Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивачка, уточнюючи позовні вимоги, звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 12/25 частин будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88, що складається з кухні 1-2, площею 12,1 кв.м., кімнати 1-5, площею 7,5 кв.м., тамбура а-1, сараю Б-1, сараю В-1 (з підвалом), гаражу Г-1, сараю Д-1, сараю Ж-1, ? частини огорожі, ? частини уборної, ? частини колодязя «К», що належав [PERSON], яка померла 31 березня 2010 року та був успадкований [PERSON], який помер 19 березня 2016 року, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер 2310700000:01:024:0065, площею 950,80 кв.м., розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88, що належала [PERSON], яка померла 31 березня 2010 року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №079051 від 14.09.2004 року та була успадкована [PERSON], який помер 19 березня 2016 року. В позовній заяві позивачка вказує, що 31 березня 2010 року померла її бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне майно. Спадкоємцями першої черги після смерті бабусі були її батько [PERSON] та рідна тітка [PERSON] За життя бабуся склала заповіт, яким на випадок її смерті заповіла 12/25 частин вищевказаного будинку [PERSON] та 13/25 частин будинку - [PERSON]. Її батько та тітка у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак правовстановлюючих документів на спадкове майно не отримали. 19 березня 2016 року помер її батько [PERSON] та 14 червня 201 року померла її тітка [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON], спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON]. В у встановленому законом строк і порядку позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], однак, 23 березня 2017 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому з метою захисту своїх порушених прав позивачка вимушена звернутись з цим позовом до суду. В судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами згодна в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] міської ради Запорізької області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) О.В. народилась 07 березня 1981 року, її батьками в свідоцтві про народження серії ІІ-ЖС № 406028, зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] \\а.с.9\\. 25 квітня 2009 року позивачка [PERSON] (прізвище до шлюбу) О.В. уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Тяжлова» на «Баляба», про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЖС № 068281 \\а.с.10\\. 31 березня 2010 року померла бабуся позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 364735 /а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88 та земельну ділянку, кадастровий номер 2310700000:01:024:0065, площею 950,80 кв.м., розташовану за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88. Спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] - є її діти [PERSON] та [PERSON]. 23 лютого 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким з належного їй житлового будинку в м. Мелітополі, по вул. Комінтерна, будинок номер 88, 12/25 частин будинку, що складається: кухня 1-2, площею 12,1 кв.м., кімната 1-5, площею 7,5 кв.м., тамбур а-1, сарай Б-1, сарай В-1 (з підвалом), гараж Г-1, сарай Д-1, сарай Ж-1, ? частина огорожі, ? частина уборної, ? частина колодязя «К» заповіла [PERSON], 13/25 частин будинку, що складається: кімната 1-3, площею 11,6 кв.м., кімната 1-4, площею 7,3 кв.м., літня кухня Е-1, тамбур е-1, ? частина огорожі, ? частина уборної 4, ? частина колодязя «К» заповіла в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] \\а.с.31,60\\. Однак, 14 червня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 326160 /а.с.60/. 19 березня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 358816 \\а.с.8\\. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ч.1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Після смерті батька вона є спадкоємцем першої черги. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно \\а.с.12\\. При цьому, відповідно до довідки КП «ММБТІ» № 3210 від 13 грудня 2016 року право власності на житловий будинок № 88, розташований по вул. Комінтерна в м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом [PERSON] міської ради Запорізької області від 04 листопада 2008 року \\а.с.11\\. Згідно довідки Міжрайонного управління у [PERSON] районі та м. Мелітополі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 135/19-17 від 26 квітня 2017 року, земельна ділянка площею 950,80 кв.м., цільове призначення присадибна ділянка, розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Комінтерна, 88 обліковується за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 079051 від 14 вересня 2004 року, зареєстрований за №1705, кадастровий номер земельної ділянки 2310700000:01:024:0065 \\а.с.14\\. Вказана обставина також підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЗП № 079051 від 14 вересня 2004 року \\а.с.15\\. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Згідно положень норм чинного законодавства, право на отримання дубліката правовстановлюючого документа на нерухоме майно належить власнику даного майна, отже вирішити дане питання в позасудовому порядку не є можливим, оскільки власник майна помер. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на в порядку спадкування за заповітом на 12/25 частин будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88, що складається з кухні 1-2, площею 12,1 кв.м., кімнати 1-5, площею 7,5 кв.м., тамбура а-1, сараю Б-1, сараю В-1 (з підвалом), гаражу Г-1, сараю Д-1, сараю Ж-1, ? частини огорожі, ? частини уборної, ? частини колодязя «К», що належав [PERSON], яка померла 31 березня 2010 року та був успадкований [PERSON], який помер 19 березня 2016 року, а також визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер 2310700000:01:024:0065, площею 950,80 кв.м., розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бориса Михайлова (Комінтерна), 88, що належала [PERSON], яка померла 31 березня 2010 року та була успадкована [PERSON], який помер 19 березня 2016 року.

Outcome: approved