Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Селидівської міської ради, діючи в інтересах малолітніх дітей, 03.09.2019 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що відповідач [PERSON] ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] - відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не працюють, вживають спиртні напої, часто змінюють місця тимчасового мешкання, не цікавляться станом здоров`я та не утримують малолітніх дітей. За місцем реєстрації відповідача [PERSON] не створено належних умов для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей. Протягом лютого-липня 2018 року малолітні діти неодноразово проходили курс санаторно-курортного лікування в КЛПУ «Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь» та КЛПУ «Дошкільний санаторій для дітей з захворюваннями органів дихання не туберкульозної етіології м. Маріуполя» та КДПУ «Дошкільний санаторій для дітей з захворюваннями органів дихання не туберкульозної етіології м. Маріуполя» з 1 серпня 2018 року по 14 березня 2019 року діти перебували у Великоновосілківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей (залишення дітей без нагляду, аморальна поведінка матері, складні життєві обставини родини, відсутність засобів існування). 14.03.2019 року малолітні діти Органом опіки та піклування Української міської ради та Службою у справах дітей Селидівської міської ради були направлені в м. Українськ для передачі матері. У зв`язку із відсутністю [PERSON] за місце проживання діти були передані та виховуються на теперішній час в родині тітки, рідної сестри відповідача [PERSON] , яка в подальшому бажає бути їх опікуном. Злісне не виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків призвело до того, що діти залишилися без батьківського піклування та потребують соціального захисту. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на їх утримання користь особи, яка буде їх виховувати. Крім того, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на їх утримання користь особи, яка буде його виховувати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради - Кожушкова А.Р. позовні вимоги підтримала та зазначила, що за час проживання дітей разом із матір`ю діти двічі направлялися до лікувальних установ, оскільки [PERSON] не здійснювала за дітьми жодного догляду та нехтувала батьківськими обов`язками. Наголосила, що одного разу діти вже поверталися до [PERSON] , натомість вона знову ж таки ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляла батьківської турботи, зловживали спиртними напоями, що призвело до відібрання дітей. [PERSON] взагалі не цікавиться своїм сином [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом його здоров`я, тощо. На теперішній час діти влаштовані до сім`ї рідної тітки та рідної сестри відповідача [PERSON] , повертися до матері вони не бажають. Висновком виконкому Української міської ради № 02-22/4вих374/1 від 24.07.2019 року було визнано доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що вона буде намагатися надати дітям належну батьківську турботу та виконувати свої батьківські обов`язки. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Української міської ради - Алексєєв В.Я. в судове засідання з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будучи присутнім під час судового засідання 05.02.2020 року на задоволенні позовних вимог наполягав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Допитаний у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] є рідною сестрою його дружини - [PERSON] . Також зазначив, що малолітні діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вже приблизно півтора року проживають в їхній сім`ї та перебувають на їх утриманні і вихованні. Спочатку діти перебували у притулку, але їм стало їх шкода та вони забрали їх до себе. Крім того зазначив, що чотири роки до цього, діти також попадали до притулку та згодом були повернуті матері, але [PERSON] знову почала пити, у зв`язку з чим дітей було знову направлено в притулок. Допитана у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] є її рідною сестрою. Зазначила, що малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вони з чоловіком забрали с притулку та вже приблизно півтора року вони проживають в їхній сім`ї. Мати дітей [PERSON] за час їх проживання в їхній родині жодного разу не провідувала, телефонувала декілька разів, але жодної батьківської турботи не проявляє, вихованням дітей не займається та матеріальної допомоги не надає. Як їй відомо, батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] перебуває за кордоном та приблизно рік тому, коли приїжджав до України відвідував. Натомість, більше з дитиною не спілкувався, не дзвонив, не проявляє батьківської турботи, успіхами сина та його здоров`ям не цікавиться, вихованням не займається. Допитана у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] є її рідною племінницею. Їй відомо, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , двічі опинялися в притулку та фактично були позбавлені батьківського піклування. В 2019 році [PERSON] та [PERSON] забрали дітей до своєї родини де діти знаходяться до теперішнього часу. Мати дітей за цей батьківського піклування не проявляла та як їй відомо, лише декілька разів поспілкувалася з дітьми по телефону. Щодо батька малолітнього [PERSON] - [PERSON] , зазначила, що останній також не виконує своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться його успіхами та станом здоров`я та фактично усунувся від виховання дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 24.04.2019 року в справі № 300/908/17 зазначив, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні питання щодо позбавлення батьків батьківських прав. Зокрема, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні за участі психолога [PERSON] , зазначили, що повертатися до матері вони не бажають, оскільки вона ними не займається. За час перебування в сім`ї [PERSON] та [PERSON] мати їй телефонувала 4 рази, до них не приїжджала. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.09.2018 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . У відомостях про батька дитини зазначено зі слів матері - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.09.2018 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . У відомостях про батька дитини зазначено зі слів матері - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.09.2018 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . У відомостях про батька дитини зазначено зі слів матері - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.09.2018 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 08-4/1540 від 11.09.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради, [PERSON] з 18.07.2007 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 08-4/1538 від 11.09.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради, [PERSON] з 29.03.2007 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 2015 від 22.07.2019 року, виданої ОСББ «Наша оселя» м. Українськ, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстрований і мешкає: [PERSON] , 2006 року народження, і мешкають без реєстрації: [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 413 від 22.07.2019 року, виданої ОСББ «Гриф м. Українськ», [PERSON] , 1978 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає. Згідно побутової характеристики виданої ОСББ «Наша оселя» м. Українськ № 2014 від 22.07.2019 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із співмешканцем з 01.08.2018 року. Ніде не працює, приймає участь в життєдіяльності будинку. Згідно побутової характеристики виданої ОСББ «Гриф м. Українськ»№ 412 від 22.07.2019 року, [PERSON] , 1978 року народження, за проживав за адресою: [ADDRESS] . За час проживання скарн на поведінку у побуті відносно останнього не надходило, участі в житті домоуправління не приймав. Проживав окремо від малолітньої дитини, вихованням сина не займався. Відповідно до акту обстеження квартири № 1718 від 07.10.2015 року, складеного виконкомом Української міської ради, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умов проживання для дітей немає, на даний час родина знаходиться у складних життєвих обставинах. У квартирі санвузол відсутній (каналізація працює), на кухні - відсутній водопровід, продукти харчування зберегти немає де, холодильник не працює. Ліжка є, але для чотирьох дітей їх не достатньо, постільна білизна відсутня. Центральне теплопостачання є лише в одній кімнаті, квартира потребує ремонту. Згідно рішення комісії на даний час родина потребує соціального супроводу та немає можливості в цей час зробити ремонт. Умови для проживання дітей не задовільні. Згідно акту обстеження умов проживання від 01.08.2018 року, складеного виконкомом Української міської ради, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за даною адресою ніхто не знаходиться, двері зачинені. Зі слів сусідів, місце знаходження [PERSON] , матері чотирьох малолітніх дітей не відоме, але її бачать у місті в нетверезому стані. Згідно акту обстеження умов проживання від 22.07.2019 року, складеного Службою у справах дітей Селидівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що на час обстеження умови для виховання та розвитку дітей не створено, відсутні окремі ліжка, речі, взуття, ліки, дитячі іграшки та книжки в недостатній кількості. Санітарно-гігієнічні умови не відповідають встановленим нормам. У наявності не всі зручності (відсутнє електропостачання, є водопостачання, та пічне опалення). Меблі та побутова техніка не придатні для користування. Висновком виконкому Української міської ради № 02-22/4вих374/1 від 24.07.2019 року було визнано доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 04.03.2020 року, складеного Службою у справах дітей Селидівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що на час обстеження умови проживання в квартирі задовільні. В приміщенні вбачається сторонній запах (цигаркового диму), частково зроблено косметичний ремонт (у коридорі та вбиральні наклеєні шпалери), побутова техніка та меблі не нові, але придатні для користування. Центральне та пічне опалення відсутнє, є водо- та електропостачання, але квартира підключення до електромережі самовільно. Умови для розвитку дітей не створені: відсутній стіл, стільці, книжки, шкільне приладдя, іграшки, розвивальні ігри. В наявності 3 окремих ліжка, диван, телевізор, шафа для дітей, дитячі речі в недостатній кількості та вже бувші у вжитку. Листом Центру первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради № 01-6/298 від 13.03.2020 року, направлено прохання на адресу заступника міського голови Селидівської міської ради, начальника служби у справах дітей Селидівської міської ради, начальника міського центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді м. Селидове та міського педіатру м. Селидове, звернути увагу на неможливість в майбутньому перебування дитини в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах. В листі повідомляється, що 06.03.2020 року на швидку допомогу надійшов виклик на адресу: [ADDRESS] . Виклик був здійснений до мешканки м. Українськ - [PERSON] , [INFO] . Жінка скаржилася на болі в животі після того, як її вдарив співмешканець. У жінки та її співмешканця був присутній запах алкоголю з порожнини рота, чоловік був з подряпинами, в квартирі безлад, бруд, погані умови, квартира занедбана та неохайна. Жінка сповістила, що вагітна. Машиною швидкої допомоги в супроводі фельдшера доставлена на прийомний покій пологового відділення, яке жінка покинула самовільно. 11.03.2020 гінеколог [PERSON] сумісно з поліцією розшукувала жінку та її співмешканця з метою взяття її під нагляд та примусової госпіталізації в пологове відділення, терміном вагітності 23-27 тижнів. До цього жінка в жіночій консультації з приводу вагітності не спостерігалась. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд у своїй постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , суд звертає увагу, що судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач зловживає спиртними напоями, протягом тривалого часу не займається вихованням дітей, не цікавляться життям та станом здоров`я хлопчиків, не надає матеріальної допомоги, не спілкуються та не відвідує їх, не проявляє належного батьківського піклування, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати малолітніх дітей не створила умов для належного їх виховання та проживання за адресою своєї реєстрації та фактичного мешкання. Поза увагою суду не може залишитися і той факт, що за час проживання дітей разом із матір`ю, діти двічі опинялися в притулку, натомість відповідач [PERSON] відповідних висновків для себе не зробила та ставлення до дітей фактично не змінила. Таким чином. з метою захисту найвищих інтересів дітей, для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню та слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно свого сина [PERSON] , суд звертає увагу, що батько хлопчика за весь час лише декілька разів провідав дитину, натомість жодної участі у його вихованні, утриманні не приймає та не спілкується з дитиною. Поодинокі випадку навідування дитини, не можуть бути розцінені судом як такі, що є належним виконанням батьківських обов`язків, оскільки вказаного відповідача ніхто не обмежував у спілкування з дитиною, надавати матеріалу допомогу, приймати участь у вихованні, тощо. Фактично такі дії відповідача [PERSON] , на думку суду, свідчать про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та здійснення батьківського піклування. Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), прийшов до висновку, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав і в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Враховуючи вищенавдене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та враховуючи те, що позивача було звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп. по 420 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved