Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, вимоги якої мотивувала тим, що вона з відповідачем являються співвласниками житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . На підставі укладеного між ними договору про визначення (зміну) розміру часток у праві спільної часткової власності та встановлення конкретного порядку користування, їй було передано в користування (у власність ) в житловому будинку зазначеному літерою «А»: житлова кімната (1-2) - 18,5 кв.м.; із прибудови літ. «а» - приміщення (ІІІ) - 15,3 кв.м., та надвірні господарські будівлі, споруди: частина вимощення «ІІ» по факту розподілу земельної ділянки; огорожа №2, що складає 25/100 частки житлового будинку. Відповідачу [PERSON] була виділена решта будівель і споруд, частина житлового будинку літ. «А», що складається з: житлова кімната (1-3) - 11,8 кв.м.; житлова кімната (1-4) - 18,8 кв.м.; із прибудови літ. «а» - приміщення (І) - 14,4 кв.м., коридор (ІІ) - 5,5 кв.м., та надвірні господарські будівлі, споруди: кухня літ. «Б,б», гараж з погребом літ. «Г», душ літ. «Д», літ. «Ж» «З» «И» - сараї , туалет літ. «Т», частина водопроводу №1 , №3, вимощення І, що складає 75/100 частки житлового будинку. Посилаючись на положення статей 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, позивачка просила суд: виділити їй у власність як окремий об`єкт права власності частину житлового будинку (літ. «А») з господарськими надвірними будівлями, спорудами, що складається з: літ. А - житловий будинок, а саме: його частини, що складається: житлова кімната (1-2) - 18,5 кв.м.; із прибудови літ. «а» - приміщення (ІІІ) - 15,3 кв.м., та надвірні господарські будівлі, споруди: частина вимощення «ІІ» по факту розподілу земельної ділянки та житлового будинку; огорожа №2; водопровід №1, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на окрему цілу частку житлового будинку (літ. «А») з господарськими надвірними будівлями, спорудами; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами; визнати за нею право власності на нерухоме майно як окремий об`єкт права власності; розподіл горища здійснити по лінії поділу житлового будинку; демонтувати дверний блок та замурувати отвір у приміщеннях прибудови літ. «а», а саме: між коридором (ІІ) - 5,5 кв.м. та приміщенням (ІІІ) - 15,3 кв.м. (відповідно до додатку №7 до висновку №20/478 від 30.12.2020); розібрати частину стіни та облаштувати перемичку і дверний блок у приміщені (ІІІ) - 5,3 кв.м. прибудови літ. «а» (відповідно до додатку №7 до висновку №20/478 від 30.12.2020). Ухвалою суду від 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 35-36). В судовому засіданні позивачка підтримала доводи позовної заяви з підстав у ній наведених. Відповідач висловив позицію про визнання позовних вимог та не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони на підставі до свідоцтв про право на спадщину за законом, являються співвласниками житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору від 06 червня 2018 року про визначення (зміну) розміру часток у праві спільної часткової власності та встановлення конкретного порядку користування житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] передано в користування (у власність) 25/100 частки, а [PERSON] - 75/100 частки вказаного житлового будинку. За умовами зазначеного договору [PERSON] було передано в користування (у власність) в житловому будинку зазначеному літерою «А»: житлова кімната (1-2) - 18,5 кв.м.; із прибудови літ. «а» приміщення (ІІІ) - прибудова площею 15,3 кв.м., вимощення №ІІ, №2-3 огорожа загального користування, №1 водопровід загального користування. Відповідачу [PERSON] було передано в користування (у власність) в житловому будинку літ. «А»: житлова кімната (1-3) - 11,8 кв.м.; житлова кімната (1-4) - 18,8 кв.м.; із прибудови літ. «а» - приміщення: (І) - прибудова площею 14,4 кв.м., коридор (ІІ) - 5,5 кв.м., та надвірні господарські будівлі, споруди: кухня літ. «Б», прибудова до літної кухні літ. «б», гараж з погребом літ. «Г», душ літ. «Д», кухня літ. «Ж» (відповідає літ. Ж сараю), сарай літ. «З» (відповідає навісу літ. «З»), сарай літ «И», туалет літ. «Т», №2-3 огорожа загального користування, №1 вимощення, №1 водопровід загального користування (а.с. 19). Також, 14 травня 2019 року між сторонами укладено договір поділу земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, закріпленою за вказаним домоволодінням (а.с. 22). Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень статей 21, 24 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що спірне домоволодіння, розділено на дві частини, що фактично становлять окремі об`єкти нерухомого майна, й кожен з них окремо та самостійно користуються ними, виходячи з власних потреб. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог.

Outcome: approved