Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 13872,90 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2970 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем знаходилась у фактичних шлюбних відносинах. 16.06.1999 року у них народився син [PERSON] Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2010 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 13.01.2010 року і до його повноліття, тобто до 16.06.2017 року. У 2010 році державним виконавцем відділу ДВС Біляївського МУЮ Одеської області було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого на підставі зазначеного рішення. Починаючи з 07.04.2010 року відповідач проводив лише часткову сплату нарахованих аліментів, внаслідок чого за період з 01.10.2014 року по 16.06.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 13872,90 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментах. Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.07.2017 року виконавчий лист, виданий Біляївським районним судом Одеської області 07.04.2010 року, їй повернуто у звязку із досягненням дитиною повноліття та зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Крім того, цією постановою їй було повідомлено, що згідно ст.ст. 118-120 ЦПК України вона має право звернутись до суду для вирішення питання стосовно стягнення заборгованості по аліментам у твердій грошовій сумі. Посилаючись на те, що розмір заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем, відповідачем оскаржений не був, вона звернулась до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 13872,90 грн. Крім того, відповідно до ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 2970 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін по справі, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 290582 (а.с.10). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2010 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 13.01.2010 року і до його повноліття, тобто до 16.06.2017 року. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження № ДВ-13/164/2013 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого на підставі зазначеного рішення. Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області 23.06.2017 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 01.10.2014 року по 16.06.2017 року складає 13872,90 грн. (а.с.9). Станом на теперішній час зазначена заборгованість відповідачем не погашена. Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.07.2017 року виконавчий лист, виданий Біляївським районним судом Одеської області 07.04.2010 року, позивачці повернуто у звязку із досягненням дитиною повноліття та зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Враховуючи те, що у звязку з досягненням дитини повноліття державним виконавцем було повернуто виконавчий лист позивачці, суд вважає можливим стягнути заборгованість по аліментам. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, яка у відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як розяснено в п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При розгляді справи суд виходить з презумпції вини відповідача, який прострочив виконання зобовязання. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач був обізнаний про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, але допустив прострочення сплати аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість з його вини, тому суд вважає, що позивачка має право на стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів, а також пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного розрахунку, що наданий позивачкою: аліменти у розмірі 300 грн. з жовтня 2014 року по 16 червня 2016 року склали 990 днів х 1 % пені склав 2970 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовна заява обґрунтована, оскільки заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача, підстав для звільнення останнього від сплати пені немає, а тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved