Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 12.08.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 725,29 грн. та судових витрат у розмірі 307,25 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.04.2013 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26257933640101-VIP, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000 грн. на строк з 04.05.2012 року по 31.03.2014 року зі сплатою 24 відсотків річних. За вказаним договором [PERSON] зобов'язався погашати кредит, сплачувати відсотки за його користування та інші платежі передбачені цим договором. Однак, в порушення умов договору [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 25.07.2014 року виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 30 725,29 грн.. На даний час [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань, заборгованості за договором не погашає, чим порушує права Банку. В судове засідання 02.12.2014 року представник позивача ПАТ КБ «Банк Кредит Дніпро» - Мельник Н.Ю. (діє на підставі довіреності від 25.11.13) не з'явилася, але 03.10.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2013 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено Договір про надання овердрафту № 26257933640101-VIP (надалі кредитний договір), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит шляхом відкриття на його ім'я поточного рахунку [NUMBER] та наданням кредитної картки «Visa Gold» з овердрафтом на суму 20 000 грн., на строк до 31.03.2014 року зі сплатою відповідно до п.1.3. договору 24 відсотків річних (а.с.5-10). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору банк зобов'язався в строк до 5 банківських днів з моменту підписання цього договору надати кредит в сумі вказаної у п. 1.1. цього договору. Кредит надається на поточний рахунок, що відкритий на ім'я позичальника. Згідно п. 4.1. та п. 4.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі у порядку та строки, встановлених цим договором з урахуванням усіх можливих змін та доповнень до цього договору. Повернути одержаний кредит в строк, зазначений у п. 1.1. цього договору, сплатити нараховані проценти та комісії за цим договором шляхом внесення готівки в касу, або перерахування Банку грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих процентів та комісій відповідно до встановлених строків. В разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язується протягом 30 календарних днів здня пред'явлення банком письмової вимоги, сплатити банку штрафні санкції у випадках та у розмірі передбачених цим договором, повернути кредит, сплатити проценти за його користування, виконати інші зобов'язання в повному обсязі. Згідно п. 4.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний на вимогу банку достроково повернути кредит, а також сплатити штрафні санкції, у випадках вказаних у цьому договорі. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору за несвоєчасне погашення одержаного кредиту а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 0,04 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях по курсу НБУ на день сплати пені. Також, позивач та відповідач підписали Додаток № 1 до зазначеного кредитного договору «Розрахунок сукупної вартості овердрафту та реальної відсоткової ставки», яким детально погодили суму овердрафту, строк його надання, умови погашення овердрафту та відсотків, відсоткову ставку (а.с.11). З зазначеним додатком позичальник був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на додатку. З позову вбачається, що зобов'язання по договору позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000 грн.. Відповідач в свою чергу зобов'язання за договором належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед позивачем, станом на 25.07.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить 30 725,29 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 20 000 грн.; - заборгованість по відсоткам - 7 772,05 грн.; - інфляція - 1 213,56 грн.; - 3 % річних - 300,11 грн.; - пеня - 1 439,57 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові та міститься у матеріалах справи (а.с.3, 15-19). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу (комісій), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним договором та діючим законодавством. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за Договором про надання овердрафту № 26257933640101-VIP від 04.04.2013 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Судом також встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 307 (триста сім) гривень 25 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 20-50808 від 08.08.2014 року (а.с.1). Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved