Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, оскільки відповідач не приділяє уваги сім»ї, на протязі останнього року в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, з грудня 2015 року вони припинили шлюбні стосунки, кожен із них живе своїм життям та своїми інтересами. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується, неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] залишити на проживання з нею. Ухвалою суду від 13.04.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в частині вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій позов визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, 29.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №8 ( а.с.4). Судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду від 01.03.2016 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачка на користь позивача.

Outcome: approved