Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

позивач Кредитна спілка «Сімейна позика» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача за Кредитним договором № 206/18-12892/02 від 04.06.2018 року (далі по тексту - кредитний договір) суму основної заборгованості у розмірі 23558,29 грн., відсотки - 16087,19 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.06.2018 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до п.п. 1.1, 2.3, 2.6 якого відповідачу було надано кредит на суму 50000,00 грн., строком до 04.06.2021 року, зі сплатою відсотків 17,8 % річних та 2,6 % щомісяця від суми кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений ним, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 11.11.2020 року заборгованість відповідача становить суму в розмірі 39645,48 грн., яка складається із: борг за тілом кредиту - 23558,29 грн.; заборгованість по відсотках - 16087,19 грн., в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути зазначену заборгованість з відповідачки в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Від представника позивача будь-яких клопотань до суду не надходило. Відповідач з будь-якими клопотаннями, зокрема, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження до суду не звертався. Відзив на позов та будь-які інші клопотання до суду зі сторони відповідача не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.06.2018 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до п.п. 1.1, 2.3, 2.6 якого відповідачу було надано кредит на суму 50000,00 грн., строком до 04.06.2021 року, зі сплатою відсотків 17,8 % річних та 2,6 % щомісяця від суми кредиту (а.с.5). Позивач взяті на себе зобов`язання виконав, надавши відповідачу кошти в сумі 50000,00 грн. (а.с.11). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконувала не в повному обсязі, в зв`язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 11.11.2020 року має заборгованість в розмірі 39645,48 грн., яка складається із: борг за тілом кредиту - 23558,29 грн.; заборгованість по відсотках - 16087,19 грн.(а.с.6-8). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. 20.03.2019 і 07.11.2019 року позивачем було направлено відповідачу нагадування про погашення заборгованості (а.с.17-18), однак, заборгованість сплачена не була, та доказів зворотному суду з боку відповідача надано не було. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надала, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконала не в повному обсязі, та доказів зворотньому з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені останнім, які складаються із судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved