Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову №23/02-31 від 16 лютого 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, видану приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком Олегом Вікторовичем. В обґрунтування позову зазначає, що після смерті її батька [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 січня 2004 року, яку вона прийняла, подавши про це заяву нотаріусу в установлений законом строк. Інших спадкоємців немає. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . 15 лютого 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кузьменка О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус своєю постановою від 16 лютого 2021 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи відмову тим, що при здійсненні перевірки наявності виданого за життя [PERSON] заповіту за даними Спадкового реєстру встановлено, що 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368 було посвідчено заповіт [PERSON] . Дані, які дозволяють здійснити ідентифікацію особи [PERSON] , у спадковому реєстрі відсутні. Примірник заповіту переданий на зберігання до Луганського обласного нотаріального архіву. 01 лютого 2021 від в.о. завідувача Луганського обласного нотаріального архіву одержано лист від 07 жовтня 2020 року, у якому він повідомляє, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 25 листопада 2014 та наказу від 21 лютого 2019 року документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі заповіт, посвідчений 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368, від імені [PERSON] , до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавався і перебуває в м. Луганськ на тимчасово не підконтрольній території. Отже, на сьогодні відсутня можливість надати інформацію по вказаному заповіту. Неможливість ідентифікувати заповідача [PERSON] за вказаним заповітом та/або з`ясувати його зміст, не дозволяє видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач вважає вказану відмову такою, що суперечить чинному законодавству, оскільки ніхто інший не звертався із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а вона має право на спадкування як спадкоємець першої черги згідно зі ст. 1261 ЦК України. Вважає, що жодних підстав, визначених ст. 49 закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, які зумовлюють відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідачем не наведено. 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого приватний нотаріус Кузьменко О.В., зазначив, що при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка оскаржується позивачкою, ним було дотримано вимоги законодавства України, тому позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.\~ З метою підтвердження доказів заперечень проти позову судом було задоволено клопотання Відповідача про витребування доказів від приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменка О.М. у відповідності до ч. 8 ст. 8 закону України «Про нотаріат». Позивачка та її представник адвокат Прокопець С.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач - приватний нотаріус Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменко О.В. заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на невизначеність кола спадкоємців через неможливість перевірки заповіту, посвідченого 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368, від імені [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши всі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. За приписами\~ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12,\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено\~Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . 05 березня 2020 року на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] заведено спадкову справу №9/2020. У матеріалах спадкової справи наявна довідка №15.1-02/2003 від 1 липня 2020 року, видана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, що містить відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] на день його смерті в [ADDRESS] , а також посилання на те, що станом на день його смерті разом із ним за вищезазначеною адресою постійно проживав і був зареєстрований [PERSON] , 1959 року народження, який не має родинних відносин із померлим. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.01.2004 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Ніжинським МБТІ 12.01.2004, вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності від 08.01.2004; [PERSON] 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності від 08.01.2004; [PERSON] - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності від 08.01.2004. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На день її смерті в [ADDRESS] з нею за вищезазначеною адресою постійно проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] , 1930 року народження, та син [PERSON] , 1959 року народження. Згідно даних Спадкового реєстру вбачається, що 28.11.1987 Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за р.№1368 було посвідчено заповіт [PERSON] . З листа в.о. завідувача Луганського обласного нотаріального архіву від 07 жовтня 2020 року вбачається, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 25 листопада 2014 та наказу від 21 лютого 2019 року документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі заповіт, посвідчений 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368, від імені [PERSON] , до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавався і перебуває в м. Луганськ на тимчасово не підконтрольній території. На сьогоднішній день відсутня можливість надати інформацію по вказаному заповіту. В матеріалах справи наявна заяв [PERSON] від 16.02.2021 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкове майно після померлого [INFO] батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріусу Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменка Олега Вікторовича від 16 лютого 2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на підставі п.2 ст.49 ЗУ «Про Нотаріат», а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування\~постанови про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії (видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом)\~нотаріус зазначає,\~що відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого ст.\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. На день смерті [PERSON] разом із ним проживав [PERSON] , який може бути таким спадкоємцем, якщо є включеним до кола спадкоємців, зазначених у заповіті заповідача [PERSON] , посвідченого 28.ёё.1987 Троїцькою державною нотаріальною конторою за р.№1368. Неможливість ідентифікувати (встановити дату народження) заповідача не дозволяє видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Частиною 2\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 5 вказаного Закону\~визначено обов`язки нотаріуса, до яких віднесено: здійснення своїх професійних обов`язків відповідно до цього\~Закону\~і принесеної присяги, дотримання правил професійної етики; сприяння фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснення прав і обов`язків, попередження про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігання в таємниці відомостей, одержаних ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмова у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; ведення нотаріального діловодства та архіву нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливе ставлення до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допущення їх пошкодження чи знищення; надання документів, інформації і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійне підвищення свого професійного рівня, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої\~статті 29-1 цього Закону, проходження підвищення кваліфікації; виконання інший обов`язків, передбачених законом. Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно. Оскарження ж відмови у такому вчиненні матиме місце у разі, якщо особа вважає, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до\~ст.\~50\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження\~нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Частиною першою ст. 1298 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ (далі Закон №3425) порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема, нотаріусами, встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до вимог ст. 5 абз. 5 ч. 1 Закону №3425-XII нотаріус зобов`язанаий відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Положеннями ч. 1 ст. 46 Закону №3425-ХІІ передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (ч. 3 Закону №3425-ХІІ). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №3425-ХІІ нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону №3425-ХІІ свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (ч. 11 ст. 67 Закону №3425-ХІІ). Відповідно до вимог ст. 69 Закону нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Пунктом 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (із змінами) (далі Порядок №296/5) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до вимог п. 4.14 Порядку №296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. У п. 5.1 Порядку №296/5 зазначено, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. У відповідності до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. При здійсненні перевірки наявності заповіту, складеного за життя [PERSON] , за даними Спадкового реєстру встановлено, що 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368 було посвідчено заповіт [PERSON] . Дані, які дозволяють здійснити ідентифікацію особи [PERSON] , у Спадковому реєстрі відсутні. Примірник заповіту переданий на зберігання до Луганського обласного нотаріального архіву. 01 лютого 2021 року від в.о. завідувача Луганського обласного нотаріального архіву одержано лист від 07 жовтня 2020 року, у якому він повідомляє, що відповідно до наказу ГТУЮ у Луганській області від 25 лютого 2014 року та наказу від 21 лютого 2019 року документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі заповіт, посвідчений 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368, від імені [PERSON] , до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавався і перебуває в м. Луганськ на тимчасово не підконтрольній території. Отже, на теперішній час відсутня можливість надати інформацію по вказаному заповіту. Станом на теперішній час у спадковій справі №9/2020 немає жодних достовірних даних про зміст заповіту, складеного 28 листопада 1987 року [PERSON] , і про коло осіб, яких заповідач призначив своїми спадкоємцями. Крім того, відсутні і будь-які ідентифікуючі дані щодо особи самого заповідача. 15 лютого 2021 року від [PERSON] до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменко Олега Вікторовича надійшла заява про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на спадкове майно, що складається із 1/3 частки квартири [ADDRESS] . За умови наявності одержаних нотаріусом достовірних відомостей про складення саме померлим [INFO] спадкодавцем [PERSON] , заповіту від 28 листопада 1987 року, посвідченого Троїцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №1368, та про коло осіб, яких заповідач призначив своїми спадкоємцями, до яких не виключена можливість включення і [PERSON] , який згідно з довідкою №15.1-02/2003 від 01 липня 2020 року постійно проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та є сином його померлої дружини [PERSON] , а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, останній і одержує право на спадкування за заповітом. У такому разі відповідно до положень ч.2 ст. 1223, 1245 ЦК України спадкоємець за законом першої черги [PERSON] одержує право на спадкування за законом лише у випадках, визначених ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у тому числі у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Нотаріусом було здійснено всі визначені законом дії для витребування відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (видачі спадкового свідоцтва спадкоємцям). З поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для надання необхідних документів та відомостей по спадковій справі №9/2020 витребувані нотаріусом відомості не були надані та не можуть бути надані на теперішній час, а саме: Відомості, які дозволили б ідентифікувати, зокрема встановити дату народження заповідача [PERSON] за заповітом, посвідченим 28 листопада 1987 року Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області за № 1368, були витребувані у відповідності до вимог ст. 46 Закону №3425-ХІІ із Луганського обласного державного нотаріального архіву (запит вих. №133/02-14 від 28 вересня 2020 року), але надані не були. Зазначені відомості є необхідними для визначення приналежності заповіту спадкодавцю по спадковій справі №9/2020, а також у подальшому для визначення кола спадкоємців як за законом, так і за заповітом. Згідно ст. 67 Закону №3425-ХІІ свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, що потребує в тому числі врахування вимог ст. 1245 ЦК України по визначенню частини спадщини, не охопленої заповітом. Наявність заповіту спадкодавця вимагає всебічного вивчення обставин спадкової справи, пов`язаних, у першу чергу, з одержанням відомостей, які достовірно вказують на приналежність наявного в Спадковому реєстрі заповіту саме спадкодавцю по спадковій справі, а їх відсутність унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом. Імперативна норма п. 2 ч. 1 ст. 49 закону України «Про нотаріат» зобов`язує нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не надано відомості (інформацію) та документи для її вчинення. Вивчивши подану [PERSON] заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після її батька [PERSON] , на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Кузьменком О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за відсутності в спадковій справі №9/2020 вище вказаних відомостей та документів видача спадкового свідоцтва на ім`я [PERSON] є неможливою в цей час. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі N 761/36415/18 вказано, суд не може зобов`язати приватного нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, зокрема видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що при винесенні нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка оскаржується позивачкою, нотаріусом дотримано всіх вимог законодавства України, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed