Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивачка у червні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2004 року належить квартира по [ADDRESS] . У будинку разом з позивачкою також зареєстрований [PERSON] , [INFO] , хоча за вказаною адресою він не проживає. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Сторони десять років проживали без реєстрації шлюбу, а у 2009 році в м.Бровари зареєстрували шлюб, який у 2019 році був розірваний. За весь час відповідач лише 3 рази ночував у квартирі. Останній раз [PERSON] приїжджав у квітні 2016 року і з того часу у квартирі він не з`являється, особистих речей немає. Позивачка не чинила відповідачу перешкод у користуванні квартирою. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі перешкоджає позивачці в отриманні субсидії, призводить до сплати надмірних комунальних послуг, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До суду 30.06.2021 року від позивачки надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 01.07.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 28.07.2021 судове засідання призначено у режимі відеоконференції. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] зазначила, що її колишній чоловік є громадянином іншої держави і був з її згоди зареєстрований у належний їй квартирі для оформлення посвідки на проживання на території України, у квартирі не жив ніколи. Ще до розірвання шлюбу у 2019 році [PERSON] виїхав з України і більше не повертався. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2004 року (а.с.5, 6, 7). Сторони зареєстрували шлюб 16.06.2009 року у відділі РАЦС Броварського міскього управління юстиції Київської області (а.с. 4 зворотній бік аркуша). У належній позивачці квартирі відповідач був зареєстрований 31.03.2012 року (а.с. 9-10, 22). Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство (частина четвертої статті 156 ЖК України). За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач був зареєстрований у квартирі як член сім`ї власника, проте у квартирі з часу реєстрації не проживав і не проживає на цей час, витрат на утримання житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання у квартирі не установлено, що не спростовано відповідачем, що свідчить про те, що він втратив інтерес до цього житла, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою по [ADDRESS] . За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь останньої слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved