Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивачка у жовтні 2018 року звернулася у суд з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №113 у будинку № 13 по вул.Ряшівській у м.Львові. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності і в такій зареєстровані вона, її син [PERSON], онука [PERSON]-І.П., [INFO] та колишній чоловік [PERSON] Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 24.01.2008р. розірвано шлюб між нею тавідповідачем. У 2001 році відповідач добровільно залишив спірне житло, забравши всі свої особисті речі, і з того часу там не появляється та не приймає участі в утриманні такого. Відтак, вона не може оформити субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. За наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві та доповнила, що відповідач у 2001 році залишив спірну квартиру і з того часу в ній не появляється та не приймає участі в утриманні такої, хоча перешкод в користуванні спірним житлом йому ніколи і ніхто не чинив. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~ Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦК України\~кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], загальною площею 21 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON] /[PERSON]/ Р.М., що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим 08.12.1995р. Львівським міським бюро технічної інвентаризації, за реєстровим № 11850 /а.с.9/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №253215, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.01.1994р., про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за №1. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині «Кузняк» /а.с.12/. Із свідоцтва\~про розірвання\~шлюбу від\~24.01.2008р.\~вбачається,\~що шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.9/. З довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію ОСББ «Жовто-Блакитне» від 10.09.2018 року /а.с.6/ вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано четверо осіб: власник [PERSON], її син [PERSON], онука [PERSON]-І.П., [INFO] та колишній чоловік [PERSON] Також судом встановлено, що у 2001 році відповідач добровільно залишив вказану квартиру і з того часу у спірному житлі не проживає та не приймає участі в утриманні такої, а відтак позивачка не може оформити субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Дане стверджується актами ОСББ «Жовто-Блакитне» від 24.01.2018 року, 10.09.2018 року, 07.11.2018 року /а.с. 7, 8, 48/, письмовою заявою [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] з 2001 року по даний час у спірній квартирі не проживає і його фактичне місце проживання йому не відоме, відповіддю на адвокатський запит із Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 09.10.2018р., згідно якої в період з 01.01.2017р. по 07.10.2018р. заяв чи повідомлень від гр. [PERSON] в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області не надходило, відповіддю з Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.10.2018р., згідно якої в період 2017-2018р.р. гр. [PERSON] з питань обміну квартири [ADDRESS] до них не звертався, відповіддю із Залізничного відділу соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР від 08.10.2018р. /а.с.50/, згідно якої сімя, яка зареєстрована за адресою: [INFO], не користується житловою субсидією впродовж 2017-2018 років. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач більше сімнадцяти років не користується спірним житловим приміщенням без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Однак, за правилами ч.2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач з 2001 року не користується квартирою №113 у будинку № 13 по вул.Ряшівській у м.Львові без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним житловим приміщенням, не виписався із такого, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки 704\~грн.\~80коп.\~судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved