Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка у березні місяці 2015 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] та ПрАТ «Страхова група «ТАС» та її [PERSON] (після шлюбу Нікова) Л.В. користь 14494,06 грн на відшкодування майнової шкоди, з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 10\~000 грн, стверджуючи, що неправомірні дії відповідача [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху, спричинили їй- позивачці матеріальну і моральну шкоду. Після уточнення позовних вимог в судовому засіданні позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її [PERSON] користь на відшкодування матеріальної шкоди 21695 грн, на відшкодування моральної шкоди 10\~000 грн. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» вирішення спору залишив на розгляд суду і заявив, що страховик виконав свої зобов»язання за договором страхування у повному обсязі. Суд вислухав учасників судового процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: 27 жовтня 2014 року на вулиці Краснова в м.Одеса сталося ДТП автомобіль марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зіткнувся з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Причиною ДТП є порушення водієм [PERSON]. який не витримав безпечну дистанцію, не урахував дорожню обстановку і допустив зіткнення автомобілів. Постановою Київського райсуду м.Одеси від 13.11.2014 року водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУ пАП. Внаслідок зіткнення пошкоджено автомобіль [NUMBER], належний на праві власності [PERSON] Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого автомобіля визначена експертним дослідженням №2533 від 04.12.2014 року і складає 35898,94 грн (з урахуванням зносу автомобіля) . У цьому ж висновку визначена і вартість відновлюючого ремонту автомобіля «Ніссан», яка дорівнює 52154,12 грн Цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на момент ДТП застрахована була в ПрАТ «Страхова група «ТАС»» на підставі страхового полісу АІ\\0147315 від 07.08.2014 року. [PERSON] в установлений законом строк повідомив страхову компанію про страховий випадок. Страховик 11 березня 2015 року виплатив позивачці на відшкодування майнової шкоди 28965,78 грн (платіжне доручення №43049) від розміру матеріальної шкоди 35898,94 грн відрахована сума франшизи у розмірі 950 грн та розмір податку на додану вартість. Позивачка витратила на ремонт автомобіля 50393 грн (без врахування ПДВ), тому вимагає стягнути з відповідача 21695 грн, що складає різницю між фактично витраченими грошовими коштами на ремонт автомобіля і сплаченою страховиком сумою на відшкодування завданих збитків. Позивачка також стверджує, що неправомірні [PERSON] спричинили їй [PERSON] - моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв»язку з пошкодженням майна автомобіля, порушенням звичного стану життя на час ремонту автомобіля (позивачка була позбавлена можливості користуватися автомобілем протягом 4 місяців). Моральну шкоду позивачка оцінила у розмір 10000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи і докази: постанову Київського райсуду м.Одеси від 13.11.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім.»я позивачки, платіжне доручення про виплату страхового відшкодування, висновок експертного дослідження №2533 від 04.12.2014 року щодо вартості відновлюючого ремонту автомобіля і розміру матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER]» з кошторисом і актом огляду транспортного засобу, довідку інспектора УДАЇ про пошкодження автомобіля, акт виконаних робіт і квитанцію до прибуткового касового ордеру. Представник відповідача, не визнаючи позов, не заперечувала проти факту та обставин ДТП, що мало місце з вини [PERSON], не оспорювала відповідачева сторона і розмір збитків у вигляді матеріальної шкоди. На думку представника відповідача вимоги позивачки повинні бути спрямовані тільки до страховика, оскільки ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, страховим полісом визначена у суму 50000 грн, а страховик сплатив тільки 28965,78 грн. Відповідачева сторона також вважає, що позивачка не надала належних доказів щодо витрачених грошових коштів на ремонт свого автомобіля. При викладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав: за загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Ст.22 Закону №1961- ІV визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи. У даному випадку згідно з полісом АС\\5341366 від 13.08.2013 року цивільна відповідальність власника автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС»» на підставі страхового полісу АІ\\0147315 від 07.08.2014 року. За умовами договору страхування ПрАТ «Страхова група «ТАС» забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правові відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Надані суду письмові докази свідчать, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» свої зобов»язання щодо відшкодування потерпілій в ДТП [PERSON] виконала. Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року « у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму». Відповідно до\~положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому\~збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).\~Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно\~до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або\~виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У даному випадку у висновку експертного дослідження №2533 від 04.12.2014 року вартість відновлюючого ремонту автомобіля позивачки визначено в суму 52154,12 грн, фактично [PERSON] на ремонт автомобіля витратила 50393 грн, що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру. В ст. 57\~ЦПК\~зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому в розумінні ст. 64\~ЦПК\~письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. З огляду на викладене, немає підстав щодо неприйняття як належних письмових доказів акту виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордеру, що обґрунтовують розмір понесених позивачкою витрат на ремонт автомобіля, що було пошкоджено під час ДТП 27.10.2014 року. Таким чином, позивачка має право на повне відшкодування збитків, якими є реальні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, тому вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 50393 грн 28965,78 = 21427,22 грн. підлягають задоволенню. Вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що [PERSON] внаслідок винних та неправомірних дій відповідача було заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода, завдана позивачці, полягає в душевних переживаннях у зв»язку з пошкодженням майна, порушенням налагодженого стану життя, додатковими зусиллями\~\~забезпечити свій побут і роботу. Згідно з вимогами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положення\~ст. 1167 ЦК України\~ визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги обставини ДТП, розмір спричиненої матеріальної шкоди і вважає, що на відшкодування моральної шкоди [PERSON] належить стягнути з відповідача 3000 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Outcome: partial