Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON] .. Подружнє життя у них не склалося і вони з відповідачем з весни 2013 року припинили шлюбні відносини, донька проживає з нею і в теперішній час, будучи повнолітньою, навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Сумський центр професійно-технічної освіти». У зв`язку з цим, вона потребує додаткових коштів на утримання, однак відповідач добровільно не підтримує дитину матеріально, хоча має таку можливість. Просила стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини яка навчається в твердій грошовій сумі 2000 грн.. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився по невідомій\~причині,\~клопотання про\~відкладення розгляду\~справи не\~подав, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, однак у наданий судом строк та станом на 11 січня 2020 року своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Вислухавши доводи позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 29 жовтня 1994 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьком якої є відповідач, який з весни 2013 року проживає окремо, що підтверджується поясненнями позивачки, копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про укладення шлюбу, довідкою Хустянської сільської ради, копіями паспортів позивачки та дитини (а.с.4-5,8-12). Остання, будучи повнолітньою, навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Сумський центр професійно-технічної освіти» за професією «Кухар. Кулінар борошняних виробів. Кухар дитячого харчування» денної форми навчання, на державній основі, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що підтверджується поясненнями позивачки та довідкою «Сумського центру професійно-технічної освіти» (а.с.6). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько дитини мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи вони у шлюбі між собою. За змістом ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму\~\~Верховного \~Суду\~\~України «Про\~застосування\~\~судами\~ окремих\~норм\~ Сімейного\~кодексу\~України\~при\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~\~материнства,\~\~стягнення \~аліментів»\~\~№3\~\~від\~ 15\~\~травня \~2006\~\~року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач працює, отримує невеликий дохід, має у власності три земельні ділянки від яких також отримує орендну плату, що підтверджується поясненнями позивачки. Також, судом враховується і стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка не працює та отримує мінімальний дохід від ведення домашнього господарства, що підтверджується поясненнями позивачки. Судом також приймається до уваги, що повнолітня дитина сторін фізично здорова, навчається, свого доходу не має, що підтверджується поясненнями позивачки. Оцінивши вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка навчається, в твердій грошовій сумі 1500 гривень на місяць, що не поставить його в скрутне матеріальне становище. Стягуючи аліменти на користь позивачки суд, вважає що саме в такий спосіб будуть дотримані права дитини. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати позивачем коштів на утримання дитини у розмірі 2000 грн., оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону. З врахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки позивачка була звільнена від його сплати в силу закону при поданні позову.

Outcome: partial