overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди від злочину, посилаючись на те, що вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 12.08.2014 року відповідачі були визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджені до позбавлення волі з іспитовим строком. Позивачка є потерпілою від злочину. Внаслідок неправомірних дій відповідачів їй було завдано матеріальну шкоду на суму 14000 грн. та моральну шкоду на суму 10000 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви, у яких позовні вимоги визнали в повному обсязі. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно з вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 12.08.2014 року відповідачі були засуджені за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, їх провина у вчиненні злочину повністю доведена. Вирок набрав законної чинності 27.08.2014 року /а.с.3-4/. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Положенням частини 4 статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що вина відповідачів у вчиненні злочину доведена, відповідачі в повному обсязі визнали позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідачі неправомірно заволоділи її часткою квартири, та не дають їй проживати в цій квартирі. Тому позивачка була вимушена винаймати житло з 15 липня 2013 року по 10 липня 2014 року за 200 грн. на добу, що дорівнює 72000 грн. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідачів вказану суму. А також їй вказаними діями відповідачів заподіяно моральну шкоду яку вона оцінює в 20000 грн. та також просить стягнути з відповідачів. Представник позивачки позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що на даний час вона є власницею спірної квартири. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Яку вона купила у відповідача [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року з володіння відповідачки [PERSON] витребувано ? частину вказаної квартири на користь позивачки, усунуто перешкоди в користуванні позивачкою вказаною частиною квартири та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності відповідачки [PERSON] на ? частину спірної квартири. Однак вказане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржено до апеляційного суду, остаточне рішення апеляційним судом ще не прийнято. Таким чином на даний час [PERSON] все ще залишається власницею всієї спірної квартири, та як власник має право згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України розпоряджатись вказаним майном на свій розсуд, а позивачка не має право перешкоджати їй у цьому згідно ст. 391 ЦК України. Таким чином позов є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню. Однак позивачка не позбавлена права звернутися до суду з таким позовом в подальшому коли перестануть існувати обставини, які роблять такий позов передчасним, а саме якщо рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року набере законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла її тітка (рідна сестра батька) [PERSON] . Після смерті тітки відкрилася спадщина, що складається із домоволодіння [ADDRESS] та із права на земельну ділянку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Україна». Відразу після смерті тітки у вищевказаному домоволодіння став проживати [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 16.11.2006 року за ним було визнано право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на домоволодіння [ADDRESS] . У кінці червня 2021 року позивачка у старих документах знайшла заповіт, згідно якого її тітка справді заповіла все своє майно [PERSON] , за винятком права на земельну частку (пай). Вказане право вона заповіла позивачці [PERSON] . Із заповітом та із заявою про прийняття спадщини позивачка звергнулася до нотаріуса, однак нотаріус відмовила їй у вчинені нотаріальних дій, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, а також не підтверджено родинні зв`язки із спадкодавицею. В липні 2021 року позивачка звернулася до Дубенського МВ ДРАЦС із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження її батька та тітки, однак їй було відмовлено. Тому змушена звернутися до суду із даною позовною заяво. Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є тіткою [PERSON] , а також визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом строком на три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки адвокат Бондарчук В.Ю. подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без їхньої участі,зазначила, що позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно попередньо поданої заяви справу просить слухати у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Представник відповідача Вербської сільської ради в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів просить зобов'язати їх не чинити перешкоди в користуванні власністю квартирою [ADDRESS] та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що на підставі договору дарування від 24.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1862, їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які з серпня 2004 р. у квартирі не проживають. Відповідачі добровільно зібрали свої речі та виїхали з квартири. Весь цей час відповідачі мешкають у власному будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з реєстрацією в спірній квартирі відповідачів вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. В зв'язку з викладеним вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1862 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки витягу з домової книги від 18.11.2013 р. в квартирі [ADDRESS] крім позивачки також значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно акту мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з літа 2004 р. в квартирі [ADDRESS] не мешкають. У відповідності до ст. 71 ЖК України за відповідачами зберігалось право користування житловим приміщенням протягом шести місяців, але, як встановлено судом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірній квартирі понад шість місяців, а саме з 2004 р., в зв'язку з чим їх слід визнати такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2016 року їй стало відомо, що на квартиру [ADDRESS], що належить їй на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нерухомості від 11.02.1998 року, накладено три арешти. Зазначає, що для з'ясування причин накладення на належне їй на праві власності майно (квартиру [ADDRESS]), 12.09.2016 року вона звернулася до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва із заявою на яку отримала, зокрема відповідь, що відповідно до пошукової інформації в ЄДР ВП та АРМ «Державний виконавець» встановлено, що станом на 05 жовтня 2016 року виконавчих листів, постанов про стягнення з [PERSON] у Відділі не перебуває…. Посилається на те, що таким чином, на даний час на належне їй нерухоме майно безпідставно накладено три арешти, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування свідоцтва на право власності на земельну ділянку. Позивачка просить скасувати рішення Іванківської селищної ради від 05.11. 2004 року, визнати дії КОФ ДЦ «Центр ДЗК»Іванківського районного виробничого відділу незаконними та скасувати свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0408, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку і господарських спору, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, яка знаходиться біля будинку [ADDRESS], а саме: зобов»язати [PERSON] знести дерев»яну огорожу протяжністю 26,5 м.кв.,відповідно до план - схеми, що додається. Так як для виготовлення мотивованого рішення необхідно багато часу, відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України слід оголосити вступну та резолютивну частини рішення, надавши сторонам право ознайомитися з мотивованим рішенням 17 квітня 2014 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Батьки [PERSON] та [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає з нею, не надають, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі по 500 гривень щомісячно до повноліття сина, з кожного. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явились про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 р. 21.11.2007 шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачкою. Відповідачі матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина не надають, що ставить позивачку у скрутне матеріальне положення. З урахуванням викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з кожного з відповідачів аліментів на утримання їх сина в розмірі 500 гривень з усіх видів заробітку щомісяця до його повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Позовні вимоги мотивовані тим, що після тривалої хвороби 09.08.2012 року помер чоловік позивачки та батько відповідачів [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Сторони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Відповідачі є дітьми спадкодавця від першого шлюбу, та не приймали участі у його лікуванні, утриманні та похованні, тому позивачка просить суд стягнути з них по 20893 грн. вказаних витрат з кожного. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявились, не повідомили про причини неявки, та від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після тривалої хвороби 09.08.2012 року помер чоловік позивачки та батько відповідачів [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Сторони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Відповідачі є дітьми спадкодавця від першого шлюбу, та не приймали участі у його лікуванні, утриманні та похованні. Відповідно до наданих суду доказів позивачкою витрачено на утримання, догляд, лікування та поховання [PERSON] 83572 грн., ? з яких відповідно до ст. 1232 ЦК України їй повинні відшкодувати відповідачі, а саме по 20893 грн. кожен. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову, та стягнення з відповідачів на користь позивачки по 20893 грн. витрат на утримання, догляд, лікування та поховання [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивачки слід стягнути 417 грн. 86 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що вона, володіє на праві приватної власності [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані: вона та відповідачі. [PERSON] та [PERSON] в квартирі не проживають, їх особисті речі відсутні, після 2013 року в квартиру вселятися не намагалися. Реєстрація вищевказаних осіб у її квартирі чинить перешкоди у володінні та користуванні власністю, оскільки вона здійснює оплату за комунальні послуги, які нараховують на кожну особу, яка зареєстрована в квартирі. Крім того, факт реєстрації відповідачів у її квартирі буде впливати на подальше розпорядження вказаною квартирою, оскільки необхідно буде зняти всіх осіб із реєстрації у вищевказаній квартирі. В зв'язку з викладеним вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5315 від 29.11.2000 р., який зареєстрований на Товарній біржі Центральна Одеська біржа [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» за №385 пр., стор.200-р77 від 05.12.2000 року (а.с. 6-7) Згідно довідки-витягу з домової книги в квартирі [ADDRESS],окрім позивачки також значаться зареєстрованими піднаймачі [PERSON], [PERSON]. (а.с. 8) Відповідно до акту від 01.12.2014 року, засвідченого начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Фонтанський» та складеного в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], - [PERSON] та [PERSON] в квартирі не проживають, їх особисті речі відсутні, після 2013 року в квартиру вселятися не намагалися. (а.с. 9) У відповідності до ст. 71 ЖК України за відповідачами зберігалось право користування житловим приміщенням протягом шести місяців, але, як встановлено судом відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців, в зв'язку з чим їх слід визнати такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 26 по вул. Велика Арнаутська, 90 в м. Одесі. При цьому посилається на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року. На реєстраційному обліку у належній їй квартирі перебувають [PERSON] та [PERSON], які були попередніми власниками квартири. Під час нотаріального посвідчення договору, відповідачі зобовязались надати документи у відповідні державні служби міста для зняття з реєстраційного обліку з відчуженої квартири, проте вже більш ніж півтора року відповідачі уникають виконання свого зобовязання. В звязку з реєстрацією відповідачів у вищевказаній квартирі вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також реєстрація відповідачів в належній їй квартирі не дозволяє їй розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права. В судове засідання представник позивачки не зявилася, надала до суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2014 р., що укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони остання є власником квартири [ADDRESS], що складається з двох кімнат, загальною площею 35,1 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 388. Згідно п. 2 Договору продаж вчинено за домовленістю сторін за 286918 гривень, які продавці отримали в повному обсязі до підписання даного договору. (а.с. 6) Як вбачається з довідки витягу з домової книги від 29.10.2015 р. в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими попередні власники - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 26 по вул. Велика Арнаутська, 90 в м. Одесі.

Outcome: approved