Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» (яке набуло прав кредитора) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку 326565,94 грн. - заборгованості за кредитним договором № 2404/0408/45-011 від 16.04.2008, укладеного між [PERSON] і ВАТ «Сведбанк» та судові витрати. Позов мотивований тим, що відповідно до вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 32000,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором із графіком щомісячних платежів не пізніше 16.04.2023. В забезпечення виконання зобов?язань позичальника була прийнята порука [PERSON] та [PERSON]. Всупереч взятих на себе зобов?язань, позичальник не в повному обсязі проводить погашення кредиту у зв?язку з чим, станом на 01.10.2014 виникла прострочена заборгованість за кредитом - 24781, 41 дол. США (еквівалентно 321048,57 грн.), за відсотками - 401,83 дол. США (5205,80 грн.), пеня - 24,05 дол. США (311,57 грн.). Вимоги про дострокове повернення кредиту залишені без задоволення. У свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки від 16.04.2008 квартири [ADDRESS] з моменту їх укладення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кредитний договір є договором споживчого кредиту, бо наданий для придбання квартири. Але при укладенні цього договору були порушені права позичальника, як споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦК України, а саме, не було надано в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Несправедливим є п.3.4. кредитного договору, яким передбачено сплату комісії. На момент надання кредиту в іноземній валюті (долар США) у ПАТ «Сведбанк» була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ, що є підставою для визнання недійсним правочину згідно ст.227 ЦК України. Умови кредитного договору є несправедливими, що суперечить принципу добросовісності і є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов?язків на погіршення становища споживача. Недійсне зобов?язання не підлягає забезпеченню іпотекою. Представник банку в судовому засіданні заявлений позов підтримує в повному обсязі, позову до банку - не визнає з мотивів його безпідставності, необґрунтованості та подав заву про застосування строків позовної давності. Оспорюваний кредитний договір вважає укладений на законних підставах, відповідно до вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Представник відповідачів-позивача у суді проти вимог банку заперечує, обґрунтовуючи це поданим позовом до банку, який повністю підтримує. Також пояснив, що істотне збільшення курсу гривні до долара США безпосередньо вплинуло на фінансову можливість позичальника сплачувати кошти по кредиту. Підстав для стягнення заборгованості з поручителів немає, бо позов заявлений за межами 6-ти місячного строку з моменту вимоги про дострокове повернення кредиту. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір (на купівлю житла) № 2404/0408/45-011, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 32000,00 доларів США, а останній зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16.04.2023 згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,5% річних (а.с. 6-10). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 2404/0408/45-011-Р-1 та № 2404/0408/45/011-Р-2 (а.с. 15-16). В забезпечення виконання взятих зобов'язань, що випливають з кредитного договору, 16.04.2008 в рахунок забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 2404/0408/45-011 від 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до п. 2 якого іпотекодавець передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 112-114). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с. 29-39). Тобто, ПАТ «Альфа Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 2404/0408/45-011 від 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 1048 - 1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 9.1. кредитного договору від 16 квітня 2008 року передбачено, що кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у разі невиконання позичальником умов цього договору за умови попереднього (за тридцять днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом (а.с. 8). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, що не оспорюється сторонами (а.с. 14). Відповідач [PERSON] зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01.10.2014 утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості складає 24781,41 доларів США, що станом на 01.10.2014 за курсом НБУ еквівалентно (еквівалентно 321048,57 грн.), за відсотками - 401,83 дол. США (5205,80 грн.), пеня - 24,05 дол. США (311,57 грн.) - а.с. 40. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, тобто істотно порушив умови укладеного кредитного договору, що жодним чином не спростовано представником відповідачів-позивачів, як і розрахунку заборгованості проведеного банком, тому позов підлягає задоволенню зі стягненням із позичальника [PERSON] суми заборгованості - 25207,29 доларів США, що станом на 01.10.2014 за курсом НБУ еквівалентно - 326565,94 грн.. Відповідно до п.п. 1-4 договорів поруки від 16 квітня 2008 року в разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (а.с. 15-16). Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 9.1. кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши 04 квітня 2014 року повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів (що підтвердив у суді представник банку) - а.с. 41. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Правова позиція про те, що при зміні кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від дати направлення повідомлення (вимоги), висловлена Верховним Судом України в постановах від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14 та від 21.01.2015 у справі № 6-190цс14. Банк звернувся до суду з даним позовом 19 грудня 2014 року (а.с. 1). За таких обставин, коли банком пропущений шестимісячний строк пред?явлення вимоги до поручителів, тому порука вважається припиненою, а значить у задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити. Вирішуючи вимоги позичальника [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. У відповідності до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Власноручно підписаний позичальником [PERSON] кредитний договір № 2404/0408/45-011 від 16.04.2008 засвідчив його згоду з умовами такого, підтвердив його здатність виконувати такі умови, які йому цілком зрозумілі та позичальник вважає їх справедливими по відношенню до себе (п.п. 1.1., 5.2., 11.1.). Тому доводи [PERSON] щодо несправедливих умов договору, зокрема встановлення жорстких обов?язків споживача, сплати комісії, розмір процентної ставки, не заслуговують судом на увагу, бо беззаперечно приймалися позичальником. Вся інформація по кредиту, як і розрахунок орієнтовної сукупної його вартості, зазначена, крім того, в додатках №№ 1, 2 до кредитного договору (а.с. 11-13, ). Доводи позичальника щодо відсутності у банку на момент укладення договору відповідної індивідуальної ліцензії на надання кредиту в іноземній валюті є безпідставними, оскільки ВАТ «Сведбанк» мав відповідні банківські ліцензії з додатками до дозволу про можливість здійснення операцій в іноземній валюті (а.с. ). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За таких обставин, коли під час укладення кредитного договору та отримання позивачем кредиту в іноземній валюті було досягнуто згоди по всіх істотних умовах, встановлених чинним законодавством України для даного виду правочину, тому відсутні правові підстави для визнання недійсним кредитного договору та і відповідно договору поруки та потеки, а значить у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Відмовляючи по суті в зустрічному позові з мотивів його безпідставності, суд не вбачає необхідності вирішувати питання пропуску строку позовної давності. Задовольняючи вимоги ПАТ «Альфа-Банк» згідно вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню 3265,66 грн. судового збору.

Outcome: partial