Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом, якому просить скасувати заборону на відчуження (арешт) будинку №127 по вул.Незалежності в м.Мелітополі. При цьому, позивачка зазначає, що за рішенням суду їй належить вищевказаний будинок, але в установленому законом порядку дане рішення вона своєчасно не предявила для реєстрації до МБТІ. Однак, як було зясовано при оформленні документів, на даний будинок накладено обтяження у вигляді заборони, яка виникла 09.09.1992 по боргу відповідача [PERSON], який виник за позикою заводу тракторних гідроагрегатів. Оскільки земельна ділянка була надана їй для будівництва будинку, відповідач ніякого відношення до її будинку не має, а існуюча заборона на будинок унеможливлює вільно розпоряджатися їй своїм майном, а тому, вона просить скасувати дану заборону. В судове засідання позивачка не зявилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на уточненому позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за зазначеною адресою не проживає». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Представник відділу реєстраційної виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду письмові пояснення, в яких просить розгляд справи проводити у їх відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власницею житлового будинку №127 по вул.Неалежності в м.Мелітополі на підставі рішення суду від 07.06.2006. Дане рішення суду набрало законної сили 20.06.2006 /а.с.3/. Вищевказаний будинок було побудовано на земельній ділянці, що належить позивачці на підставі розпорядження голови райдержадміністрації №982 від 05.11.2004 року, про що їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №103516 /а.с.4/. Також позивачкою було отримано дозвіл на будівництво житлового будинку за даною адресою, про що зазначено в розпорядженні голови райдержадміністрації №157 від 20.03.2002 /а.с.34/. Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказану нерухомість накладено заборону (архівний запис), зареєстрований 21.06.2005 за №2106244 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження: позика, завод тракторних гідроагрегатів, у розділі «власники» зазначено [PERSON] /а.с.2/. Позивачка через перебування майна під забороню не має можливості розпоряджатись своїм майном. З наявної у матеріалах справи копії будинкової книги на житловий будинок № 127, що розташований по вул.Незалежності в м.Мелітополі вбачається, що така особа як [PERSON] не є власником даного будинку, у ньому не проживав та ніколи не був у ньому зареєстрований /а.с.5-6/. Відповідно до частини 3 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вищевикладені обставини вбачається, що запис за № 2106244 від 21.06.2005, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є таким, що внесений помилково, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved