Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16.03.2013 року було зареєстровано шлюб з відповідачем, з 2010 року були фактично припинені шлюбні відносини між сторонами. Вказує, що Солом'янським районним судом м. Києва від 08.07.2016 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач участі у житті та вихованні сина не приймає, аліменти в добровільному порядку не сплачує. Крім того, зазначено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, приховує дійсний розмір свого заробітку ,приховує своє місцезнаходження та не відповідає на телефонні дзвінки, з 2015 року не проявляє бажання спілкуватися з дитиною. Враховуючи вищенаведене, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, просила суд позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні 16.01.2017 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги частково, просив задовольнити позовні вимоги частково. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, 16.11.2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с. 8). Вбачається, що в даному шлюбі [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 9). На підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08.07.2016 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, змінено прізвище позивача «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» (а.с. 10-11). Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані матеріально забезпечувати свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Судом враховано, що відповідачем визнано позов частково, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а тому вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial