Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають одну неповнолітню дитину. Позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Також зазначає, що відповідач, як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання. Позивачка просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка згідно заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. Відповідач згідно заяви позов визнає, згідний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, просить справу розглядати без його участі. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину. Батько дитини не надає допомоги на її утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 183 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є офіційно працевлаштованим, має стабільний і регулярний дохід; доказів на підтвердження того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивачка, до суду не було надано. Позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, не заперечує що отримує соціальну допомогу. В той же час враховується, що вона не має інших джерел доходу. Суд зважає на положення ч. 4 статті 84 СК України, згідно якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved