Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 11.12.1996 року померла її мати [PERSON], якій за життя на праві власності належав житловий будинок № 19 , розташований по вул. Миру в с. Чернявщина Юрївського району Дніпропетровської області. Після смерті матері і по теперішній час позивачка проживає у вищевказаному будинку, при цьому 05.07.2016 року звернулася до Юр»ївської державної нотаріальної контори з заявою щодо оформлення спадщини на вказаний будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді належного матері житлового будинку № 19 по вул. Миру в с. Чернявщина Юр»ївського району позивачці було відмовлено, через відсутність у останньої правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, в зв»язку з чим позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в повному обсязі та змушена звертатися до суду. Посилаючись на ст. ст. 182, 321, 392, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 19, розташований по вул. Миру в с. Чернявщина Юр»ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала та судові витрати просила залишити за нею (ас. 81). Відповідач по справі Чернявщинська сільська рада Юр»ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнали (ас. 80). Третя особа по справі Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, що були залучені до участі в розгляді справи на підставі ухвали суду від 12.09.2016 року (ас. 29-30), в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас. 75). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного: - так, згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 089348 від 14.12.1996 року (ас.7) та повторно виданого свідоцтва про смерть серії І-КИ № 350819 від 15.02.2000 року (ас. 71), вбачається, що мати позивачки [PERSON] померла 11 грудня 1996 року. З матеріалів спадкової справи № 194/2005 до майна померлої 11.12.1996 року [PERSON], що надана Юр»ївською районною державною нотаріальною конторою (ас.59-73), вбачається, що після смерті матері позивачка [PERSON] спадщину прийняла на підставі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, при цьому заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом подала до нотаріальної контори 25.11.2005 року (ас. 60) та 25.11.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлій матері майно у вигляді права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0396008 від 20.12.1996 року (ас. 72). Інших спадкоємців, окрім позивачки, не встановлено. Свідоцтво про смерть спадкодавця, що міститься в матеріалах спадкової справи видано на імя «Кісельової Валентини Іванівни», а отже і спадкова справа заведена саме до майна такої померлої особи, а не будь якої іншої з огляду на відсутність в матеріалах спадкової справи жодного другого свідоцтва про смерть матері позивачки ніж те, що є. Окрім того, матеріали, що додані позивачкою до позову є ідентичними тим, що містяться в матеріалах спадкової справи, заведеної в 2005 році , а відтак є очевидним, що саме позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON]. З довідки Чернявщинської сільської ради Юрївського району № 320 від 06.07.2016 року вбачається, що [PERSON] після смерті матері і по теперішній час проживала без реєстрації за адресою вул. Ватутіна (нині Миру), 19 Юрївського району Дніпропетровської області (ас. 17). 05.07.2016 року позивачка звернулася до Юр»ївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на майно у вигляді належного останній житлового будинку № 19 по вул. Миру (раніше Ватутіна) в с. Чернявщина Юр»ївського району, однак, постановою нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2016 року (ас.18), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON], у зв»язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючого документу на житловий будинок. В судовому засіданні встановлено, що за життя матері позивачки [PERSON] дійсно на праві власності належав житловий будинок № 19 по вул. Миру (раніше Ватутіна) в с. Чернявщина Юр»ївського району та дане підтверджено в судовому засіданні наступними доказами: - довідкою КП «Павлоградське МБТІ» від 13.04.2016 року згідно якої право власності на будинок № 19 по вул. Ватутіна (нині Миру) в с. Чернявщина Юрївського району зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого 03.01.1989 року виконкомом Павлоградської районної ради (ас. 10); - копією технічного паспорту на житловий будинок № 19 по вул. Миру с. Чернявщина Юрївського району, виготовленого на імя власника [PERSON] від 13.04.2016 року (ас. 11-15); - копією свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 03.01.1989 року, виданого Павлоградською районною радою народних депутатів Дніпропетровської області за реєстровим № 1-37/37, згідно якого [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Ватутіна в с. Чернявщина Юрївського району (ас. 42). З копії технічного паспорта на житловий будинок № 19 по вул. Миру в с. Чернявщина Юрївського району вбачається, що загальна площа такого становить 72, 0 кв. м., житлова площа становить 33, 6 кв. м. та будинок складається з : А житловий будинок, а прибудова, Б літня кухня, В гараж, Г сарай, ган ганок, Д убиральня, 4.7 огорожа, 5.6 ворота з хвірткою, 8 огорожа, К колодязь, пдБ погріб (ас. 11-15). Згідно довідки Чернявщинської сільської ради Юрївського району № 191 від 11.04.2016 року поштова адреса, а саме вул. Ватутіна № 19 було присвоєно будинку, що належав матері позивачки на підставі рішення виконкому Чернявщинської сільської ради Юрївського району № 14 від 13.07.1977 року (ас. 16). Згідно довідки Чернявщинської сільської ради Юрївського району № 192 від 11.04.2016 року вищезазначеному будинку присвоєно іншу поштову адресу, а зокрема вул. Миру, 19 на підставі розпорядження сільського голови Чернявщинської сільської ради № 05 від 10.02.2016 року (ас. 16). Згідно вимог п. 4, 18 гл. 10 р. 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться після подання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю та витягу з Реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка не надала нотаріусу правовстановлюючі документи на житловий будинок належний спадкодавцю, а саме свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок видане 03.01.1989 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області , зазначаючи, що оригінал такого було втрачено , а відтак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю жилого будинку № 19 по вул. Миру в с. Чернявщина Юр»ївського району, при цьому належність даного будинку саме матері позивачки [PERSON] доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами та у суду сумнівів не викликає. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами № 19 по вул. Миру в с. Чернявщина Юр»ївського району та був його власником , при цьому таке право в порядку спадкування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України , в редакції 1963 року, перейшло до позивача. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер в 1996 році, то до відносин спадкування слід застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, відповідно до ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при наслідуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого. Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийняття спадщини повинно бути беззастережним, безповоротним та безумовним. Не допускається відмова від раніше прийнятої спадщини, відміна вчиненої раніше відмови, а також прийняття спадщини в частині її. Якщо спадкоємець прийняв частину майна, то він вважається таким, що прийняв спадкове майно в цілому. Згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 560 ЦК України (1963 року) спадкоємці можуть отримати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що прийняли спадщину, строком не обмежена. За викладених вище обставин, враховуючи, що до позивача перейшло право на житловий будинок , що належав спадкодавцеві за життя , але позивач не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю та отримати такий в даний час неможливо , у зв»язку зі смертю власника будинку , суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами № 19 по вул. Миру (раніше Ватутіна) в с. Чернявщина Юр»ївського району, при цьому суд зауважує, що згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» № 104 від 03.10.2016 року самочинно збудованих будівель і споруд на території вказаного домоволодіння не виявлено (ас. 79). Відтак, вимоги позивача підлягають до задоволення. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім (ас.81).

Outcome: approved