Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, у якому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) [NUMBER], аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення повноліття найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO]. Також позивачка просила суд після досягнення [PERSON], [INFO], повноліття стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) [NUMBER], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилалася на те, що вона та відповідач перебували у шлюбі з 15 липня 2004 року по 03 жовтня 2017 року. Однак шлюб між сторонами розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року у цивільній справі № 757/41355/17-ц, яке набрало законної сили 03 жовтня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін народилися діти : [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03 лютого 2007 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва; [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26 березня 2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Після розірвання шлюбу сини проживають разом з позивачкою. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб синів, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб дітей. У свою чергу відповідач, який є батьком дітей, не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей всім необхідним для належного їх розвитку та виховання. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов'язку утримувати синів, позивачка просить суд задовольнити пред'явлені вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 03 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб та надано відповідачеві строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Однак після отримання ухвали та копії позовної заяви з додатками, відповідач відзив та докази на його обґрунтування не надав. Позивач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа про стягнення аліментів на утримання дитини розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву та докази на його обгрунтування, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 15 липня 2004 року по 03 жовтня 2017 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року у цивільній справі № 757/41355/17-ц, яке набрало законної сили 03 жовтня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано. Вказана обставина підтверджуєтьсЯ наявною в матеріалах справи копією відповідного рішення (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народилися діти - сини: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03 лютого 2007 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва; [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26 березня 2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільні діти сторін проживають разом з позивачкою. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач після припинення між сторонами шлюбних відносин, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, відповідач на спростування вказаних посилань позиваки не надав будь-яких доказів. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб, що могло би бути підставою для зменшення розміру аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 28 серпня 2018 року з дня направлення даного позову до відділення поштового зв'язку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2018 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO]. Крім того, суд вважає за можливе після досягнення [PERSON], [INFO], повноліття стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) [NUMBER], аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved