Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка по справі [PERSON], звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами по справі було розірвано за рішенням суду. Позивачка вийшла заміж вдруге, змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Згідно рішення суду відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на утримання їх доньки, однак ухиляється від виконання цього обов'язку. З квітня 2008 року позивачка з відповідачем не проживають однією родиною. Родинні стосунки припинені. Саме з того часу відповідач самоусунувся від виховання та утримання їх дитини. Дитина [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі [PERSON], не займається вихованням дитини, не цікавиться її долею, матеріально не утримає, на не одноразові звертання позивачки до відповідача змінити своє ставлення до неповнолітньої доньки, не надали ніяких результатів. Виходячи з наведеного позивачка вимушена звернутись до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON], підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просила суд їх задовольнити, у зв'язку з тим, що це буде на користь неповнолітньої дитини. Прокурор у судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, так як на його думку це повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла письмова заява про визнання позовних вимог позивачки в повному обсязі, і розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, у судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, допитавши свідків, дав оцінку зібраним по справаі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2006 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, [PERSON], народилася [INFO], та його батьками є [PERSON] - батько, та [PERSON] - мати, актовий запис № 142. (а.с.10) Шлюб між сторонами по справі розірвано за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 08.06.2010 року, (а.с.11, 13). Позивачка вийшла заміж вдруге, змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER], (а.с.11) Згідно рішення Мелітопольського міського суду Запорізької області № 2-4258/2008 від 08.07.2008 року відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на утримання нашої доньки, однак ухиляється від виконання цього обов'язку, (а.с.14). На виконанні відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області перебуває виконавчий лист (дублікат) № 2-4258/2008 від 08.07.2008 року виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення аліментів з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) в розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку , щомісячно,але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 06.05.2008 року до її повноліття. Факт несплати аліментів на утримання дитини підтверджується розрахунком від 10 грудня 2014 року виданим державним виконавцем ВДВС Мелітопольського управління юстиції Запорізької області Катюковим В.М. станом на 01 груднями 14 року згідно якого заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів склала 18 744 гривень, (а.с.15). Дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка старшої по будинку [PERSON] від 03.12.2014 року, (а.с.8). Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Дитина відвідує шкільний навчальний заклад. Для розвитку дитини я прикладаю всі свої зусилля та можливості. Відповідно до довідки від 12 грудня 2014 року наданої директором шкільного навчального закладу ЗОШ 1-3 ступенів № 15», розташованого у м. Мелітополі по вул. Гризодубової 54 , [PERSON] - [PERSON], 2006 року навчається у З В класі вказаного шкільного закладу. Батько не займається вихованням дитини, не спілкується з класним керівником, не відвідує батьківські збори, не приходить до школи, (а.с.16). Крім того, відповідач 03 грудня 2014 року надав позивачці заяву посвідчену нотаріально про те що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його рідної доньки [PERSON] та не заперечує проти удочеріння її іншою особою, (а.с.17). Відповідно до рішення від 19.02.2015 року за № 22/2 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав», Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування - виклопотати перед районною опікунською радою про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1974 року народження відносно до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], (а.с.12 - 13). Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, від 19.02.2015 року за № 22/2, вважається, що на сьогоднішній день є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до дочки [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України: мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: · не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; · ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини; ч. ч. 2,3,4 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 2 статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідач з 2008 року і до теперішнього часу долею доньки вихованням та утриманням не займається, не турбується і не цікавиться про її фізичний і духовний розвиток, не вітає з днем народження, не телефонує, не відвідує дитину, загалом не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи. Позивач свідомо нехтує своїми обов'язками щодо піклування про дитину, її дошкільне навчання, підготовку до самостійного життя, в тому числі не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, матеріальної допомоги при випадках лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею шкільної освіти, відвідування будь яких гуртків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини оскільки відповідач своєю поведінкою свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного забезпечення, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, тому для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України у 1991 році, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved