Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з нею, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем розлучилися, проживають окремо. Дитина залишилась проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS], де їй створені добрі житлові умови, та за місцем проживання дитина відвідує школу. Відповідач зловживає спиртними напоями, не виконує обов'язки по утриманню дитини. Мали випадки неповернення дитини їй після знаходження у батька, тому вона звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Позивачка пояснила, що були випадки, колі відповідач забирав дитину зі школи до себе за місцем проживання, після чого тривалий час дитину не повертав, тримав за місцем свого проживання, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Крім того, послалась на те, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню дитини, аліменти не сплачує, у зв'язку з чим у нього державним виконавцем йому нарахована заборгованість по аліментам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Письмових заперечень проти позову не надав, доказів поважності неявки в судове засідання не надав. Третя особа - представник управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - представника в суд не направив, надав висновок по суті розв'язання спору, та подав заяву з проханням справу розглядати відсутності представника. За таких обставин відповідно до ст. 224-225 ЦПК України суд за згодою позивачки суд вважає можливим постанови заочне рішенні у справі. Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, висновок органу опіки та піклування, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Шлюб сторін розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2013 року. Після розірвання шлюбу батьки стали проживати окремо, позивачка постійно проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS]. Між сторонами виникають з приводу постійного місця проживання дитини конфлікти, а тому позивачка звернулась до суду для вирішення цього питання. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років ,визначається за згодою батьків. Згідно ст.161 СК України, якщо мати або батько, що проживають роздільно, не прийшли до згоди про те, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішити суд. При вирішенні спору суд бере до уваги відношення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають значення для справи. Суд не може передати дитини тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своїм аморальним поводженням нашкодити розвитку дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Органом опіки та піклування в особі Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надано суду висновок № 485від 18.08.2017 року, відповідно до якого доцільним є визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю - позивачкою у справі. При наданні висновку враховані дані про особу батьків, прихильність дитини до батьків, умови проживання дитини. Суд враховує малолітній вік дівчинки,її прихильність до матері та необхідність в цьому віці в постійній материнській ласці та турботі, враховує те, що дитина постійно проживає з матір'ю ю за адресою: [ADDRESS], де їй створені належні житлово-побутові умови, вона влаштована у школу за місцем свого проживання, наглядається у поліклініці за цим місцем проживання. Як вбачається з характеристики дитини, виданою директором загальноосвітньої школи №171 Харківської міської ради, дівчинка характеризується позитивно, проживає з мамою, яка активно приймає участь у житті школи та класу. З акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання дитини від 20.04.2017, проведеного комісією служби у справах дітей, вбачається, що за вказаною адресою матір'ю створені добрі умови для проживання та виховання дівчинки. З листа головного лікаря Харківської міської дитячої лікарні № 19 від 14.07.2017 № 01-14/29 вбачається, що з листопада 2016 року, коли батько не став мешкати з сім'єю, вихованням дитини, її доглядом займається мати. Мати працює у виробничому підрозділі «Пасажирське вагонне депо «Харків-Сортувальний» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Суд зазначає, що позивачка має постійне місце роботи, позитивно характеризується, має стабільний заробіток, не судима, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та нарколога. З розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Ленінського ВДВС м.Харків № 10191від 04.04.2017 року , вбачається, що за відповідачем за період з березня 2014 року по березень 2017 року утворилась заборгованість у загальній сумі 36 400, 29 грн. При цьому у жодному місяці за вказаний період аліменти не було сплачено. Таким чином, позивачка надала суду докази про те, що вона створила доньці умови для належного життя, фізичного, духовного розвитку та виховання, вона зростає в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості та не має жодних виключних підстав для того, щоб розлучити дитину з матір'ю, вилучити її з звичного оточення, та визначення місця проживання дитини з матір'ю відповідає інтересам дитини, тому суд погоджується з наведеним висновком органу опіки та піклування в особі управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивачки та визначає з нею місце проживання дитини за вказаною адресою.

Outcome: approved