Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач - Національний авіаційний університет звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Льотна академія Національного авіаційного університету про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився про час розгляду справи належно повідомлявся, надав заяву де зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просила стягнути з відповідача на їхню користь 2 118 грн. понесених судових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явилася про час розгляду справи повідомлялася, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа повідомлялась належним чином, однак, на адресу суду жодних заяв чи клопотань не надходило. Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач - Національний авіаційний університет є володільцем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.31) та архівною довідкою виданою «Кіровоградське Обласне ОБТІ» (а.с.32). Наказом начальника академії від 31.03.2005 року за № 176 відповідачу, як працівнику Державної льотної академії України [PERSON] на час роботи в академії було надано тимчасово житлове приміщення-кімнати № 463,464, загальною площею 42,0 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS] . 19.11.2014 року відповідач - [PERSON] , згідно наказу № 827/о від 20.11.2014 року звільнена з роботи з ініціативи працівника, речі з кімнати не забрала, з реєстрації в гуртожитку не знялась, кімнати № 463,464 не були звільнені. В ході обстеження житлового приміщення було встановлено, що кімнати в гуртожитку № 463, 464 використовуються не для цільового призначення, а саме для розпиття спиртних напоїв, про що було засвідчено в актах обстеження житлового приміщення №154 від 20.12.2019р., №8 від 11.03.2020р., №156 від 16.09.2020р., веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, агресивно реагує на зауваження. Також вдалось встановити, що [PERSON] має власне житло, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , а відтак, в гуртожитку постійно не проживає. В зв`язку з тим, що відповідач не знялась з реєстраційного обліку та не звільнила житлові приміщення, а відтак, порушуються майнові та немайнові права та інтереси позивача, дані положення закріплені ч.1 ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (із змінами та доповненнями) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, оскільки остання не проживає за адресою реєстрації більше одного року, без поважних причин, а також згідно наказу була звільнена з ініціативи працівника, а відтак, вищезазначене дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати вважати по фактично понесеним. На підставі ст.ст. 16, 316, 319, 321, 386, 391 ЦК України, постанови пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України», постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року№14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: approved