Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 30.07.2014 вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу № 333514, відповідно до якого внесла на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 9318 доларів США під 8% річних. Оскільки строк дії депозитного договору визначено не було то 05.08.2014 року [PERSON], що діє на підставі доручення, звернувся до установи банку з заявою про повернення коштів. На підставі даної заяви у період часу з 05.08.2014 року по 7.08.2014 року було повернуто кошти в розмірі 3000 дол. США. 12.08.2014 року, 09.09.2014р.,18.09.2014 року та 19.09.2014 року вона та її представник зверталась до банку з аналогічними заявами, однак, а ні відповіді, а ні коштів отримано так і не було. Вважає, що її майнові права були порушені та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором банківського вкладу, відсотки згідно договору, а також 3% річних за несвоєчасне повернення банківського вкладу тобто 6437,87 дол. США. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, в письмових запереченнях просить постановити рішення про стягнення суми вкладу та відсотків у сумі, що не перевищує еквівалент 15000 грн. на добу враховуючи неможливість виконання його в іншому порядку ніж той, що передбачений актами НБУ. Згідно ст. 197 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2014 позивачка уклала з відповідачем договір банківського вкладу [NUMBER] (а.с.8-9). Свої зобов'язання позивачка виконала та внесла на депозитний рахунок банку кошти згідно договору (а.с.10). Представник позивача 5.08.2014 року звернувся з заявою про повернення вкладених коштів, в зв'язку з чим 5.08.2014 року повернуто 1000 дол. США, 6.08.2014 року та 7.08.2014 року також було повернуто по 1000 доларів (а.с.16-17). 12.08.2014 року, 09.09.2014р.,18.09.2014 року та 19.09.2014 року позивачка та її представник звертались з письмовими заявами до установи банку з приводу повернення банківського вкладу (а.с.12-15), однак згідно виписки по особовим рахункам позивача станом на 1.10.2014 року кошти повернуті не були, а залишок на рахунку станом на 01.10.2014 разом з відсотками становить 6394,87 дол. США. (а.с.29-30). Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст. 1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, встановлених законом. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Як вбачається з письмових пояснень банку в основу їх заперечень покладені постанова Правління НБУ від 28.03.2014 р. № 172 та постанови Правління НБУ №245 від 29.04.2014 року, № 328 від 30.05.2014 року, та п.9 ч.1 Постанови правління НБУ №540 від 29.08.2014 року відповідно до яких, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Однак відсутні будь-які посилання чому відповідачами не виконані вимоги договору оскільки вищезазначеними постановами введено обмеження на видачу коштів, а не повне їх зупинення. Крім того на момент укладення даного договору обмеження установлені постановою НБУ діяли, тобто відповідач зобов'язаний був попередити [PERSON] про наслідки укладання даного договору. Відповідно до п.7 ч.1 Постанови правління НБУ №540 від 29.08.2014 року, уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, та достроково погашати ощадні (депозитні) сертифікати, номіновані в іноземній валюті, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції. Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до вимог п.2.4 договору банківського вкладу № 333514, якщо при частковому знятті коштів залишок на рахунку стає меншим ніж 500 доларів США, цей договір розривається з поверненням вкладнику фактичного залишку коштів. Оскільки на балансі [PERSON] знаходилась сума коштів значно більша за 500 дол. США, а особа подала заяву про повернення усіх коштів одночасно, суд вважає дану вимогу - вимогою про дострокове розірвання договору. Отже в судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно не повернув суму вкладу та відсотки, а тому на користь [PERSON] підлягає стягненню сума банківського вкладу разом з відсотками станом на 01.10.2014 року розмірі 6394,87 дол. США, крім того 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань у період з 07.08.2014 року по 21.07.2014 року в сумі 40,16 дол. США. (а.с. 28). Загальна сума що підлягає стягненню станом на 21.10.2014 року склала 6435,03 дол. США що еквівалентно 83333 грн. 64 коп. згідно курсу валют НБУ. Крім цього, чинним законодавством встановлений пріоритет законів над підзаконними нормативно-правовими актами, тому заперечення відповідача проти позову з посиланням на них не заслуговують на увагу. Судові витрати суд вважає необхідним стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Відносно витрат на правову допомогу суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно зі ст.ст.79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України при задоволенні позову суд стягує понесені позивачем судові витрати з відповідачів. Максимальний розмір відшкодування витрат на правову допомогу визначено Законом України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і він не може перевищувати 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Як вбачається з матеріалів даної справи, на виконання договору із позивачем адвокат отримав від позивача коти в розмірі 4000 грн., що підтверджується копією акту здачі-прийняття виконаних робіт квитанцій. За таких обставин, суд, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, необхідний і фактично наданий адвокатом обсяг правової допомоги, час витрачений на це та виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача 200 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 833 грн. 33коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved