Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач КС «Наші люди» звернулася в суд із вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 15.07.2014 року між КС «Наші люди» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №1076-л, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 44000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних з кінцевим терміном повернення до 27.06.2016 року відповідно до графіку погашення. В рахунок забезпечення зобовязань КС «Наші люди» уклала 15.07.2014 року договори поруки №1076-л з відповідачами [PERSON] та [PERSON], які зобовязалися нести солідарну відповідальність перед спілкою за виконання зобовязання [PERSON] На порушення вимог ст.ст.527, 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 06.10.2015 року загальна заборгованість боржника складає 49883,07 грн., яка складається з наступного: - 43831,55 грн. - заборгованість основної суми кредиту; - 5426,66 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 624,86 грн. пеня. Зазначену суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь та 1218 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, представив суду лист, в якому просить справу розглянути без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення у разі повторної неявки відповідачів. В судове засідання відповідачі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 09.11.2015 року та 18.11.2015 року повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. 09.11.2015 року відповідач по справі [PERSON] надіслала суду письмові пояснення та заперечення проти позову, де зазначала, що дійсно між нею та КС «Наші люди» було укладено договір поруки, відповідно до якого вона зобовязалася нести перед кредитною спілкою солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, відповідно до якого було відкрито кредитну лінію та надано [PERSON] кредит на суму 40000 грн. Відповідно до додаткової угоди від 31 березня 2015 року позичальнику [PERSON] кредитна спілка збільшила кредитну лінію на 4000 грн. та встановила новий розмір кредиту на суму 44000 грн., що призвело до збільшення обсягу її відповідальності, як поручителя, при чому додаткових договорів між кредитною спілкою та поручителем складено не було. Посилаючись на те, що КС «Наші люди» порушила вимоги ст.559 ч.1 ЦК України, за змістом яких порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, вважає, що договір поруки, укладений між нею та КС «Наші люди» припиняється, просила відмовити у позові. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вище вказаних обставин, підтверджених відповідними документами і ухвалити за згодою позивача заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 15.07.2014 року між КС «Наші люди» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №1076-л, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 40000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних з кінцевим терміном повернення до 27.06.2016 року відповідно до графіку погашення, що підтверджується копією наданого позивачем договору. Додатковою угодою від 31 березня 2015 року позичальнику [PERSON] кредитна спілка збільшила кредитну лінію на 4000 грн. та встановила новий розмір кредиту на суму 44000 грн., що підтверджується копією додаткової угоди та видатковим касовим ордером від 31 березня2015 року №721 на суму 4000 грн. В рахунок забезпечення зобовязань КС «Наші люди» уклала 15.07.2014 року договори поруки №1076-л з відповідачами [PERSON] та [PERSON], які зобовязалися нести солідарну відповідальність перед спілкою за виконання зобовязання [PERSON] Як вбачається з копій вказаних договорів поручителі відповідають за зобовязаннями позичальника перед спілкою в обсязі 100% від суми цих зобовязань, тобто за погашення кредиту в сумі 40000 грн., відсотків за користування кредитом за ставкою 48% річних, а також за сплату штрафів та на відшкодування збитків, завданих спілці неналежним виконанням позичальником умов договору (п.1.2 Договору). Отже, кредитна спілка та поручителі [PERSON] та [PERSON], уклавши договори, обумовили обсяг відповідальності поручителів в разі неналежного виконання позичальником умов договору, зокрема в частині погашення кредиту на суму 40000 грн. На порушення вимог ст.ст.527, 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 06.10.2015 року загальна заборгованість боржника складає 49883,07 грн., яка складається з наступного: - 43831,55 грн. - заборгованість основної суми кредиту; - 5426,66 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 624,86 грн. пеня, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.5.3.1. кредитна спілка має право в разі неналежного виконання обовязків позичальником, достроково розірвати договір, достроково стягнути кредит повністю та проценти за увесь фактичний строк користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника, на предмет застави чи на майно поручителя. Відповідно до п.6.3 кредитного договору у разі неналежного виконання позичальником своїх платіжних і інших зобовязань, він зобовязаний виконати невиконані або неповністю виконані зобовязання. Сплатити н а суму прострочених платежів пеню за ставкою 84% річних, а також відшкодувати спричинену таким невиконанням шкоду, включаючи упущену вигоду. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, зважаючи на неналежне виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за договором кредиту, що знайшло підтвердження в судовому засіданні, з неї підлягає стягненню сума заборгованості станом на 6 жовтня 2015 року в сумі 49883,07 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відповідальності поручителів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.559 ч.1 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Верховний суд України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах в своїх постановах від 21 травня 2012 року №6-69 цс 11, №6-18 св 11, №20 цс 11, №88 цс 11 при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин, які носять обовязковий характер для всіх судів України зазначав: За положеннями частини першої статті 559\~ЦК України\~припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20\~ЦК України, статті 3 - 5, 11, 15, 31\~ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена). Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень\~статей\~55,\~124\~Конституції України\~та статті 13\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Отже, відповідно до частини першої статті 559\~ЦК України\~до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. З п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. З додаткової угоди №1 від 31.03.2015 року вбачається, що КС «Наші люди» в односторонньому порядку збільшив розмір кредитної лінії з 40000 грн. до 44000 грн., що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів, їх не було про це повідомлено та ними не було підписано додаткового договору, отже, відповідно до ст.559 ч.1 ЦК, суд вважає, що договір поруки припинив свою дію, а, зважаючи на те, що кредитна спілка зазначену обставину, отримавши заперечення відповідача [PERSON], не оспорювала, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити в звязку з припиненням договору поруки.

Outcome: approved