Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання [PERSON] таким що втратила право користуванням житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить 3/8 частин буд. 14 по вул. Рижикова в м. Нікополі. Інших 5/8 частин зазначеного будинку належить [PERSON] В її частині будинку зареєстрований, однак не проживає понад двадцять років колишнія чоловік її доньки [PERSON], який після розірвання шлюбу переїхав до своєї нової дружини. Участі у сплаті комунальних платежів не приймає, що перешкоджає нормальному користуванню майном. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Суд за клопотанням сторін вважає за можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] зазначені в позові обставини підтвердила, просила суд задовольнити позовні вимоги. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи [PERSON] є власником 3/8 частин буд. 14 по вул. Рижикова в м. Нікополі на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.1990 р., посвідченого державним нотаріусом 1 Нікопольської державної нотаріальної контори. Відповідно до Акту від 19.08.2015 р. завіреного головою квартального комітету відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в буд. 14 по вул. Рижикова в м. Нікополі з 1995 р. (а.с. 7) Зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] П. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому на думку суду, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття з реєстрації [PERSON] є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. На підставі ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором. На підставі викладеного,

Outcome: partial