Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений в ред. від 22.12.15р.) до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2006р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в подальшому ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №164, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50000 доларів США із сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 03.07.2026р. 08.12.2008р. між сторонами укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №164, за умовами якого було змінено плату за користування кредитом до 16,5% річних. Банк виконав умови кредитного договору надав відповідачу кредит, а останній зобов»язався (п.3.3.3) повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.2.4 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів. Пунктом 3.2.9 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником будь-яких зобов»язань по поверненню кредиту і сплаті процентів. Відповідно до п.4.4 кредитного договору, за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання зобов»язань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.3) кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, зазначеної в п.1.1 кредитного договору. За п.4.5 кредитного договору, у разі несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує штраф у розмірі 20% від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. В забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором №164 та додатковими угодами, між банком та позичальником 04.07.2006р. укладено іпотечний договір №164/Z1, посвідчений приватним нотаріусом (реєстр №7716). Предметом іпотеки є: будинок, що по пров. Гвардійський, 3 в м. Черкаси, літера А1, загальною площею 99,6кв.м, житловою площею 45,8кв.м., зі всіма видами благоустрою, літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), погрібу (літери Г і З), сарай (літера Д), вбиральня (літера Е), огорода (№1-4), водоколонка (№5), зареєстрований в ЧООБТІ в книгу №133, номер запису 288, реєстраційний номер 14948687. Предмет іпотеки є власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006р., посвідченого приватним нотаріусом за №7676. Відповідно до п.4.1.6 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов»язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. Пунктами 7.4, 7.5 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання по кредитному договору в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до п.7.4 іпотечного договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв»язку з невиконанням відповідачем графіку погашення заборгованості за кредитним договором, зобов»язання по кредитному договору відповідачем виконані частково і станом на 21.12.2015р. мається заборгованість в сумі 373999грн. 95коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту та відсотками 15723,34 доларів США (370228,27грн. з розрахунку 1 долар США = 23,546414грн. по курсу НБУ станом на 21.12.15р.) кредит 15308,76 доларів США; відсотки 414,38 доларів США; заборгованість по комісії: комісія за РО 0,00грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 3771,68грн. Таким чином, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №164 від 04.07.2006р. в розмірі 373999грн. 95коп. звернути стягнення на належний на праві власності [PERSON] предмет іпотеки будинок, що по пров. Гвардійський,3 в м. Черкаси, загальною площею 99,6кв.м. літера А1 зі всіма видами благоустрою, літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), погріби (літери Г і З), сарай (літера Д), вбиральня (літера Е), огорожа (№1-4), водоколонка (№5), зареєстрований в ЧООБТІ в книгу №133, номер запису 288, реєстраційний номер 14948687, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк». В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги в ред.. від 22.12.2015р. в частині визначення розміру заборгованості, підтримали повністю та просили їх задовольнити. Заперечували проти застосування строків позовної даявності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Подано заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 04.07.2006р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (в подальшому ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №164, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50000 доларів США із сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 03.06.2026р. Факт отримання грошових коштів підтверджується даними меморіального ордеру №372 та не оспорюється відповідачем. Пунктом 3.3 кредитного договору передбачені обов»язки позичальника. Зокрема, він зобов»язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п.1.3 цього договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п.2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Відповідно до п.2.5.1 кредитного договору, позичальник зобов»язаний щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку №1 до цього договору поповнювати свій поточний рахунок, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безпосередньо перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених у графіку. При цьому, п.2.5.5 договору визначена черговість погашення поточних боргових зобов»язань, порядок списання банком коштів. Графік погашення кредиту є невід»ємною частиною кредитного договору №164. Банк виконав умови кредитного договору надав відповідачу кредит, а останній зобов»язався (п.3.3.3) повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.2.4 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів. Пунктом 3.2.9 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником будь-яких зобов»язань по поверненню кредиту і сплаті процентів. Відповідно до п.4.4 кредитного договору, за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання зобов»язань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.3) кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, зазначеної в п.1.1 кредитного договору. За п.4.5 кредитного договору, у разі несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує штраф у розмірі 20% від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Штрафні санкції підлягають сплаті за письмовою вимогою банку в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день сплати позичальником сум цих штрафних санкцій (п. 4.6 договору). 09.06.2009р. між сторонами укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору №164, зокрема щодо зміни на балансовий рахунок №262012300000186/840. 20.06.2008р. укладено додатковий договір до кредитного договору №164, за умовами якого сторони досягли згоди щодо порядку нарахування та розмірів неустойки за невиконання та/або неналежне виконання позичальником умов договору. 11.12.2008р. між сторонами укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №164, за умовами якого було в т.ч. змінено плату за користування кредитом до 16,5% річних. В забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором №164 та додатковими угодами, між банком та позичальником 04.07.2006р. укладено іпотечний договір №164/Z1, посвідчений приватним нотаріусом (реєстр №7716). Предметом іпотеки є: будинок, що по пров. Гвардійський, 3 в м. Черкаси, літера А1, загальною площею 99,6кв.м, житловою площею 45,8кв.м., зі всіма видами благоустрою, літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), погрібу (літери Г і З), сарай (літера Д), вбиральня (літера Е), огорода (№1-4), водоколонка (№5), зареєстрований в ЧООБТІ в книгу №133, номер запису 288, реєстраційний номер 14948687. Предмет іпотеки є власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006р., посвідченого приватним нотаріусом за №7676. При цьому, визначено поняття «основного зобов»язання» - зобов»язання позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором повернути кредит в сумі 50тис. доларів США в строк до 03.06.2026р. та щомісяця в строк не пізніше 10 числа місяця, починаючи з 01 серпня 2006р. сплачувати іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 13% рівних (в подальшому - 16,5% річних) згідно з графіком сплати процентів та кредиту. Зобов»язання повинно бути виконаним у валюті кредиту шляхом перерахування суми кредиту та процентів за користування кредитом на позичковий рахунок іпотекодержателя, сплачувати штрафи та пеню у розмірі, у випадках та на умовах, передбачених кредитним договором, з урахуванням змін і доповнень до кредитного договору. Пунктом 1.5 іпотечного договору визначена оціночна вартість предмета іпотеки 319550грн. 00коп. Відповідно до п.п. 5.1.4, 5.1.6, 5.1.7 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки: у випадках порушення іпотекодавцем вимог п.п.2.1-2.4, 4.1, 4.2, 5.3.5, 5.3.7 цього договору, вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобов»язання в повному обсязі або самостійно вжити заходів, необхідних для забезпечення схоронності та захисту предмета іпотеки від посягань з боку третіх осіб, зі стягненням понесених витрат; у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов»язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане; у разі порушення позичальником зобов»язання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов»язань за цим договором, а також інших обов»язків іпотекодавця, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язання, а в разі його невиконання отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки. Також іпотекодержатель (п.5.1.12) має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.7.1 іпотечного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язання по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов»язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 7.4, 7.5 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання по кредитному договору в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до п.7.4 іпотечного договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. За даними звіту про оцінку від 10.12.2015р., наданого позивачем, вартість предмета іпотеки на час розгляду справи становить 185000грн. 00коп. 20.08.2015р. банком направлялась вимога позичальнику щодо необхідності виконання умов кредитного договору. За наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 21.12.2015р. заборгованість становить 373999грн. 95коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту та відсотками 15723,34 доларів США (370228,27грн. з розрахунку 1 долар США = 23,546414грн. по курсу НБУ станом на 21.12.15р.) кредит 15308,76 доларів США; відсотки 414,38 доларів США; заборгованість по комісії: комісія за РО 0,00грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 3771,68грн. При цьому, розрахунок заборгованості містить відомості й щодо розмірів, дат внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості. Позивачем не оспорюється факт внесення грошових коштів [PERSON] протягом жовтня 2015р. березня 2016р., про що свідчать надані до суду останнім відповідні квитанції. Між тим, відповідачем не доведено факт погашення ним заборгованості за простроченими платежами та сплати неустойки. Крім того, встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», з 20.03.2015р. по 19.03.2016р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до рішення №213 від 22.02.2016р. процедуру ліквідації продовжено на 2 роки до 19.03.2018р. включно. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору від 04.07.06р. чи іпотечного договору від 04.07.06р., а також додаткових угод до них, - недійсними чи розірваними. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею\~549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.\~3 ст.\~549 ЦК). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ч.2 ЦК). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.573 ч.1ЦК). Відповідно до ст. 576ЦК, - предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (ст.577 ч.1ЦК). Статтею 589 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1, 2 ст. 590ЦК). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або за рішенням третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Відповідно до Закону «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Визначення іпотеки міститься і у ст.\~575 ЦК, згідно з якою іпотека це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки; сплату процентів і неустойки (пені, штрафу); сплату основної суми боргу. Як визначено у ч.ч.1, 2, 3 ст. 33 згаданого Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, за аналізом ст. ст. 546, 572, 575, 576 ЦК, ст. ст. 1, 4, 6 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 1, 7, 18, 33 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що суть іпотеки (застави) полягає у тому, що кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Тобто право іпотеки це право на чуже нерухоме майно, внаслідок установлення якого власник може бути примусово позбавлений власного права на це майно. Відчуженням майна є будь-які дії особи, внаслідок вчинення яких така особа у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що їй належить. За нормами ст. 509 ЦК, під відчуженням необхідно розуміти і взяття на себе зобов'язання, наслідком якого буде втрата такого майна. Таким чином, передача нерухомого майна у заставу (іпотека) є відчуженням. Аналогічний висновок міститься в постанові ВСУ від 25.11.2014 у справі №3-179гс14. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Статтею 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нього за позивачем ПАТ «ВіЕйБі Банк», - відповідає вимогам ст.16 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37 ч.1 Закону України «Про іпотеку», а також узгоджується з положеннями п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Ця позиція підтримується й практикою ВСУ, викладеною у справах №3-139гс11/33/14, №6-124цс13. Крім того, норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не дають підстав для відмови у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ «ВіЕйБі Банк» права власності на цей предмет. Отже, доводи представника відповідача та відповідача щодо даного питання, є безпідставними. Не ґрунтуються на нормах закону твердження відповідача про застосування строків позовної давності, що викладені у заяві від 29.12.2015р., враховуючи положення ст.ст. 256-267 ЦК України, а також дані про зарахування грошових коштів на погашення штрафних санкцій в 2015 році, що відображено у розрахунку заборгованості станом на 21.12.2015р., наданого позивачем під час розгляду справи. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову, відповідачем [PERSON] та його представником, - до суду не надано. Крім того, не знайшли свого підтвердження пояснення представника відповідача про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті ним кредиту, процентів за користування кредитом та інших виплат. До того ж, сам факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №164, дає підстави позивачу банку, скористатися правом звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до способів захисту, визначених ст. 16ЦК. Як передбачено п. 3.2.4 кредитного договору, банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором та/або договором іпотеки. Беззаперечним є факт порушення таких умов договору, що не заперечувалось відповідачем [PERSON] в судовому засіданні під час наданням ним пояснень по даній справі. Суд критично відноситься до даних висновку звіту №031016 оцінки житлового будинку предмету іпотеки від 10.03.2016р., наданого представником відповідача в судовому засіданні. Так, як передбачено п.п. 7.6, 7.6.1 іпотечного договору, - за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог можу здійснюватись в позасудовому порядку, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених умов: у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець цим договором іпотеки підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотеко держателя предмета іпотеки. При цьому, ціною придбання у власність предмета іпотеки є сума заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором на дату прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про придбання предмета іпотеки у власність. Іпотекодержатель також має право на свій розсуд вказати у своєму односторонньому рішенні про придбання предмета іпотеки у власність вартість предмета іпотеки, визначену на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому договорі оцінки предмета іпотеки сторонами та/або на підставі балансової вартості предмета іпотеки, що значиться в балансі іпотекодавця. Отже, за результатами розгляду даної цивільної справи, з»ясувавши обставини та дослідивши наявні докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 04.07.2006р. №164 в розмірі 373999грн. 95коп. перед ПАТ «ВіЕйБі Банк», - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, - нерухоме майно: будинок №3, що по пров. Гвардійський в м. Черкаси, загальною площею 99,6кв.м. (літера А1 зі всіма видами благоустрою, літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), погріби (літери Г і З), сарай (літера Д), вбиральня (літера Е), огорожа (№1-4), водоколонка (№5), зареєстрований в ЧООБТІ в книгу №133, номер запису 288, реєстраційний номер 14948687, що належить на праві власності [PERSON], шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «ВіЕйБі Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за ПАТ «ВіЕйБі Банк» право власності на нерухоме майно будинок №3, що по пров. Гвардійський в м. Черкаси, загальною площею 99,6кв.м. (літера А1 зі всіма видами благоустрою, літня кухня (літера Б), вбиральня (літера В), погріби (літери Г і З), сарай (літера Д), вбиральня (літера Е), огорожа (№1-4), водоколонка (№5), зареєстрований в ЧООБТІ в книгу №133, номер запису 288, реєстраційний номер 14948687. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 3654грн. 00коп. Виходячи із викладеного та,

Outcome: approved