overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки, позовні вимоги, викладені в уточненому позові, в судовому засіданні підтримав у повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано 29 вересня 2014 року. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 14 вересня 2010року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання його неповнолітньої доньки. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що на підставі акту державного виконавця про передачу в рахунок погашення боргу вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі по справ є родичами колишньої власниці квартири - [PERSON], яка разом з відповідачами на момент передачі їй квартири були зареєстровані в ній та проживали. За усною домовленістю між нею та [PERSON], всі мешканці спірної квартири протягом місяця з моменту переходу права власності зобов*язалися в добровільному порядку знятися з реєстрації та звільнити квартиру. Однак, знялася з реєстрації та звільнила квартиру лише [PERSON], а члени її сім*ї - не знялися і не звільнили квартиру. На її неодноразові прохання про звільнення квартири, відповідачі не реагують і не впускають її в квартиру. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю і виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, підтвердивши обставини, що викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засіданні не з*явилися, хоча були належно повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в зв*язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Норма ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 20 грудня 2012 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім*ї від 07 липня 2014 року в квартирі [ADDRESS] проживають, але не зареєстровані [PERSON], [PERSON]. Відповідачі без належної правової підстави проживають в спірній квартирі, в добровільному порядку відмовляються звільнити квартиру хоча були попереджені про необхідність звільнення квартири, чим перешкоджають [PERSON] використовувати належним чином право власності на вищевказану квартиру. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню з квартири [ADDRESS] без надання ї іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частини з кожного , з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно , посилаючись на те, що дитина, проживає разом з нею, знаходиться на ії утриманні та потребує матеріальної допомоги, яку відповідачі не надають . Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у ії відсутність , позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки , суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ст..180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.3/, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року вони були позбавлені батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. 04.03.2015 року відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 127 позивачку було призначено опікуном над [PERSON]. Відповідачі є здоровими, працездатними людьми, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідачі взмозі та повинні сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Подільського районного суду від 20.11.2015 року по справі № 758/12483/15-ц за нею визнано право користування квартирою [ADDRESS]. Зазначає, що 02.09.2016 року вона звернулась в установленому порядку до Центру надання адміністративних послуг із заявою на приватизацію квартири [ADDRESS], до якої нею було додано всі необхідні документи. Посилається на те, що 04.10.2016 року Листом № Г-265 начальник відділу з питань майна комунальної власності Гоглюватий Ю.І. відмовив у задоволенні її заяви на приватизацію квартири, посилаючись при цьому на те, що Прокуратурою Подільського району буде проводитись перевірка законності видачі наказу про надання їй дозволу на користування квартирою. Звертає увагу суду на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачається такої підстави для відмови у приватизації як «проведення прокуратурою перевірки», а тому вважає дії начальника відділу з питань майна комунальної власності Подільської районної в місті Києві державної адміністрації із надання їй відповіді про відмову в задоволенні її заяви на приватизацію такими, що вчинені ним із перевищенням повноважень та є порушенням її права на приватизацію. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого на Маріупольській універсальній товарній біржі 11.09.1995 р. - дійсним, з тих підстав, що позивачка придбала вищевказану трикімнатну квартиру, сплативши відповідачам обумовлену суму грошей, а відповідачі передали їй вказану квартиру, в якій вона проживає до теперішнього часу. Зазначений договір не було зареєстровано в нотаріальній конторі, тому необхідно визнати угоду дійсною. Представник позивачки судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог на підставах, зазначених у позові, та просила справу розглянути за їх відсутністю. Не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.09.1995 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі укладено біржовий контракт № 5099, відповідно до якого відповідачі продали позивачці належну їм трикімнатну квартиру [ADDRESS] за 1 050 000 000 крб. Відповідачі одержали гроші, звільнивши квартиру, а позивачка засилилася в спірну квартиру та зареєстрована в ній по теперішній час. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до ст.220 ЦК України угода, що підлягає нотаріальному посвідченню може бути визнана судом дійсною, якщо фактично виконана сторонами. Оскільки усі суттєві умови за договором купівлі-продажу сторонами були повністю виконані, тому суд вважає, що договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Сприяння» 05.01.1999 р. дійсним, з тих підстав, що позивачка придбала вищевказану трикімнатну квартиру, сплативши відповідачам обумовлену суму грошей, а відповідачі передали їй вказану квартиру, в якій вона проживає до теперішнього часу. Зазначений договір не було зареєстровано в нотаріальній конторі, тому необхідно визнати угоду дійсною. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог на підставах, зазначених у позові, та просила справу розглянути за її відсутністю. Не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.01.1999 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарній біржі «Сприяння» укладено біржовий контракт № 0501/02, відповідно до якого відповідачі продали позивачці належну їм трикімнатну квартиру [ADDRESS] за 34 000 грн. Відповідачі одержали гроші, звільнивши квартиру, а позивачка засилилася в спірну квартиру та зареєстрована в ній по теперішній час. Позивач отримав реєстраційне посвідчення №38325 від 14.01.1999 р. (а.с.6). Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до ст.220 ЦК України угода, що підлягає нотаріальному посвідченню може бути визнана судом дійсною, якщо фактично виконана сторонами. Оскільки усі суттєві умови за договором купівлі-продажу сторонами були повністю виконані, тому суд вважає, що договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору недійсним. Він послався на те, що на виконання договору № 52 від 21.04.2016 року укладеного між Управлінням споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою підприємцем [PERSON] Євгеновичем КП «Гідропарк «Лузанівка» демонтувало дитячий спортивний майданчик навпроти кафе бару «Глобус» за адресою: м. Одеса, вул.. Миколаївська дорога, 172. Вказаними діями порушено права позивача. Тому він просить суд визнати вказаний договір недійсним. Позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, з позовом не згодні, надали письмові пояснення, згідно яких вказаний договір між Управлінням споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою підприємцем [PERSON] не укладався, а також не укладались будь які інші договори між вказаними сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач оспорює договір № 52 від 21.04.2016 року укладеного між Управлінням споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою підприємцем [PERSON], однак суду вказаний договір не надав. Відповідачі заперечують наявність вказаного договору, а також будь якого іншого договору укладеного між вказаними позивачем сторонами. При таких обставинах суд доходить до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відсутній обєкт оспорювання, а саме договір на який посилається позивач, та про те що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. З позовної заяви вбачається, що позивачка пропустила встановлений законом строк звернення про прийняття спадщини за померлою 17 липня 2008 року мамою [PERSON], позивачка є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, крім неї спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON] які відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. Також перешкодою в отримані свідоцтва про право на спадщину є розбіжності в зазначені по батькові матері, так у свідоцтві про народження позивачки по батькові матір записана Юрківна, а у свідоцтві про смерть матері по батькові записана Юріївна. Бажає оформити свої права на спадкове майно, після смерті бабці, однак перешкодою в цьому є пропуск строку подачі заяви про прийняття спадщини, який пропустила в звязку з тим, що вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Причина в тому, що позивачка тривалий час після смерті матері перебувала у стресовому стані. Також просить встановити факт родинних відносин. Просить позов задовольнити. Відповідачі подали до суду заяви, в яких не заперечують, щодо задоволення позову, просять справу розглядати в їх відсутності Суд заслухавши позовну заяву, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що позивачка пропустила встановлений законом строк звернення про прийняття спадщини за померлою 17 липня 2008 року мамою [PERSON], позивачка є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, крім неї спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON] які відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. Також перешкодою в отримані свідоцтва про право на спадщину є розбіжності в зазначені по батькові матері, так у свідоцтві про народження позивачки по батькові матір записана Юрківна, а у свідоцтві про смерть матері по батькові записана Юріївна. Це підтверджено копіями документів: паспорта КС 024802 Франківським РВ ЛМУ УМВС від 26.06.2002 року; свідоцтво про смерть серії 1-НМ №074035 від 21.07.2008 року; свідоцтво про народження серії IV-ЯР №262200 від 12.01.1959 року; сертифікат на земельну частку (пай) серії ІФ №026706; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ 052528 від 16.08.2005 року; довідка видана виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради №834 від 13.11.2015 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підставний, позивачці слід продовжити термін для подачі заяви про прийняття спадщини та встановити факт родинних відносин. На підставі викладеного ст.ст. 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на 1/5 частину домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті чоловіка [PERSON] залишилось вказане спадкове майно, яке вона як спадкоємець першої черги за законом своєчасно прийняла, інших спадкоємців першої черги за законом, окрім відповідачів по справі не має. Не може оформити право власності у зв'язку з тим, що покійний під час життя не оформив правовстановлюючі документи на спадщину. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача в судовому засіданні позво визнав. Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та від неї надійшла заява про те, що не заперечує щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство, яке розташоване в [ADDRESS], відносилося до категорії колгоспних дворів і станом на 1990-1991 роки в ньому були зареєстровані та проживали п'ятеро осіб: сторони по справі та покійний [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину вищевказаного двору, яку прийняла позивачка, яка є його дружиною, оскільки постійно проживала із покійним на день смерті. Позивачка не може оформити право власності на своє ім'я у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на померлого. Окрім відповідачів по справі інших спадкоємців першої черги за законом судом не встановлено. Відповідачі позов визнають, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.123, 124 ЦК УРСР, ст.ст.328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №25 по вул. Терещенківській (Червоного Козацтва), 2 у м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1998 року, реєстровий №198, на праві власності належить квартира №25 по вул. Терещенківській (Червоного Козацтва), 2 у м. Дніпрі. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим колишній чоловік позивачки [PERSON] та син позивачки [PERSON], які з січня 2016 року у квартирі не проживають, на теперішній час їх особисті речі відсутні, фактичне місце проживання невідоме. Посилаючись на те, що починаючи з початку 2016 року [PERSON] та [PERSON] у будинку не проживають, не сплачують за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивачка їм не чинить, тому просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №25 по вул. Терещенківській (Червоного Козацтва), 2 у м. Дніпрі. Позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи сповіщались належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №72 від 19.09.2017 року, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1998 року, реєстровий №198, на праві власності належить квартира №25 по вул. Терещенківській (Червоного Козацтва), 2 у м. Дніпрі. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим колишній чоловік позивачки [PERSON], шлюб з яким розірвано на підставі рішення суду від 14.03.2017 року, та син позивачки [PERSON], які з січня 2016 року у квартирі не проживають, що підтверджується актом про непроживання від 12.06.2017 року, фактичне місце проживання невідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідачів за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №25 по вул. Терещенківській (Червоного Козацтва), 2 у м. Дніпрі. Також суд вважає стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору по 640,00 гривень з кожного.

Outcome: approved