Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, посилаючись на ту обставину, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з вересня 2006 року по 17 вересня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з нею. Посилаючись на ту обставину, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі по 1/4 частині його доходів на місяць до повноліття дитини, а також на її утримання в розмірі по 1/4 частині доходів на місяць до досягнення сином віку 3 роки, оскільки вона на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та самої позивачки. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач ухиляється від спілкування з нею, сумніваючись в тому, що він є батьком дитини, належним чином не оспорює своє батьківство, ухиляється від проведення експертизи, а вона не може самостійно утримувати дитину, оскільки зайнята доглядом за сином, допомогу та субсидію не може отримувати, оскільки відповідач записаний батьком дитини в свідоцтві про народження. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи судом повідомлені належним чином. Суд виніс ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, і відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати його до повноліття. В запереченнях проти позову представник відповідача посилається на ту обставину, що припиняючи спільне життя з відповідачем та залишаючи його, позивачка залишила відповідачу записку, в якій зізналася, що син [PERSON] не від нього, і його батьком є інший чоловік. А також залишила копію генетичної експертизи, відповідно до якої особа, щодо якої проводилася експертиза, не є батьком [PERSON]. Тому аліменти з відповідача не можуть бути стягнені. Судом надавався строк відповідачу для подачі позову щодо оспорювання батьківства, але відповідач в зазначений строк не скористався своїм правом на звернення до суду. Окрім того, раніше відповідач вже звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства, та ухвалою суду від 22 листопада 2013 року ця позовна заява залишена без розгляду за заявою позивача. Суд вважає, що відповідач умисно затягує розгляд справи щодо стягнення аліментів, заперечуючи проти позову та заявляючи клопотання щодо відкладення розгляду справи. Тому, оскільки на час розгляду позову про стягнення аліментів, позивач записаний в свідоцтві про народження дитини батьком, він зобов'язаний утримувати дитину та її матір, до досягнення сином віку 3 роки. У відповідністю з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд враховує, що відповідач має право оспорити своє батьківство і після стягнення судом аліментів на утримання дитини. З врахуванням матеріального стану сторін, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі по 1/4 частині його доходів до повноліття дитини і на утримання позивачки в розмірі по 1/4 частині його прибутків на місяць до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved