Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.06.2011 року, від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя сторін не склалося, шлюбні стосунки між сторонами поступово погіршувалися та з вересня 2018 р. вони почали проживати окремо, відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Тому позивачка прийшла до остаточного рішення про розірвання шлюбу, і просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 29.04.2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих суду доказів, приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2011 р., про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 24.06.2011 р., актовий запис № 284. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про поділ спільного майна та взаємних претензій у сторін немає. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved