Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини і сплачував аліменти до її повноліття, після чого стягнення аліментів припинилося, однак дитина продовжує навчання, а добровільно він не надає матеріальну допомогу. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що позивачка працює, однак отримує мінімальний дохід, якого не вистачає на утримання дитини, яка навчається. Відповідач працює, однак після закінчення стягнення аліментів коли виповнилося дитині 18 років допомоги на її утримання не надає. Просили позов задовольнити. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, і в якому народилася донька [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, постановою судді Буринського районного суду, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб (а.с.2,9,12,13). Як вбачається з показів позивачки та довідки Буринської міської ради, дитина перебуває на утриманні позивачки, при цьому вона навчається на четвертому курсі вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва» І-ІІ рівня акредитації з денною формою навчання на державній основі і потребує матеріальної допомоги, що видно також з довідки про навчання та договору з навчальним закладом, договором на проживання (а.с.6,7,16). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач працює, має нормальний стан здоров'я інших утриманні не має, у зв'язку з чим суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки яка навчається. Таким чином при визначенні розміру аліментів які необхідно стягувати з відповідача, суд приймаючи до уваги його матеріальне становище і матеріальне становище дитини та позивачки, а також стан їх здоров'я, вважає, що розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити у частці від доходу відповідача, яка повинна становити не менше ніж 1/4 частини його заробітку (доходу), задовольнивши позов.

Outcome: approved