Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області звернувся до суду із вказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] працює водієм Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області та згідно договору про повну індивідуальну та матеріальну відповідальність від 01.01.2013 року прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження доручених йому матеріальних цінностей роботодавцем. 22.08.2020 року на автодорозі Оржиця-Хорол, 13км + 790м, відповідач, керуючи автомобілем CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав за межі зустрічної смуги для руху, де допустив зіткнення з бетонним стовпчиком дорожнього огородження, після чого з`їхав у зустрічний кювет, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 22.09.2020 року у справі № 543/778/20 відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що [PERSON] 22.08.2020 року виконував свої службові обов`язки на автомобілі CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу. Внаслідок ДТП відповідач спричинив Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області матеріальних збитків на загальну суму 117 956,90 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області просило стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 114 456,90 грн., витрати за проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку у розмірі 3500,00 грн., всього 117 956,90 грн. та стягнути судові витрати. 27.04.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заявлені до нього позовні вимоги не визнає. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що дорожньо-транспортна подія сталася під час виконання відповідачем трудових обов`язків. Також, відповідач вказав, що позивач не залучив до участі в справі страхову компанію і не просить суд про це, що на думку відповідача викликає сумнів у об`єктивності обґрунтування позову, в тому числі відмовою страховою компанією виплати страхового відшкодування, а надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, на думку відповідача, не можуть бути належними доказами. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що наведені відповідачем у відзиві заперечення є безпідставними та надуманими, твердження відповідача у відсутності об`єктивності обґрунтування позову є необґрунтованими. У запереченні на відповідь на відзив відповідач вказав, що посада водія не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. На момент транспортної пригоди відповідач керував транспортним засобом при виконанні трудових обов`язків. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду клопотання, в якому позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, представник відповідача у своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченні. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області від 29.12.2012 року [PERSON] прийнятий за переведенням із Оржицької ЦРЛ на посаду водія 2 класу з 01.01.2013 року (а.с. 55). У пунктах 1, 3 договору про повну індивідуальну і матеріальну відповідальність від 01.01.2013 року, сторонами у якому зазначені: Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області, [PERSON] , зазначено, що [PERSON] приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому роботодавцем матеріальних цінностей. У разі незабезпечення схоронності довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, завданого підприємству, організації і його відшкодування проводиться відповідно до чинного законодавства (а. с. 57). Автомобіль CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , належить Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області (а.с. 6). Згідно наказу Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області № 1 від 02.01.2020 року автомобіль CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , закріплений за водієм [PERSON] (а.с. 56). 22.08.2020 року близько 23 години 00 хвилин на автодорозі Оржиця-Хорол, 13км + 790м трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 22.09.2020 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 49-51). Наказом Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області № 9-к/тм від 18.09.2020 року [PERSON] оголошено догану (а.с. 58). У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області була завдана матеріальна шкода (а.с. 8-48). 28.12.2020 року позивачем сплачено за надання послуг з ремонту автомобіля CITROEN Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , 114 456,90 грн. (а.с. 61-62). Крім того, позивачем сплачено за проведення незалежної оцінки 3500,00 грн. (а.с. 59-60). З матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу CITROEN Jumper, державний номерн6ий знак [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «СК «Брокбізнес», за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/ 3999829 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 130000,00 грн. (а.с. 63). За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема пункт 1 цієї статті зазначає, що між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 посада водія не входить до цього Переліку. Тобто, [PERSON] не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір. Отже, [PERSON] не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди за договором про повну матеріальну відповідальність, як це передбачено пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України. Також суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності на підставі інших пунктів ч.1 ст.134 КЗпП України. Відповідно до статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання відповідачем його трудових обов`язків. Враховуючи, що завдана шкода пов`язана з виконанням відповідачем трудових обов`язків, він має нести матеріальну відповідальність згідно зі ст.132 КЗпП України у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів про розмір середньомісячного заробітку [PERSON] . При таких обставинах, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Такі висновки узгоджуються з висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 264/2076/17, провадження № 61-1146св19. Інші доводи учасників справи, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed