Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати за [PERSON] [INFO]., право власності на 34/100 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №4707 від 11.03.2015. Позивачка вказує, що відповідно до заповіту від 25.12.2012 померла заповіла позивачці 34/100 частини квартири [ADDRESS]. Пояснено, що факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом Жовтневого ЗАГСу м. Києва 19 квітня 1974 року, про що був зроблений актовий запис № 759. Вказала, що до складу спадкового майна входить 34/100 частини квартири [ADDRESS]. Позивачка пояснила, що 22 червня 2015 року була відкрита спадкова справа № 790/2015 щодо майна померлої, 15 квітня 2016 року вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори м. Києва про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 34/100 частини квартири [ADDRESS]. Зазначено, що 15 квітня 2016 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 34/100 частини квартири [ADDRESS] у зв'язку з тим, що право власності на зазначену частку квартири не зареєстровано на ім'я спадкодавця [PERSON], вищезазначене, що також підтверджується інформаційною довідкою з Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.04.2016 за № 9966. Позивачка вказала, що вищевказана частина квартири (34/100) належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від [INFO] після смерті її чоловіка, [PERSON], виданого державним нотаріусом, Першої київської державної нотаріальної контори м. Києва, Кравченко Т.В. На підставі вищевикладеного позивачка звернулася до суду та просила позов задовольнити. Позивачка в судове засідання 09.09.2016 не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивачки подав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без його участі. Врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.03.2015, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, громадянка [PERSON] померла [INFO], про що складено актовий запис №4707 від 11.03.2015 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданим відділом Жовтневого ЗАГСу м. Києва 19 квітня 1974 року, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], про що зроблений актовий запис № 759 (а.с. 60). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, що підтверджується заповітом від 25.12.2012, реєстровий №27680, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. (а.с. 33). З вищезазначеного заповіту вбачається, що померла заповіла позивачці, зокрема 34/100 частин квартири [ADDRESS]. З матеріалів спадкової справи №760/2015, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що 15.04.2016 позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 29), згодом прийняла спадщину та 15.03.2016 звернулася до державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 34/100 квартири [ADDRESS] (а.с. 63). Встановлено, що згідно постанови державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2016, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказане майно, у зв'язку з тим, що право власності на зазначену частку квартири не зареєстровано на ім'я спадкодавця [PERSON] (а.с. 68). Згідно інформаційної довідки з Київського міського бюро технічної інвентаризації № 9966 від 13.04.2016, квартира [ADDRESS] на праві власності за [PERSON] не зареєстрована (а.с. 67). Тобто, померла [PERSON] з невідомих суду причин не здійснила державну реєстрацію нерухомого майна за своє життя. Позивачка просить визнати за нею право власності на 34/100 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO], на що слід зазначити наступне. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З поданих матеріалів справи вбачається, що позивач належить до спадкоємців за законом. Вбачається, що 34/100 частин квартири [ADDRESS] померлій [PERSON] належали на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] після смерті її чоловіка, [PERSON] (а.с. 9), однак за свого життя вона не здійснила відповідну реєстрацію вказаного майна. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 34/100 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

Outcome: approved