Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 31.05.2013 року. Шлюб зареєстровано Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №739. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначається, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Сімейні відносини фактично припинені та спільного господарства подружжя не веде. У зв`язку з відсутністю спільних інтересів, подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам та інтересам дітей. На підставі вищевикладеного, просить розірвати шлюб та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Франківського районного суду міста Львова 12.10.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 31.05.2013 року зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №739. Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.2013 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.2013 року. Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно вимог частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак, шлюб слід розірвати. На підставі статтей 137, 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved