Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. У зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, проживають окремо вже протягом тривалого часу, не мають бажання надалі проживати разом, позивачка просить суд розірвати шлюб. Крім позовної вимоги про розірвання шлюбу позивачка також заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи це тим, що відповідач ухиляється від їх сплати. Позивачка, згідно заяви, зменшила позовні вимоги про стягнення аліментів до суми 500 грн., щомісячно; просить справу розглядати без її участі, позов про розірвання шлюбу та сятгнення аліментів підтримала та просить задоволити його повністю. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач згідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, позов про розірвання шлюбу визнає; позов про стягнення аліментів в розмірі 500 грн., щомісячно, визнає повністю. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають різні характери, різні погляди на життя, проживають окремо протягом тривалого часу, позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, дитини, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідач не надає допомоги на її утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 184 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved