грн 21 коп.; за грудень 2020 року 1135 грн 07 коп.; за січень 2021 року 960 грн 50 коп.; за лютий 2021 року 1376 грн 55 коп. (а.с. 45-50). В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, передбачених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим стягненням аліментів. Позивачка заявляючи вимогу про зміну розміру стягуваних аліментів фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів з частини від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму. Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює та отримує дохід, відзив на позов ним не поданий, а також відповідач не подав доказів неможливості сплати аліментів у розмірі зазначеному позивачкою. Право змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і не пов`язане з наявністю певних обставин. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, з урахуванням встановлених обставин, зважаючи на вік дитини, її базові потреби в одязі, збалансованому харчуванні, лікуванні, а також потреби пов`язані із її розвитком, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на щомісячне утримання їхньої дочки є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини. Позивачкою, як одержувачем аліментів заявлено позов про зміну способу стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства, тому суд вважає необхідним задоволити вказані вимоги позивачки та змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів з частини від його заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, виконавчий лист, що виданий на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2017 року у справі №552/1280/17, який перебуває на примусовому виконанні, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про зміну способу стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн, від сплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved