Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості у квітні 2018 р. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 6636 грн. 97 коп. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2014 р. [PERSON] звернувся до Солом'янського районного центру зайнятості міста Києва із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, в якій вказав, що не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. А також повідомив, що ознайомлений з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом № НТ141020 від 20.10.2014 р. відповідачу надано статус безробітного та наказом № НТ141022 від 22.10.2014 р. призначено допомогу по безробіттю, згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації №60/62 від 13.02.2009 р., та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 р. №7-1, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р. за №232/16248, центрами зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Для проведення зазначених розслідувань центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, ведення особистого селянського господарства, отримання пенсії. Позивач посилається на те, що в результаті обміну інформацією з Державною податковою інспекцією було виявлено дані про періоди зайнятості особи в ТОВ «ТРЕЙД-Центр» з 01.04.2015 р. по 25.05.2015 р., у період перебування на обліку, в статусі безробітного в Солом'янському районному центрі зайнятості. В ході проведення розслідування страхових випадків, Луцький міський центр зайнятості склав акт розслідування № 214 від 28.07.2015 р., в якому зазначено, що гр. [PERSON] перебував у цивільно-правових відносинах з 01.04.2015 р. по 25.05.2015 р. відповідно до договору від 01.04.2015 р. та отримував дохід. Отже, під час реєстрації в Солом'янському РЦЗ, відповідач своєчасно не надав відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а саме факт перебування у цивільно-правових відносинах і незаконно отримував допомогу по безробіттю. Як зазначає позивач, згідно бухгалтерської довідки від 14.12.2017 р. № 3915, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем з 01.04.2015 р. по 06.07.2015 р. становить 6636 грн. 97 коп. Наказом Солом'янського РЦЗ № 185 від 13.08.2015 р. було прийнято рішення щодо повернення відповідачем незаконно отриманих коштів в розмірі 6636 грн. 97 коп. Відповідачу 13.08.2015 р. було направлено лист - повідомлення № 4353 про повернення коштів, але сума заборгованості не повернута, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. За таких підстав позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно нараховану допомогу по безробіттю у сумі 6636 грн. 97 коп. Ухвалою суду від 15 серпня 2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.10.2014 р. [PERSON] звернувся до Солом'янського районного центру зайнятості міста Києва із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, в якій вказав, що не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. А також повідомив, що ознайомлений з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом Солом'янського РЦЗ № НТ141020 від 20.10.2014 р. відповідачу надано статус безробітного та наказом № НТ141022 від 22.10.2014 р. призначено допомогу по безробіттю, згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації №60/62 від 13.02.2009 р., та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 р. №7-1, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р. за №232/16248, центрами зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Для проведення зазначених розслідувань центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, ведення особистого селянського господарства, отримання пенсії. Вбачається, що в результаті обміну інформацією з Державною податковою інспекцією було виявлено дані про періоди зайнятості відповідача в ТОВ «ТРЕЙД-Центр» з 01.04.2015 р. по 25.05.2015 р., у період перебування на обліку, в статусі безробітного в Солом'янському районному центрі зайнятості. В ході проведення розслідування страхових випадків, Луцький міський центр зайнятості склав акт розслідування № 214 від 28.07.2015 р., в якому зазначено, що гр. [PERSON] перебував у цивільно-правових відносинах з 01.04.2015 р. по 25.05.2015 р. відповідно до договору від 01.04.2015 р. та отримував дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 06.09.2014 р. чинної на момент надання відповідачу статусу безробітного) до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч. 3 ст. 3 вищевказаного Закону України зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентується трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Також п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття реєстрація безробітного припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Позивач зазначає, що неподання відповідачем [PERSON] даних про те, що він перебував у цивільно-правових відносинах з ТОВ «ТРЕЙД-Центр» та отримував дохід, призвело до безпідставного надання відповідачу статусу безробітного та незаконного отримання відповідачем допомоги по безробіттю. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з астраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, відповідач, перебуваючи у цивільно-правових відносинах з ТОВ «ТРЕЙД-Центр» та отримуючи дохід, не повідомив про це позивача. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи). Наказом Солом'янського РЦЗ №185 від 13.08.2015 р. було прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів гр. [PERSON] протягом 15 робочих днів після отримання повідомлення. Згідно бухгалтерської довідки від 14.12.2017 р. № 3915, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем з 01.04.2015 р. по 06.07.2015 р. становить 6636 грн. 97 коп. Відповідачу 13.08.2015 р. було направлено лист - повідомлення за № 4353 про повернення коштів, але сума заборгованості [PERSON] повернута не була. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з ретельно проаналізованими доказами, суд дійшов категоричного висновку, що внаслідок неподання [PERSON] відомостей про обставини, що впливають на умови виплати його забезпечення та надання соціальних послуг, останній безпідставно отримав допомогу по безробіттю та не виконав вимоги ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого з останнього необхідно стягнути суму у розмірі 6636,97 грн., які і пред'явлені позивачем до стягнення. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved