Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини онука [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до досягнення повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02.04.2015 року вироком Енергодарського міського суду Запорізької області відповідач [PERSON] був засуджений та на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Камянській виправній колонії УДПСУ України в Запорізькій області (№101). Мати неповнолітньої дитини [PERSON], була позбавлена батьківських прав у відношенні [PERSON] на підставі рішення суду. Рішенням Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 193 від 16.07.2015 року, позивач призначена опікуном малолітнього онука [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Всі витрати, повязані з утриманням дитини, позивачка несе самостійно, у звязку з чим в неї склалося тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач на судове засідання не зявився. З Камянської виправної колонії УДПСУ України в Запорізькій області (№101), де відбуває покарання відповідач, надійшла заява відповідача [PERSON], відповідно до якої відповідач просить розглянути справу без його участі та позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу¬ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved