Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, покликається на те, що її матері [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,34498га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050820 від 13.08.2004р. Вказує, що 04.07.2014 року її матір померла. За свого життя вона зробила заповіт, згідно яким все своє майно заповіла позивачці. Зазначає, що спадкове майно після смерті матері вона (позивачка) прийняла у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті [PERSON] разом з нею проживала. Однак, у звязку з тим, що на вищевказану земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ, вона змушена звернутись в суд із вищевказаним позовом. Також зазначає, що в заповіті та довідці сільської ради про проживання померлої [PERSON] була допущена описка в прізвищі позивачки, а саме: вказано прізвище [PERSON] замість прізвища Чириба. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] одна й та сама особа, що підтверджується відомостями сільської ради. З огляду на наведене, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є однією й тою самою особою. Окрім того, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,34498га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050820 від 13.08.2004р. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, а надіслала листа, в якому просить розгляд справи проводити без її участі. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Винесення даного рішення покладає на розсуд суду. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що\~у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. В силу ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» (пункт\~2)\~розяснив,\~що справи\~про спадкування\~розглядаються за\~правилами позовного\~провадження,\~якщо особа\~звертається до\~суду з\~вимогою про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення,\~які можуть\~вплинути на\~права та\~обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту, що маю юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] не може оформити спадкове майно у звязку з відсутністю підтвердження факту, що мають юридичне значення, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама особа. Слід зазначити те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] є однією й тою самою особою, що підтверджується матеріалами даної цивільної справи, зокрема довідкою [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області №140 від 25.01.2018 року. Оскільки встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама особа має для позивачки [PERSON] суттєве юридичне значення, так як через описку в прізвищі позивачки, яка наявна у заповіті та довідці сільської ради про проживання померлої [PERSON], вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама особа. Судом встановлено, що 04.07.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,34498 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050820 від 13.08.2004р. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 21.06.2007 року, посвідчений секретарем Дидятицької сільської ради Мостиського району [PERSON], згідно з яким все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] (позивачці у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46656903 від 06.02.2017року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачки, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного Державного акту) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №050820 від 13.08.2004р.; копіями довідок, виданими [PERSON] сільською радою Мостиського району Львівської області №31 від 09.02.2016року, №172 від 08.02.2016 року; копією заповіту від 21.06.2007 року; довідкою, виданою [PERSON] сільською радою Мостиського району Львівської області №140 від 25.01.2018року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ч.1\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається\~прийняття спадщини\~з умовою\~чи із\~застереженням. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved