Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, не надає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2004, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2004. Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, не надає. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України в разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, суд враховує, що відповідачем вже сплачуються аліменти на сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Вказана обставина повідомлена та визнається сторонами і підтверджується копіями заяви відповідача на утримання аліментів, довідок ТОВ «Невгодівське» №97 від 17.06.2016 та довідками ТОВ «Невгодівське» №96 від 16.06.2016 та СФГ «Зоря» №193 від 16.06.2016. В ч. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи всі обставини справи та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, не зважаючи на визнання відповідачем позову в повному обсязі, яке відповідно не може бути прийнято судом по причині перевищення в такому випадку максимального розміру аліментів - 50 відсотків заробітної плати відповідача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: partial