Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.08.2012 року, яким стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн., збільшивши їх до 1109 грн. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.08.2012 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до п.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідност.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або задомовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідност.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 року становить 2118 гривень. Щодо позовної вимоги про допущення негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Також, щодо стягнення витрат на правову допомогу то суд зазначає наступне. За змістом ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, віднесені до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як встановлено ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до заяви додано ордер на надання правничої допомоги, квитанцію № 17 від 30.10.2019 року, розрахунок судових витрат, про те, що [PERSON] понесла витрати в розмірі 1500 грн. Проте, представником позивача не додано розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial