Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач об`єднане автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку зворотної вимоги (регресу). В якому прохали: стягнути з [PERSON] , на користь ОАГ ЗУОЗ Полтавської області, матеріальну (майнову) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі сплаченої матеріальної шкоди в сумі 244 745,99 грн., відшкодованих понесених судових витрат в сумі 2 447,50 грн., всього 247 193,49 грн. Стягнути з [PERSON] , на користь ОАГ ЗУОЗ Полтавської області, судовий збір у розмірі 3707,90 грн. В обґрунтування позову зазначили, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22.06.2020 по справі №552/2225/20 позовні вимоги [PERSON] до КО «ОАГ ЗУОЗ Полтавської області», треті особи: [PERSON] , Полтавське управління ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС» задоволено. Стягнуто з КО «ОАГ ЗУОЗ Полтавської області» на користь [PERSON] 244 745.99 грн. матеріальної шкоди, 2447.50 грн. понесених судових витрат, а всього 247 193,49 грн. Рішення суду набрало законної сили 23.07.2020. ОАГ ЗУОЗ Полтавської області виконано вищезазначене рішення суду у повному обсязі та загалом сплачено 247 193,49 грн.: платіжним дорученням №1263 від 31.07.2020 відшкодовано матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 244 745.99 грн.; платіжним дорученням №1264 від 31.07.2020 відшкодовано [PERSON] понесені судові витрати в сумі 2 447,50 грн. Підстави відшкодування шкоди позивачем ОАГ ЗУОЗ Полтавської області коштів, факт перебування відповідача [PERSON] у трудових відносинах з автогосподарством та інші обставини встановлені рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22.06.2020 по справі №552/2225/20. Враховуючи той факт, що ОАГ ЗУОЗ Полтавської області на виконання рішення Київського районного суду м.Полтави від 22.06.2020 року по справі №552/2225/20 в добровільному порядку відшкодовано [PERSON] матеріальну шкоду та понесені судові витрати на загальну суму 247 193,49 грн. у ОАГ ЗУОЗ Полтавської області виникло право зворотньої вимоги (регресу) до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди на суму 247 193,49 грн., через що звертаються до суду з даним позовом (а.с.1-3). 31 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі №№554/8004/2020, 2/554/2278/2020. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 11.00 годин на 29 вересня 2020 року (а.с.32) В судове засіданні представник позивача ОАГ ЗУОЗ Полтавської області за дорученням Кобрись О.М. до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Прохає проводити судове засідання без здійснення повної відео та аудіотехнічної фіксації судового процесу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 22.06.2020 рішенням Київського районного суду м. Полтави у справі №552/2225/2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з КО «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області» на користь [PERSON] 244745.99 грн. матеріальної шкоди, 2447.50 грн. понесених судових витрат, а всього 247193,49 грн. Рішення набрало законної сили 23 липня 2020 року (а.с.4-6). Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як слідує з рішення, 12.04.2020 о 12 год. 10 хв. водій [PERSON] керуючи службовим автомобілем об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області «ГАЗ 32214», д.н.з. [NUMBER] по вул. Федора Матвієнка в м. Полтаві при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Героїв АТО не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, не надав переваги в русі автомобіля «MERCEDES-BENZ VIANO», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок автопригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців. Згідно зі звітом № 284 про оцінку майна від 22.04.2020 вартість матеріального збитку з втратою товарної вартості складає 339745.99 грн. Відповідно до страхового акту № 88028/1 від 06.05.2020 ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» сума страхового відшкодування становить 100000 грн. [PERSON] є працівником КО «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області», автомобіль ГАЗ 32214 д.н.з [NUMBER] належить відповідачу, автомобіль на час ДТП використовувався [PERSON] при виконанні робочих завдань, сума яка підлягає стягненню становить 239745.99 грн. Таким чином, вина [PERSON] у вищевказаному ДТП, внаслідок якого було пошкоджено службовий автомобіль ОАГ ЗУОЗ Полтавської області, є доведеною. Згідно ст.ст.22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, підставою відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність вини особи, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст. 130 КЗпП України, встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 130 КЗпП України, за наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно вимог ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з озгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно з абз. 4 вказаного пункту постанови якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Об`єднаним автогосподарством закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області виконано рішення суду від 22.06.2020 у повному обсязі та загалом сплачено 247 193,49 грн., що підтверджується копіями: платіжного доручення №1263 від 31.07.2020 в розмірі 244 745.99 грн.; платіжного доручення №1264 від 31.07.2020 в розмірі 2 447,50 грн. (а.с.9, 10) Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільне не сплатив. Відповідно до ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати ОАГ ЗУОЗ Полтавської області сплачену суму завданої шкоди у розмірі 247 193,49 грн., оскільки, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, з вини якої спричиненні збитки. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 3 707,90 грн. (а.с.11) Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1 853 грн. 95 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1 853 грн.95 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved