Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх дітей, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 600,00 грн., на кожну дитину, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі розірвано шлюб, від якого мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], які постійно проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання представник позивачки не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, представник позивачки просив суд про розгляд справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав частково, просив суд визначити аліменти у розмірі по 300,00 грн. на кожну дитину та про розгляд справи в його відсутність. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки засновані на законі та доведені матеріалами справи. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 06 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 85, шлюб між позивачкою та відповідачем - розірвано (а.с. 7). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх батьком вказаний [PERSON] - відповідач по справі (а.с. 4, 5). З довідки № 169 від 17.03.2015р., виданої виконкомом Острівнянської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 8). Відповідно до довідок № 236, № 237 від 04.06.2015р., виданих Новоіванівською сільською радою Арцизького району Одеської області [PERSON] не працює з 05.05.2008р., має земельний пай площею 2,60 га, виноградники площею 0,52 га та житлового будинку не має (а.с. 20, 22). Згідно довідки № 1220 від 05.06.2015р., виданої Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відповідач на податковому обліку не перебуває (а.с. 23). Як вбачається з довідки № 367/14/01 від 05.06.2015р., виданої Арцизьким районним центром занятості [PERSON] не перебуває на обліку у статусі безробітного, допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 24). Відповідно до довідки № 9 від 05.06.2015р., виданої Арцизькою районною поліклінікою Одеської області відповідач оглянутий терапевтом та патології на виявлено (а.с. 21). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, тому відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами розірваний, сторони проживають окремо, відповідач, будучи батьком дітей, проживаючи окремо, зобов'язаний утримувати своїх дітей, які не досягли повноліття та проживають з матір'ю в розмірі, визначеному судом. Визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей суд враховує матеріальне становище батька дитини - платника аліментів, який не має постійного заробітку, не має статусу безробітного, не замається підприємницькою діяльністю, здоровий, що підтверджено вищевказаними довідками (а.с. 20, 21, 22, 23, 24), аліменти нікому не платить. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт неможливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Відповідач не надав суду доказів такої неможливості, зокрема сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі по 600,00 грн. на кожну дитину так як він не надав суду жодного переконливого доказу такої не можливості, чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дітей до їх повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дітей, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги обов'язок батька дітей утримувати своїх дітей, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки та стягувати аліменти з батька малолітніх [PERSON], [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей в розмірі, зазначеному позивачкою до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved