Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в Дергачівський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 32\~973, 22 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.08.2019 о 05 годині 50 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Logan», державний номерний знак [NUMBER] в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова справа № 638/12571/19 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-ІV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до звіту № 322/М/2019 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] становить 59\~406, 75 грн. Вартість проведення дослідження становить 860, 60 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 32\~973, 22 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду позивача. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства позивач просить стягнути з відповідача на його користь 32\~973, 22 грн. Відповідачем [PERSON] подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 01 жовтня 2019 року судом першої інстанції Дзержинського районного суду м. Харкова було прийнято рішення щодо його вини у скоєнні ДТП на підґрунті первинного протоколу патрульної поліції, складеного з порушенням вимог закону. Йому інкримінувалося порушення п. 16.12 ПДР т.з. «перешкода праворуч». Його заперечення судом не були враховані. Він оскаржив постанову до апеляційного суду, який у своєму рішенні зазначив неправомірність та некоректність первинного протоколу поліції і скасував рішення попередньої судової інстанції, яке на ньому ґрунтувалося. 03 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова прийняв рішення закрити провадження. Зазначає, що вимоги апеляційного суду так і не були виконані, зокрема не було забезпечено всебічність і неупередженість розгляду справи та рівність учасників процесу, а саме: «Чи мав водій [PERSON] технічну можливість уникнути ДТП, та чи знаходилися його дії у причинному зв`язку з ДТП, не вирішувалось». Таким чином виходило, що інша сторона пригоди не могла бути винною у ДТП апріорі, що суперечило принципу рівності та неупередженості, прямо порушуючи положення Конституції та вимоги ст. 245 КУпАП. Натомість в матеріалах провадження, в супереч вимогам закону, який зобов`язує суддю надавати компетентну оцінку доказам, що надходять, з`являється новий пункт звинувачення п. 10.11 ПДР, чим порушується ціла низка норм, а саме: ст. ст. 251, 254 КУпАП, п.п. 2.2. наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 №1376, ст. 19 Конституції України. А відповідно рішенню Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, фактичні данні, або будь які інші докази, одержані в незаконний спосіб, з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, вважаються неналежними доказами. Таким чином будь яке рішення, яке ґрунтується на таких доказах - є юридично нікчемним. Порушення його прав відбулося і в тому, що він взагалі не був проінформований та викликаний до суду, тобто була проігнорована обов`язкова процедура за п. 2.1. ст. 223 ЦПК України. Однак постанова від 03 листопада 2020 року, на яку посилається позивач, не визнає його винуватим, а лише постановлює закрити справу. Згідно ст. 9 КУпАП, обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника, тоді як факт вини не може випливати з розміркування чи тлумачення причинних наслідків, чи якось інакше матися на увазі з тексту. Дзержинський районний суд м. Харкова в своєму рішенні від 03 листопада 2020 року постановив лише закрити справу і більше нічого він не постановляв і не визнавав. Позивач вказує: «відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення», але таке формулювання не відповідає формулюванню постанови, на яку позивач посилається. Його не було визнано винним, була закрита справа. Слід також врахувати, що процесуальний принцип про те, що закриття справи за строком давності звільняє від відповідальності, але залишає статус - правопорушника, у даному випадку (стосовно нього) не може бути застосований, бо на час закриття справи він таким не був, у зв`язку з тим, що первинний протокол поліції був визнаний апеляційним судом неправомірним, а рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на ньому скасовано. Проте тієї ж хиби припускається і сама суддя Дзержинського районного суду м. Харкова, коли у частині «встановив» називає його «правопорушником», бо на той час апеляційний суд вже встановив неправомірність звинувачень, тоді як повноважень скасувати рішення вищої інстанції у суду першої інстанції немає. Таким чином, називаючи його «правопорушником» після оскарження постанови в апеляційній інстанції і до нової законної постанови, яка визнала б його винним, суддя грубо порушує встановлену процедуру та саме презумпцію невинуватості. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позову з наступних причин: порушення вимог п. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: позивач не додав текст рішення Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, що докорінно змінює обставини справи, а тому хибно впливає на об`єктивність прийняття ухвал та рішень; не існує постанови, яка буквально визнає його винуватцем заподіяної шкоди, тоді як постанова від 01 жовтня 2019 року була скасована Харківським апеляційним судом 30 жовтня 2019 року; згідно п. 2 ст. 1166 ЦК України, він довів свою невинуватість, що дає йому право не відшкодовувати шкоду. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить суд розглядати позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, або ж у порядку загального позовного провадження у відповідності до ст. 43 ЦПК України розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд з власної ініціативи може проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до постанови Дзержинського районного суду Харківської області від 03.11.2020 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КупАП. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 03.08.2019 о 05.50 год в м. Харків, пр. Перемоги, водій керуючи автомобілем «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] виїжджаючи з двору будинку 85 по пр. Перемоги на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «Mazda CX-5», д.н.з. [NUMBER] , який наближався до нього з правого боку та скоїв зіткнення з ним. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушено п. 16.12 ПДР України. По справі проведено судову автотехнічну експертизу №3542/10147 від 09.06.2020. Відповідно п. 7.8 висновків експертизи, з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій [PERSON] технічну можливість уникнути ДТП, та чи знаходилися його дії у причинному зв`язку з ДТП, не вирішувалось. Технічна можливість уникнути ДТП для водія [PERSON] визначалася виконанням ним вимог п. 10.11 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.11 ПДР України, і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. Зміст вказаної постанови не дає підстав вважати, що при розгляді даної справи суд прийшов до висновку про винуватість [PERSON] у ДТП, яка трапилась 03.08.2019. Зі змісту вказаної постанови лише вбачається, що розгляд вказаної справи був судом припинений у зв`язку з закриттям провадження, оскільки на момент розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності. Матеріали справи також свідчать про те, що станом на 03.08.2019 відповідач [PERSON] , водій транспортного засобу «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ ( режим доступу https://сbd.mtibu.kiev.ua/MTSBU_Pages/Tree.aspx?autoauth=true). Відповідно до копії полісу № АО/3059510 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), транспортним засобом - «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований. [PERSON] 05.08.2019 звернувсь до МТСБУ з повідомленням про ДТП, яка трапилась 03.08.2019 за участю транспортного засобу «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту Mazda CX-5», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП № 322/М/2019 вбачається, що вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (Свр) складає: 50\~398, 96 грн, без ПДВ та 59\~406, 75 грн з ПДВ. [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування, в якій зазначив, що 03 серпня 2019 року в місті Харків, на проспекті Перемоги 83 за участю транспортного засобу Мазда СХ-5 з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Дача Логан з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] . Довідкою № 1 від 26.11.2020 підтверджується розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 32 113,22 грн. Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/2310 від 30.11.2020 року наказано фінансів сплатити на рахунок [PERSON] 32\~113, 22 грн . Актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ 3.1-05/60568/вих./1 від 13.08.2019 підтверджується факт виконання ТОВ «Незалежна експертна компанія» в особі Пронько О.С., а саме оцінка вартості матеріальних збитків на замовлення МТСБУ на підставі договору № 2015/0001 від 10.12.2015 року, вартість яких складає 860,60 грн. Факт перерахування коштів [PERSON] в розмірі 32 113,22 грн та ТОВ «Незалежна експертна компанія» в розмірі 860,60 грн підтверджується платіжними дорученнями № 2545072 від 01.12.2020 року та № 1152363 від 05.09.2019 року. У статті 1\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі статтею 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191\~ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачає право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13\~цього Закону (п.38.2.1). Тобто з наведеного вбачається, що МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов лише до власника, водія транспортного засобу, які не застрахували свою цивільну правову відповідальність і які є винними в ДТП. За змістом частини 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з положеннями частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З досліджених судом доказів встановлено, що позивач дійсно здійснив регламентну виплату потерпілій особі [PERSON] внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак [NUMBER] у результаті ДТП, яка трапилась 03.08.2019 о 05 год 50 хв в м. Харків на пр. Перемоги. Але, в той же час суд вважає, що вимоги пред`явлені позивачем до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено, що [PERSON] дійсно є особою, яка винна в ДТП, що трапилась 03.08.2019. До доводів позивача про винність [PERSON] у ДТП суд відноситься критично, оскільки надані суду докази вказаного факту, не підтверджують вину останнього у ДТП виходячи з такого. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2019 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року щодо притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасовано. Винесено нову постанову, якою матеріали по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні [PERSON] , [INFO] повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області для належного оформлення та усунення недоліків. Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харків від 03.11.2020, яка прийнята в рамках справи про адміністративне правопорушення № 638/12571/19 та яка є чинною, на думку суду не підтверджує факту вчинення ДТП 03.08.2019 з вини саме [PERSON] . Зміст вказаної постанови свідчить лише про те, що судом була прийнята до розгляду справа про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП, але вона не містить висновків про те, що [PERSON] , на підставі досліджених доказів був визнаний винним у даній ДТП. Зі змісту постанови лише вбачається, що суд закрив провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП. Отже, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: dismissed