Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 14 березня 1997 року №9. У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі. Оскільки відповідачі не проживають у вказаному будинку більше року, їхні особистих речі в будинку відсутні, проте залишаються бути зареєстрованими, що спричиняє незручності, перешкоджає в повній мірі користуватися і розпоряджатися позивачці її майном. А тому просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 14 березня 1997 року №9. За вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом депутата Кагарлицької міської ради VIII скликання [PERSON] , та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з 2011 року, а [PERSON] не проживає у будинку з 2015 року по теперішній час. Наразі їхнє місце проживання не відоме. Проте, відповідачі залишаються бути зареєстрованими у житловому будинку, який належить позивачці, що порушує її права як власника будинку. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по справі № 638/13030/13-ц від 25 липня 2018 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Припинення права користування житлом у колишнього власника тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. При цьому попередня вимога про виселення зі сторони Позивача не є обов`язковою. Дане стверджується також копіями про право власності на будинок, акту депутата Кагарлицької міської ради, довідки Кагарлицької міської ради. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. А тому, суд вважає доведеним, що відповідачі без поважних причин не проживають у будинку за адресою [ADDRESS] , а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням згідно ст.71,72 ЖК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки також слід стягнути судові витрати у рівних частках. Враховуючи викладене,

Outcome: approved