Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач КС «Чернівці» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 22.01.2014 року [PERSON] уклала з позивачем, кредитний договір № 2736. Згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 22000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 31.01.2016 року. В рахунок забезпечення зобовязання між кредитною спілкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 22.01.2014 року було укладено договори поруки №1859 та №1860 відповідно. Згідно вказаних договорів поручителі добровільно взяли на себе зобовязання відповідати перед кредитною спілкою за невиконання [PERSON] своїх зобовязань. Вказує на те, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 20.07.2015 року за ними утворилась заборгованість в сумі 25104,00 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 20756.00 грн. та відсотків 4348,00 грн.. У звязку із викладеним, просять суд стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 25104,00 грн. та судові витрати в сумі 251,04 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися та подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 2736 від 22.01.2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 22000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 31.01.2016 року. З розрахунку видно, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 20.07.2015 року становить 25104,00 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 20756,00 грн. та відсотків 4348,00 грн. Встановлено, що в рахунок забезпечення зобовязання між кредитною спілкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 22.01.2014 року було укладено договори поруки №1859 та №1860 відповідно. Згідно вказаних договорів поручителі добровільно взяли на себе зобовязання відповідати перед кредитною спілкою за невиконання [PERSON] своїх зобовязань. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст.554 ЦК України У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч.2 ст.59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі не належним чином виконують умови кредитного договору, у звязку з чим за ними утворилась заборгованість в сумі 25104,00 грн. Тому слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вказану заборгованість. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України, солідарно стягнути відповідачів на користь позивача 251,04 грн. судового збору.

Outcome: approved