Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 11.01.2021 року звернувся у суд із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2018 року по 30.04.2020 року у розмірі 10 805, 22 грн., вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач є виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії споживачу житлового будинку [ADDRESS] , власником квартири № 96 у якому є відповідач. Площа квартири відповідача включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження. Будинок відповідача обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використаної теплової енергії, що, на думку позивача, також підтверджує подання підприємством теплової енергії до квартири відповідача. Відповідач, в порушення своїх обов`язків, не вносить плату за надані та спожиті комунальні послуги, у зв`язку із чим виникла заборгованість у спірному розмірі, яку просить стягнути з нього. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 09.02.2021 року позовну заяву залишено без руху та згодом недоліки усунено. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 15.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача Станько Ю.П. у судове засідання не з`явився. 12.03.2021 року подав заяву, у якій просив розглянути справу у відсутності представника позивача та зазначив, що відводів не має, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує (а.с.62-64). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками, які з невідомих причин не отримував (а.с.59,60, 70), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с.68,69). Відзиву на позов не подав. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд наступного висновку. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Порядок надання та споживання житлово-комунальних послуг, порядок укладення, зміни та припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг до 01.05.2019 року встановлювався Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року. Відповідно до ч.4 ст.19 цього Закону, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), якою є Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго». Аналогічна норма закріплена у п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 01.05.2019 року. Суд установив, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджено довідкою ЛКП «Сигнівка» від 05.08.2020 № 4606 (а.с.22). Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг та користується, зокрема послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.05.2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10805 грн. 22 коп. (а.с.38). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавицями і споживачами, а також їхні права і обов`язки на час виникнення спірних відносин, регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст..5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, Індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 01.07.2014 року опубліковано умови договору приєднання в друкованому місцевому виданні «Високий Замок» №92 ( 5156 ) та запропоновано усім своїм споживачам укласти такий договір. Сторонами цей факт не запечувався. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, іншими актами цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором. Зазначені умови встановлені договором приєднання про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». Таким чином, зобов`язання боржника сплатити певну суму на користь кредитора відповідно до цивільно- правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідна правова позиція поширюється на правовідносини, які склались між сторонами. Повертаючись до матеріалів справи суд зауважує, що відповідач користувався послугами з централізованого опалення, проте не здійснювалась плата за їх утримання, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.04.2018 року по 30.04.2020 року за послуги з центрального опалення у розмірі 10 805, 22 грн. (а.с.23). До позову додано Акти зняття показів засобів обліку теплової енергії за період з 19.04.2018 року до 23.04.2020 року (а.с.24-37). На час звернення позивача до суду із позовною заявою, відповідачем заборгованість не оплачена. Розрахунки заборгованості відповідачем не оспорювались, будь-яких інших розрахунків суду не подано, а відтак такі беруться судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, шо між сторонами існують фактичні договірні відносини. Відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки з оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за спірний період, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. Отже, суд приходить висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2018 року по 30.04.2020 року у розмірі 10 805, 22 грн., а позов задоволити. Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви до суду позивач сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. (210,20 грн (судовий наказ) +1 891,80 грн (сплачено при поданні позовної заяви)+168 грн(доплачено в порядку виконання ухвали суду), що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved