Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду і вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між ними було розірвано 22 червня 2010 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду. Вказує, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка,[PERSON], [INFO]. За рішенням суду, місце проживання дитини , після розлучення, визначено разом із матірю. Вказує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час вона вдруге вийшла заміж за громадянина [PERSON], від другого шлюбу має ще 2-х дітей, які народженні та проживають в [INFO]. З метою оздоровлення та з пізнавальною метою дочки вона, бажає,щоб її дочка ,яка проживає з нею та бабцею, приїхала в гості до [PERSON] , оздоровилась та відпочила, що матиме позитивне значення для духовного та фізичного розвитку її дитини. Однак, відповідач не йде на контакт , відмовляється надати нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини за кордон. Просить суд надати їй [PERSON], [INFO],жительки смт.Отинія,вул.Замлинівка ,23 Коломийського району,дозвіл на виїзд за кордон [PERSON], [INFO] без дозволу згоди батька дитини [PERSON] , [INFO],жителя [INFO],до повноліття дитини. Та дозволити [PERSON] [INFO],жительки смт.Отинія,вул.Замлинівка ,23 Коломийського району або її офіційному представнику, без згоди батька [PERSON], [INFO], жителя [INFO], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON],[INFO],за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення нею повноліття. В подальшому уточнила позовні вимоги, просить надати дозвіл на вивіз дитини без згоди батька до [PERSON] в період з вересня 2015 року по грудень 2016 року,в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день,час і місце слухання справи повідомлявся належним чином судовими повістками та шляхом публікації оголошення через газету «Галичина». Вивчивши матеріали справи,заслухавши пояснення позивачки, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано . (а.с.6) Від спільного проживання у подружжя народилася дочка,[PERSON], [INFO]. За рішенням суду, місце проживання дитини , після розлучення, визначено разом із матірю, що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 021541, виданого 20 січня 2006 року виконавчим комітетом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №4. (а.с.7) Згідно пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.1,2 закону України Про охорону дитинства батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст. ст. 150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. На даний час позивачка вдруге вийшла заміж за громадянина [PERSON] і проживає на дві країни в [PERSON] та Україні, від другого шлюбу у позивачки є двоє малолітніх дітей, які народжені і проживають в [PERSON]. На час відсутності позивачки на території України, дитиною піклується мати позивачки, бабуся дитини. Позивачка виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати неповнолітньої дитини бажає бути та проживати разом з дочкою , з метою духовного та фізичного розвитку дитини, здійснити подорож до [PERSON]. Позивачка надала належним чином посвідчений переклад довідки, яка свідчить про те,що чоловік позивачки [PERSON] працює в ППХУ [PERSON] з 16 червня 2010 року на посаді слюсара-зварювальника з заробітної платнею 2000 злотих, і їх родина проживає за адресою Садово, гміна Ілув, Мазовецького воєводства, будинок №11, тобто родина має постійне місце проживання та постійний місцяний дохід, який дозволяє утримувати сім`ю. Згідно ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Для виїзду неповнолітньої дитини, дочки позивачки за межі України необхідна згода батька, відповідача по справі [PERSON], однак останній ухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини, згоди на виїзд дитини не надає. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (част.3). У відповідності до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка, діючи в інтересах неповнолітньої дочки, просить надати дозвіл на вивезення дитини за межі України тимчасово до [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надання позивачці дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон до [PERSON], в її супроводі в межах певного строку є обгрунтованим. Зважаючи на те, що такий дозвіл на виїзд дитини носить тимчасовий характер, то жодним чином не позбавляє відповідача в майбутньому ставити питання про надання дозволу на постійне місце проживання неповнолітньої дитини у випадку доведення можливості забезпечити дитині належні умови проживання та виховання, як і за наявності відповідних дозволів на постійне проживання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що закордонна поїздка до [PERSON] сприятиме розумовому та духовному розвитку неповнолітньої дитини, дозволить належно відпочити та пізнати культуру, традиції іншого народу, однак не позбавить батька права брати належної участі у вихованні дитини, тому слід дозволити малолітній дитині [PERSON] на період з вересня 2015 року по грудень 2016 року, без згоди та супроводу батька відповідача по справі [PERSON] , виїзд за межі України у супроводі матері , позивачки [PERSON] до [PERSON]. На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 3, 151, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved