Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]., у твердій грошовій сумі 3000грн. на місяць, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомоги. Стягнення аліментів у зазначеній нею твердій грошовій сумі 3000грн. обґрунтувала тим, що дитина хворіє, тому потребує додаткових витрат на її лікування і діагностику, розмір аліментів нею визначено з урахуванням витрат на лікування і на купівлю одягу та інших речей для дитини. Вважає, що оскільки відповідач має можливість утримувати іншу подругу і орендувати житло у Києві, то він буде спроможним виплачувати аліменти у вказаному розмірі. Відповідач позов визнав частково, згоден виплачувати аліменти на неповнолітню доку у розмірі 1\\4 частки заробітної плати, що на даний час, виходячи з його зарплати становить 1000грн., і не згоден зі стягненням з нього аліментів у розмірі 3000грн., і у розмірі, більшому за 1000грн., посилаючись на те, що має постійну роботу і зарплату у розмірі 4000грн., крім того вимушений орендувати житло і нести з цього приводу додаткові витрати, інших доходів не має. З наданих доказів встановлено: Сторони у шлюбі з 18.02.2006р., від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо. З наданих позивачем доказів (висновків обстежень, консультацій, чеків на оплату) видно, що дитина сторін має діагноз «прогресуюча міопатія середнього ступеню обох очей», потребує періодичної діагностики і корекції зору, підвищеної уваги до стану здоров,я , періодичного лікування і реабілітації. Згідно наданої довідки з місця роботи відповідач з 2015 року працює в ТОВ «Надланд», з березня по серпень 2016року нарахована зарплата у розмірі 4975грн. на місяць, після утримань видано зарплату у розмірі 4004,87грн. на місяць. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття. Той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини. При встановлених в судовому засіданні обставинах є підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дочки на користь позивачки, з якою проживає дитина. Вирішуючи питання щодо виду і розміру аліментів, суд виходить з наступного: Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідач має постійне місце роботи, заробітну плату. Відповідач заперечує наявність у нього інших доходів, окрім зарплати. Позивачка наявності у відповідача інших доходів, більших, ніж визнає відповідач, не довела. Тому при визначенні розміру аліментів суд виходить з підтверджених довідкою доходів відповідача. При таких доходах відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000грн., що становить фактично 3/4 частки його доходу. Стягнення аліментів у такому розмірі суперечило б вимогам закону щодо граничного розміру стягнень, і наперед створило б умови неможливості виконання рішення суду та призвело б до виникнення не з вини відповідача суттєвої і постійної заборгованості, до того ж поставило б відповідача у фактично боргове майнове становище. Враховуючи, що відповідач має постійну роботу і регулярний контрольований дохід, отримує заробітну плату в грошовому вираженні, а не в натурі, суд не вбачає передбачених ст.184 СК підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, і не вбачає ніяких інших обставин, що мали б істотне значення як підставу для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. При таких обставинах суд погоджується з відповідачем, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від заробітку (доходу). Визначення аліментів у частці, а не у твердій сумі, відповідає інтересам і дитини, і позивачки, оскільки у разі підвищення заробітної плати буде збільшуватись і розмір аліментів. Суд вважає, що не буде виходом за межі заявлених позовних вимог стягнення аліментів у частці від доходу. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу, зокрема суд враховує, що дитина є хворою, що доказано наданими позивачкою доказами на підтвердження цього, і дана обставина потребує збільшення розміру витрат на її утримання у порівнянні зі здоровою дитиною. Суд враховує, що відповідач не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців, є працездатним. При таких обставинах суд вважає можливим, необхідним і доцільним стягнути аліменти у розмірі 2/5 часток (40%) від заробітної плати і інших доходів відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивачки на необхідність несення додаткових витрат на оплату курсів лікування та надбання певних речей, зокрема окулярів, стимуляторів, тощо, - не є підставою для стягнення аліментів з відповідача у розмірі, вказаному позивачкою. Своїм правом на пред'явлення позову про стягнення додаткових витрат на утримання (лікування) дитини з підстав, передбачених ст.185 СК позивачка не заявила, хоча їй було роз'яснено таке право і надавався для того час. Відповідач не згоден врахувати додаткові витрати на дитину в розмір присуджених з нього аліментів, залишаючи можливість вирішення даних питань щодо додаткових витрат на дитину за фактом наявності таких витрат у відповідності до ст.185 СК України. Аліменти на дитину слід стягнути з дня подання позову до суду, тобто з 27.07.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір розмірі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial