Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 19 липня 2004 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Герцаївського районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Через різні погляди на сімейне життя між ними виникали суперечки з різних побутових питань, через, що в сімї відбувались сварки, які призвели до того, що з листопада 2016 року вони проживають окремо. Вважає подальше спільне проживання із відповідачем неможливим й таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини, а тому просила суд розірвати її шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що на протязі останніх чотирьох місяців не підтримує сімейних відносин із відповідачем, а тому просила задовольнити її вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи у судове засідання не зявився, у звязку з чим, суд з урахуванням думки позивачки вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 072261, [PERSON] та [PERSON], тобто сторони, 19 липня 2004 року уклали шлюб зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану Герцаївського РУЮ у Чернівецькій області, актовий запис № 11. (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо й спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved