Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до неї про визнання втратившею право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS]. 29.07.2013 року розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 317р, була задоволена заява [PERSON] про приватизацію вказаної квартири і на підставі розпорядження, 29.07.2013 року рай адміністрацією було видано свідоцтво про право власності на житло № 564 на ім'я [PERSON] У вересні 2013 року вона звернулася до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про скасування заочного рішення суду від 27.05.2013 року, яка була задоволена ухвалою суду від 19.09.2013 року, заочне рішення скасовано. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2013 року у задоволенні позову [PERSON] до неї про визнання втратившею право користування квартирою, було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2013 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя залишено без змін. Оскільки рішенням суду визнано її право на користування квартирою, вважає, що приватизацією квартири лише на ім'я [PERSON] порушено її право на приватизацію займаного нею житла, тому просила суд скасувати розпорядження голови райадміністрації по Хортицькому району про приватизацію квартири на ім'я [PERSON], скасувати свідоцтво про право власності на квартиру. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує. Суду пояснив, що до спірної квартири [PERSON] ніякого відношення не має, це його квартира. Він прописав [PERSON] у свою квартиру у 1998 році, бо її мати хотіла продати свою квартиру. З матір'ю [PERSON] він деякий час перебував у фактичних шлюбних відносинах, проживали вони у його квартирі, у тому числі і [PERSON] Чи давав свою згоду на реєстрацію [PERSON] у квартирі, не пам'ятає, про реєстрацію [PERSON] у квартирі знав, з приводу незаконної її реєстрації до суду з 1998 року не звертався. Про запис у свідоцтві про народження [PERSON] щодо батьківства, йому було відомо, але він не є її батьком, тому запис у свідоцтві про її народження щодо батька його не хвилював. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] проти задоволення позову заперечує, підтримала письмові пояснення [PERSON], та вважає, що позивачка не надала суду доказів які стали б підставою для скасування приватизації. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району суду пояснила, що приватизація житла здійснюється райадміністрацією на підставі документів, які надаються громадянами, у тому числі і довідки з місця проживання, яка видається житловим органом. Спірна квартира була приватизована на одного відповідача, про існування рішення суду райадміністрації відомо не було. Оскільки є рішення про поновлення реєстрації у квартирі позивачки, не заперечує проти задоволення її позову. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представників відповідачів, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] ( а.с.13). 29.07.2013 року розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 317р, була задоволена заява [PERSON] про приватизацію вказаної квартири і на підставі розпорядження, 29.07.2013 року рай адміністрацією було видано свідоцтво про право власності на житло № 564 на ім'я [PERSON] ( а.с.10, 12). У вересні 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про скасування заочного рішення суду від 27.05.2013 року, яка була задоволена ухвалою суду від 19.09.2013 року, заочне рішення скасовано ( а.с. 13). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2013 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2013 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя залишено без змін ( а.с.16-17, 14). Оскільки рішенням суду визнано право [PERSON] на користування квартирою, то приватизація квартири лише на ім'я [PERSON] порушує її право на приватизацію займаного нею житла. Частина перша ст.3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка звернулася до суду з позовом про скасування розпорядження про приватизацію квартири та скасування свідоцтва про право власності на житло. Позивачка [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 03.08.2006 року ( а.с.8), що вбачається з копії паспорту, у судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що [PERSON] зареєстрована у квартирі з 1998 року. Станом на дату приватизації квартири - 29.07.2013 року, за заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя [PERSON] була знята з реєстрації у спірній квартирі, у подальшому судом заочне рішення скасовано і 30.10.2013 року постановлено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення ( а.с.16). Вказаним вище рішенням суду встановлено, що не проживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі обумовлено поважними причинами, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, внаслідок яких [PERSON] була змушена залишити житло з вини батька, який перешкоджав її проживанню у спірній квартирі ( а.с.16 зворотна сторона). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, факт проживання [PERSON] у квартирі разом з батьком [PERSON] [ADDRESS] є встановленим судовим рішенням від 30.10.2013 року ( а.с.16) і доказуванню не підлягає. Частиною першою та другою ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року (із змінами) передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Абзац 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Враховуючи, що заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2013 року, яке стало підставою для зняття позивачки [PERSON] з реєстрації у квартирі [ADDRESS], скасовано ( а.с.13), судом постановлено нове рішення від 30.10.2013 року, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення, яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2013 року ( а.с14) залишено без змін, рішення набрало законної сили 04.12.2013 року ( а.с.16), суд дійшов до висновку, що позивачка [PERSON] постійно мешкала у спірній квартирі, оскільки була в ній зареєстрована зі слів відповідача [PERSON] з 1998 року, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права - захисту, у обраний позивачкою спосіб. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: approved