Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначила, що 04.04.2015 року померла [PERSON] Позивачка як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], звернулася до державного нотаріуса Обухівської районної нотаріальної контори Київської області [PERSON], та подала заяву про прийняття спадщини, однак на спадкову земельну ділянку площею 3,0197 га, яка розташована за адресою Київська область, Обухівський район, [PERSON] сільська рада свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримати не може, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на землю. Так як іншим чином захистити своє права вона не може та не має змоги отримати у власність вказану земельну ділянку, тому звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 3,0197 га в порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання не зявився, та подав до суду клопотання в якому просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, та подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за відсутності представника, з рішенням суду погодились. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер 16.02.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 20.02.2007 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,0197 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району, Київської області, спадкоємцем майна померлого за законом була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. [PERSON], померла 04.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 06.04.2015 року. Також судом встановлено, що до складу спадщини окрім іншого майна увійшло і право спадкодавця на земельну ділянку площею 3,0197 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району, та яка належала [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2007 року № 3374. Листом державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 09.09.2015 року, вих № 1153/02-14 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на вищевказану земельну ділянку в звязку з тим, що відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати власником майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved