Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, посилаючись на те, що у період з 01.10.2013 р. по 01.06.2018 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою їх проживання: [ADDRESS]. Відповідачі не виконують належним чином обов'язок щодо оплати отриманих вищезазначених послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 19 193,68 грн., тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 гривень. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2018 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що існує заборгованість за надані вищевказані послуги, яка виникла внаслідок тяжкого матеріального становища. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, з урахуванням положень п. 4 ст. 8 ст. 128 ЦПК України про час, дату та місце слухання справи повідомлений, причини неявки не повідомив суду. Згідно п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON]. Суд, вислухав пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі є співвласниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], та споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунку суми заборгованості відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.10.2013 р. по 01.06.2018 року в сумі 19 193,68 гривень, яку добровільно ними не сплачено. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Встановлено, що по даній квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг позивача № 115300391 на ім'я [PERSON], а відповідачі проживають та фактично користується наданими позивачем послуги, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved