Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся в Сокальський районний суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування коштів в порядку регресу, свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2014р. в м. Червоноград по вул. Б.Хмельницького з вини громадянина, який керував автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер [NUMBER], скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначає, що вина відповідача у спричиненні даної ДТП підтверджується постановою Сокальського районного суду від 21.07.2014р. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER], що на момент події належав [PERSON]. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №376 від 19.10.2014р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER] становить 19414,11грн., ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля становить 5393,13грн. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, до якої додано копію поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3798663, терміном дії з 01.08.2013р. по 31.07.2014р. У звязку з настанням страхового випадку, позивачем здійснено регламенту виплату потерпілому в розмірі 14020,98грн. Просить суд стягнути із відповідача в користь МТСБУ 15797,98грн. основного боргу, 1600грн. судового збору та 2000грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 23.04.2018р. повторно не прибув, не повідомив суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивача у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З оглянутої в судовому засіданні копії поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3798663 від 01.08.2013р., встановлено, що такий видано ПрАТ АСК «Скарбниця». Страхувальником за даним полісом є [PERSON], а забезпеченим транспортним засобом автомобіль марки Ауді 80, 1984р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. З дослідженої копії постанови Сокальського районного суду Львівської області по справі №454/1887/14-п від 21.07.2014 року встановлено, що водій [PERSON], 16.06.2014р. о 23.30год. по вул. Б.Хмельницького, 63 в м. Червоноград, керуючи автомобілем марки «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП порушник спричинив пошкодження даних транспортних засобів. За вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу в розмірі 340грн. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.06.2014 року, за наслідками якої пошкоджено автомобілі «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] та «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER], а також винність водія [PERSON] у вчиненні цієї ДТП, визначені у постанові Сокальського районного суду від 21.07.2014року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. З оглянутої копії висновку №376 від 19.10.2014р. експертного авто товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER] становить 19414,11грн., ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля становить 5393,13грн. Згідно копії заяви [PERSON] від 03.11.2014р., встановлено, що він звернувся до Моторного (страхового) бюро України з проханням здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження його транспортного засобу. Дослідженнями платіжними дорученнями №1/24667 від 04.12.2014р. встановлено, що позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14020,98грн., а також згідно платіжного доручення №8425 від 02.12.2014р. сплачено 1777грн. за послуги аварійного комісара. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, позовна вимога, про стягнення із відповідача [PERSON] в користь позивача МТСБУ виплаченого страхового відшкодування та витрат на послуги страхового комісара в загальній сумі 15797,98грн. підлягає до задоволення в повному обсязі. В свою чергу, дослідженим платіжним дорученням №1259413 від 05.10.2017р., встановлено, що позивачем при звернені до суду із даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1600грн., який згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача в користь позивача. Що стосується вимоги щодо стягнення із відповідача 2000грн. витрат на правовому допомогу, судом встановлено наступне. Дослідженою копією додаткової угоди №149 до контракту про надання правової допомоги №80 від 19.12.2012р., встановлено, що таку укладено між МТСБУ та ТзОВ «ВМ». Згідно п. 1 угоди, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника справ, зокрема №24667 [PERSON], де розмір винагороди виконавця визначено в сумі 2000грн. Разом з тим, позивачем не долучено будь-яких доказів понесення даних витрат (платіжне доручення, квитанція, тощо..), в той час, як згідно п.2 вказаної вище угоди, оплата послуг виконавця, в розмірах вказаних в контракті, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця винагороди протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами акту про виконані роботи по кожній справі окремо. Враховуючи те, що позивачем не надано суду жодного підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 2000грн., як і акту виконаних робіт по даній справі, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення із відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial