Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на Ѕ частки земельної ділянки, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що її дідусю раніше належав цілий житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору на будівництво від 03.12.1966. Також йому належала земельна ділянка площею 0,0475 га для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на землю від 27.06.2000. За життя дідусь продав її батьку [PERSON] 25/50 (1/2) часток вказаного домоволодіння на підставі договору купівлі - продажу № 646 від 14.12.2001, посвідченого Товарною біржею «Мегаполіс - Інфо». [INFO] дідусь [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , яку прийняв її дядько [PERSON] . Відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, проте, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016, за відповідачем визнано право власності на Ѕ частку земельної ділянки, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . ЇЇ батько [PERSON] помер [INFO] , після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Інша частка земельної ділянки залишилася неоформленою, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку вказаної земельної ділянки. Ухвалою суду від 12.11.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.11.2020, витребувано докази. Ухвалою суду від 15.06.2021, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано докази. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача по справі. Просить позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та представник МММр у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Раніше житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі Договору на будівництво від 03.12.1966 року, зареєстрованого в ММБТІ 11.12.1979 за реєстровим № 14357. Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 21.11.1966 [PERSON] було надано у користування земельну ділянку площею 0,0484 Га для індивідуального будівництва. Земельна ділянка призначена для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. 14 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 646 купівлі - продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 25/50 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстровано Товарною біржею «Мегаполіс-Інфо» 14.12.2001 та в ММБТІ 18.12.2001 року за реєстровим № 14357. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] та частки земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 18 жовтня 2002 року [PERSON] звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці зверталися з заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на користь [PERSON] . 12 квітня 2006 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Савченко І.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 873/2002 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0475 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] та частки земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 13 серпня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0475 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] не видавалося. Перехід права власності на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок врегульовано статтями 120 ЗК України і 377 ЦК України. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997 і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Аналіз змісту даних норм закону дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належала Ѕ частка земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно ч. 1ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності, у тому числі і на земельну ділянку, спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частиною 1 п. г) ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved