Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 19 181 гривень 71 копійка та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON], [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS]. Квартира за вищевказаною адресою є двокімнатною, не приватизованою, ізольованою, житловою площею 30,20 кв.м. Заборгованість відповідачів за фактично надані житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2004 року по 01 жовтня 2012 року складає 19 181 гривень 71 копійка. Боржники заключили договір про реструктуризацію заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги № 4 від 15 листопада 2010 року з стягувачем, але умов договору не дотримались. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність та у разі неявки відповідачів, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи, постановити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру № 7234 від 07 жовтня 1992 року, виданого Виконкомом районної Ради народних депутатів, [PERSON] було надано службове приміщення на період роботи на посаді двірника на сім'ю з чотирьох осіб - квартиру [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки форми 3а, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 406, від 29 жовтня 2012 року № 1073, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] - з 29 жовтня 1991 року, [PERSON], [INFO] - з 29 жовтня 1991 року, [PERSON], [INFO] року - з 09 жовтня 2007 року. Квартира знаходиться на балансі ЖРЕО № 406, не приватизована. Уповноваженим власником квартири є [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Квартирна плата та палата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, що проживають разом, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зі змісту п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованної заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги. Так, 15 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 4, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), що утворилася станом на 01 листопада 2010 року на суму 12 500,88 гривень на період з 01 листопада 2010 року по 01 листопада 2013 року зі сплатою щомісячно боргу у розмірі 520,88 гривень. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до довідки ЖРЕО № 406, заборгованість по житлово-комунальним послугам за адресою: [ADDRESS], станом на 01 жовтня 2012 року складає 19 181,71 гривень, а саме за комунальні послуги 15 526,59 гривень, по квартплаті - 3655,12 гривень (а.с.12-17). Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що відповідачами були порушені умови договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині сплати заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем уповноважену власнику квартири [PERSON] було вручено лист-попередження про сплату заборгованості. Разом з тим, даний лист-попередження залишився поза увагою відповідачів та заборгованість погашена не була. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачами будь-яких заперечень на позов подано не було, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved