Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, інфляційних нарахувань та 3% річних від простроченої суми у зв`язку із простроченням платежів. Свої вимоги мотивує тим, що підприємство надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Всупереч вимогам законодавства, якими передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, відповідачка своєчасно та в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.11.2020 року утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення всього на загальну суму 8 255 грн. 67 коп. А тому, просить стягнути із [PERSON] на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 8 255 грн. 67 коп., а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 2 102 грн., а також витрат за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 50 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 29.03.2021 року відповідачкою [PERSON] був поданий до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона визнає позовні вимоги лише частково на суму 1 542 грн. за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2020 року по 30.11.2020 року. 01.04.2021 року представником позивача - за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. була надана суду заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 05.06.2019 року по 30.10.2020 року в сумі 2 601 грн. 68 коп., а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 2102грн. та витрат за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 50грн. В судовому засіданні представник позивача - за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. зменшені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] зменшені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195245553 від 27.12.2019 року, відповідачка [PERSON] з 05.06.2019 року являється власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1453, виданого 05.06.2019 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. (а.с. 6). Як вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09.12.2020 року, що надійшла на адресу суду 14.12.2020 року, відповідачка [PERSON] , [INFO] , з 22.09.2020 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), тобто за іншою адресою, але вона, як власник квартири [ADDRESS] являється споживачем послуг, які надає позивач. Факт відсутності реєстрації відповідачки [PERSON] у квартирі, яка належить їй на праві власності, не звільняє останню, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які надаються Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Таким чином, на відповідачку [PERSON] , як на власника майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються до квартири [ADDRESS] , позивачем - Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. Однак, відповідачка [PERSON] не оплачувала надані їй послуги, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 05.06.2019 року (моменту набуття права власності на квартиру) по 01.11.2020 року в загальній сумі 2 601 грн. 68коп., що стверджується оборотом нарахувань і оплат, а також довідкою про нарахування плати та розмір платежів за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ( а.с. 58-59). Також в судовому засіданні встановлено, що договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської та відповідачкою [PERSON] не укладався, однак не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачки на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачки [PERSON] ) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] не вносила плату за надані послуги водопостачання та водовідведення, що надавались позивачем за адресою: [ADDRESS] , за період з 05.06.2019 року по 01.11.2020 року, вона має заборгованість за вказані послуги в розмірі 2 601 грн. 68 коп., що в судовому засіданні підтвердила і сама відповідачка [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачки на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення із відповідачки на його користь судових витрат, то суд приходить до висновку, що вони також підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з пунктом 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн., що стверджується платіжним дорученням № 15784 від 12.11.2019 року на суму 1 921 грн. та платіжним дорученням № 21216 від 17.11.2020 року на суму 181 грн. (а. с. 1-2), а також внесено плату за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15463 від 23.10.2019 року, і позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає, що вказані суми судових витрат також мають бути стягнуті з відповідачки [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved