Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позові вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2002 року. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.02.2016 року шлюб сторін розірвано. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, його фінансова допомога носить нерегулярний характер. Відповідач працює і має регулярний і достатній заробіток. Позивачка просила стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки просив розглядати справу без його участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-НМ №213417 від 14.09.2004 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Шлюб сторін розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.02.2016 року та дочку [PERSON] залишено на проживання з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач є батьком дитини, а тому має встановлений законом обов`язок щодо її матеріального забезпечення. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позову. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved