Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 21.07.1990 року зареєструвала шлюб з [PERSON], з яким мають трьох спільних дітей, серед яких неповнолітня [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно влаштовує скандали, пред'являє необґрунтовані претензії, ганьбить і принижує її, що тяжким чином впливає на психічний стан її та дітей, спричиняючи їм душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, виправдовуючи свою агресивну поведінку по відношенню до неї та дітей їхнею провиною за яку він їх карає. Крім цього позивачка вказує, що відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Спільне господарство вони не ведуть з липня 2015 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 21 липня 1990 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Дніпровського відділу ЗАГС м. Києва зроблений відповідний актовий запис за № 880 (а.с. 6). Позивач та відповідач мають трьох дітей, серед яких неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved