Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Спілка пенсіонерів України» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 27 лютого 2008 року між Позивачем, Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України», в особі Директора філії «Запорізька обласна» Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» Кондратова Андрія Івановича, який діяв на підставі Довіреності, та [PERSON], був укладений кредитний договір № ЗП-270208А,, відповідно до умов якого, Відповідач отримав кредит в розмірі 300 000,00 грн. на розвиток бізнесу (далі - Кредит). 27 травня 2008 року була укладена Додаткова Угода №270508001 до Кредитного договору згідно якої сума кредиту за кредитним договором збільшилась на п'ятдесят тисяч гривень, та загальна сума наданого кредиту склала 350 000, 00 тисяч гривень, а відсотки за кредитним договором збільшилися до розміру 36 % річних. Днем надання кредиту є 27 лютого 2008 року. Дата повернення Кредиту - 27 лютого 2009 року (п.1.4. Кредитного договору). Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 32% річних від суми кредиту. А відповідно до п.2 Додаткової угоди була збільшена за взаємною згодою до 36% річних. За п. 2.2.1. Кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів здійснюється у строки, передбачені цим Кредитним договором. За п. 6.1. Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання даного договору сторонами і діє в об'ємі перерахованих засобів до повного виконання сторонами зобов'язань. За п. 2.2.4. Кредитного договору, Позичальник повинен погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, вказаної в п.1.4. цього договору. Так відповідно Додатку №1 сторони обумовили, що датою сплати платежів є 27 число кожного місяця. Також сторони обумовили що Позичальник має сплачувати до 27 числа кожного місяця (включно) платежі, рівними частинами у розмірі 8 000,00 грн., у якості погашення нарахованих відсотків за користування Кредитом. Відповідно до Додатку №1 до Додаткової угоди від 27 травня 2008 року сторони обумовили, що Позичальник має сплачувати до 27 числа кожного місяця (включно) платежі, рівними частинами у розмірі 10 500, 00 тисяч гривень. Але в супереч умовам договору, відповідач здійснював платежі невчасно і не в повному обсязі. Згідно «Особової картки Позичальника», вбачається, що грошові кошти, в обсягах передбачених Кредитним договором, видавались частинами. Загалом, за період з моменту надання коштів, й по теперішній час, Позичальник отримав суму грошових коштів у розмірі 350 000,00 гривень. Платежів спрямованих на погашення основної суми (тіло Кредиту) Відповідачем не були здійснені взагалі. За таких підстав загальна заборгованість Позичальника із погашення основної суми (тіло Кредиту) складає 350 000,00 (триста п'ятдесят тисяч) гривень. Крім того Відповідач має заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитним коштами. Необхідно врахувати положення Кредитного договору (п. 2.2.1) та чинного законодавства (ст.ст. 1048, 1054 ЦК України) за яким нарахування відсотків здійснюється до моменту повернення кредиту. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту. Відсотки за користування кредитом впродовж місяця розраховуються згідно наступної формули: В = 3 х 32 (36)%/100%/12 місяців, де В - відсотки за користування кредитом за один місяць; З - залишок кредиту, що підлягає сплаті (300 000 грн. до 28.05.08.; 350 000,00 грн з 28.05.08. відповідно до Додаткової Угоди). Отже В = 300 000,00 х 32/100%/12 = 8 000 грн. З 28.05.08. В = 350 000, 00 х 36/ 100% / 12 = 10 500 грн. Відповідачем з 25.03.2008 р. по 30.10.2008 р. було здійснено погашення відсотків у повному обсязі. З 30.10.2008 р. по теперішній час погашення відсотків не здійснювалось. Крім того Відповідач не повернув основну суму - тіло Кредиту. Таким чином Відповідач (повний розрахунок відсотків наданий в Особовій картки Позичальника, згідно Додатку до позовної заяви №6) має заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 334 133, 05 гривень. Крім того як вбачається з розрахунку відсотків, Відповідач має заборгованість зі сплати основної суми боргу (тіло Кредиту), та має повернути тіло Кредиту у розмірі 350 000,00 грн. Так, Відповідачем неодноразово порушувались, та порушуються умови Кредитного договору. Хронологія сплати платежів Відповідачем, та кількість випадків порушень термінів сплати відсотків за користування Кредитом, є обґрунтуванням неналежного виконання умов Кредитного договору, а й відповідно законності вимог Позивача про стягнення боргу. Згідно статті 3.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Згідно п. 3.2. Договору Іпотеки вартість Предмета Іпотеки становить 25 600 (двадцять п'ять тисяч шістсот гривень), відповідно до Витягу №17558996 виданого Орендним підприємством «Запорізьке бюро технічної інвентаризації» з реєстру прав власності на нерухоме майно від «ЗО» січня 2008 року. Відповідно до п. 6.2. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги після виникнення будь - якої із таких обставин: несплати Боржником Іпотекодержателю будь - якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» про визнання кредитного договору недійсним, в якому зазначив, що 27 березня 2007 року, він став членом кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України». 27 лютого 2008 року між ним та Відповідачем за зустрічною заявою укладено кредитний договір № ЗП- 270208А. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 27 лютого 2008 року між ним та Відповідачем укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відповідно якого, він передав в іпотеку належне нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 4 розділу 1 Положення про внесення інформації про кредитні спілки до Державного реєстру фінансових установ, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 22.06.2004 № 1099, кредитна спілка має право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, які зазначені в її статуті, у порядку, встановленому для кредитної спілки законодавством, тільки після внесення інформації про неї до Реєстру та отримання Свідоцтва. Копія Свідоцтва, засвідчена керівником кредитної спілки, повинна бути розміщена в місцях, доступних для ознайомлення клієнтів, як у кредитній спілці, так і в кожному відокремленому підрозділі. Відповідно до п. 19 розділу 4 Положення 1099, кредитна спілка може здійснювати діяльність з надання фінансових послуг через свої відокремлені підрозділи виключно за умови внесення інформації про кожний з цих підрозділів до Реєстру та отримання Довідки про внесення інформації про відокремлений підрозділ кредитної спілки до Реєстру. Проте, останнім часом в засобах масової інформації з'явилися відомості, що Філія «Запорізька обласна» Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» не внесена до Державного реєстру фінансових установ. На офіційному сайті «Державного реєстру фінансових установ» він не знайшов інформації, що відповідача включено до Реєстру. Для підтвердження або спростування цієї інформації в його інтересах до державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України було направлено адвокатський запит з цього приводу. Листом від 11 серпня 2011 року № 96979/40-09 державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України повідомила, що в Державному реєстрі фінансових установ станом на 09 серпня 2011 року відсутня інформація про Філію «Запорізька обласна» Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» (ЄДРПОУ 34688948). Таким чином, дії Відповідача щодо укладання кредитного договору суперечать актам цивільного законодавства. Відповідно до частин 1 та 2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Представники позивача за первинним позовом у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, просили їх задовольнити у повному обсязі, а у зустрічних позовних вимогах відмовити. Представник відповідача за первинним позовом в судовому засідання заперечував проти задоволення первинного позову, просив вимоги залишити без задоволення, а зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові докази по справі приходить до наступного. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що на даного відповідача має бути покладено відповідальність. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2008 року між Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України», в особі Директора філії «Запорізька обласна» Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» Кондратова Андрія Івановича, який діяв на підставі Довіреності, та [PERSON], був укладений кредитний договір № ЗП-270208А,, відповідно до умов якого, Відповідач отримав кредит в розмірі 300 000,00 грн. на розвиток бізнесу (далі - Кредит). 27 травня 2008 року була укладена Додаткова Угода №270508001 до Кредитного договору згідно якої сума кредиту за кредитним договором збільшилась на п'ятдесят тисяч гривень, та загальна сума наданого кредиту склала 350 000, 00 тисяч гривень, а відсотки за кредитним договором збільшилися до розміру 36 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 27 лютого 2008 року між ними укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відповідно якого, [PERSON] передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 4 розділу 1 Положення про внесення інформації про кредитні спілки до Державного реєстру фінансових установ, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 22.06.2004 № 1099, кредитна спілка має право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, які зазначені в її статуті, у порядку, встановленому для кредитної спілки законодавством, тільки після внесення інформації про неї до Реєстру та отримання Свідоцтва. Копія Свідоцтва, засвідчена керівником кредитної спілки, повинна бути розміщена в місцях, доступних для ознайомлення клієнтів, як у кредитній спілці, так і в кожному відокремленому підрозділі. Відповідно до п. 19 розділу 4 Положення 1099, кредитна спілка може здійснювати діяльність з надання фінансових послуг через свої відокремлені підрозділи виключно за умови внесення інформації про кожний з цих підрозділів до Реєстру та отримання Довідки про внесення інформації про відокремлений підрозділ кредитної спілки до Реєстру. Листом від 19 червня 2014 року №5105/11-9 національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомила, що в Державному реєстрі фінансових установ відсутня інформація про Філію «Запорізька обласна» Кредитної спілки «Спілка пенсіонерів України» (ЄДРПОУ 34688948). (а.с. 112.-113) Відповідно до частин 1 та 2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним. Вимоги про визнання такого правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Цивільним кодексом України у параграфі 6 глави 49 не передбачено інших негативних наслідків визнання недійсним основного зобов'язання, забезпеченого договором застави (іпотеки), як визнання недійсним і додаткового зобов'язання. На підставі викладеного,

Outcome: approved