Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка звернулиась до суду з відповідним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2000 року № 3-00-205173 їй та її донькам [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] у м. Харкові. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаним місцем проживання, як її чоловік, але 31 січня 2014 року шлюб за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова було розірвано. Відповідач з того часу, хоча і зареєстрованийі, але не користується вказаною квартирою, не цікавиться її станом, комунальні платежі не сплачує. У зв'язку з позивачка просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Позивачка до судового засідання з'явилась та підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Представник 3-ї особи - Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином. 3 особа: [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, 3 особу, свідків дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 2000 року № 3-00-205173 квартира [ADDRESS] у м. Харкові належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON].(а.с. 6). З довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс», дільниця № 20 без дати за № 1468 зареєстрований [PERSON], як колишній чоловік власника (а. с. 7). Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт відсутності без поважних причин [PERSON] за місцем реєстрації понад один рік в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, відповідач у спірній квартирі не проживає більше одного року, ніяких обставин про поважність причин відсутності відповідача судом не встановлено, що у відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та задоволення позовних вимог в цієї частині. Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст.. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Частиною 1 ст. 7 вищевказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial