Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, за наступними підставами. 28 серпня 2015 року між позивачкою і відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені і позивач із відповідачем проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини батько не надає, в житті сім`ї ніякої участі не бере. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.10.2018 року до [INFO] - повноліття [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. За наявними у справі матеріалами судом було встановлено наступне. 28 серпня 2015 року позивач [PERSON], [INFO] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованого виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 08 (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 8), від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 1469 від 03 жовтня 2018 року, виданої Кирилівським селищним головою позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Оскільки судом було встановлено, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, суд вважає, що відповідач повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у примусовому порядку у заявленому позивачкою розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved