Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу у них народилась дитина. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду цей шлюб був розірваний. Також з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи 20 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З моменту розлучення і по цей час батько [PERSON] бачив доньку лише декілька раз, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, має заборгованість зі сплати аліментів, життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участі у її вихованні та утриманні. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до доньки та його не бажання виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Ярошенка О.П. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. На позовних вимогах наполягають та просять задовольнити позов повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про слухання справи за відсутності представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, просить винести рішення по справі на підставі наявних у справі документів, враховуючи висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20.05.2021 № 108/2. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 01.03.2008 сторонами був зареєстрований шлюб. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 05 грудня 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, прізвище позивачки було змінено на дошлюбне « [PERSON] », про що свідчить долучена до матеріалів справи копія вказаного документу /а.с.16/. Після одруження вдруге, позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.19/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Україна, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до виконавчого листа по справі № 2-4420/2011 р. від 25.11.2011 з [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи 20 жовтня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] /а.с.8/. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2020 заборгованість [PERSON] станом на 01.09.2020 складає 68500,20 грн /а.с.9/. Ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання доньки також підтверджується поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Половінченко В.О. від 07.02.2014 за № 1826/087/5 до Мелітопольського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області про порушення кримінальної справи у відношенні боржника [PERSON] за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.11.2020 (номер кримінального провадження 12020085140000490) /а.с.17-18, 21/. Згідно довідки № 591 від 11.02.2021 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: доньку [PERSON] та сина [PERSON] /а.с.14/. Відповідно до Акту дослідження комітетом самоорганізації населення від 28.05.2020 сусіди [PERSON] підтверджують факт відсутності участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] з моменту розлучення. Протягом 2011-2020 років вони не бачили батька дитини жодного разу /а.с.12/. Згідно довідки № 91 від 02.03.2020, виданої Мелітопольською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 23 Мелітопольської міської ради Запорізької області, колишній чоловік [PERSON] і батько [PERSON] , учениці 5-А класу, не відвідував школу, не цікавився вихованням та навчанням дитини /а.с.13/. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] № 108/2 від 20.05.2021, орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с.48/. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання своєї дитини, нехтування ним своїх батьківських обов`язків. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, судом встановлено, що відповідач відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання своєї доньки, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров`ям, духовним розвитком, матеріально дитину не утримує. Тому, враховуючи відношення відповідача до дитини та в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки.

Outcome: approved