Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач ПАТ «ВФ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 3719 (три тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 22 копійки, посилаючись на те, що між сторонами по справі було укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку №295392800774/395395576708 від 22.11.2016 року на номер телефону [NUMBER] та договір №295392800774/395396600531 від 26.12.2016 року на номер телефону [NUMBER], відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку [PERSON] було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . За надані послуги мобільного зв`язку відповідач станом на 17.01.17 р. не розрахувався, у зв`язку з чим він прострочив виконання зобов`язання і у нього виникла заборгованість перед позивачем, з розрахунком пені 3% річних та втрат на інфляційних процесах від 01.03.2020 р. за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 3719 грн. 22 коп., з яких сума боргу - 2766 грн.69 коп., сума втрат на інфляційних процесах - 694 грн. 44 коп., сума 3% річних - 258 грн. 09 коп. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 3719 грн. 22 коп.. А також, стягнути із відповідача судовий збір по справі в сумі 2 102,00 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВФ Україна» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, ст.610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як зазначено в п.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2 ст.36 Закону України «Про телекомунікації» у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня. Судом в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ВФ Україна» та [PERSON] , було укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку №295392800774/395395576708 від 22.11.2016 року на номер телефону [NUMBER] та договір №295392800774/395396600531 від 26.12.2016 року на номер телефону [NUMBER], відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Однак, у строк передбачений договором сума оплачена не була, а тому, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. 25.05.2017 року відповідачу [PERSON] була надіслана претензія про погашення заборгованості, однак вона ним проігнорована. За надані послуги мобільного зв`язку відповідач станом на 01.03.20 р. не розрахувався, у зв`язку з чим він прострочив виконання зобов`язання і у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3719 грн. 22 коп. ПАТ «ВФ Україна» звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги із [PERSON] на користь ПАТ «ВФ Україна». 26.07.2019 р. Шевченківський районний суд м.Чернівці виніс ухвалу про відмову у видачі судового наказу, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити пропорційно до задоволених вимог. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved