Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 11.01.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб. У даному шлюбі у них народилися доньки - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Через відсутність взаєморозуміння у них в сім`ї виникали суперечки, неприязне відношення, сварки, що призвело втрати поваги один до одного і до розпаду сім`ї. Позивачка вказує, що з жовтня 2019 року шлюбні відносини між ними припинені, разом вони не проживають та спільне господарство ними не ведеться. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дітей, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із вказаним позовом і до повноліття дітей. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.12). Позивач та відповідач є внутрішньопереміщеними особами, що також підтверджується доданими до матеріалів справи копіями відповідних довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.8-11). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.13,14). Судом встановлено, що з жовтня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають та спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, на утриманні позивачки знаходяться неповнолітні діти, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або визначаються судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 27 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз. 3 п.1 ч.2 ст. 4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що у підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду у підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, іншу частину судових витрат в розмірі 384,2 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved