Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач ПАТ Дельта Банк звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив: -звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ Дельта Банк права власності на предмет іпотеки; -виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], із предмета іпотеки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]; -визнати за ПАТ Дельта Банк право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що 27.12.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11280576000, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 30 000.00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 27.12.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між АКІБ «УКРСИББАНК» і відповідачами 27.12.2007 р. був укладений договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від імені якої діяли її батьки : [PERSON], [PERSON], надали в іпотеку нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], що належить їм на праві власності. Відповідачі належним чином не виконують свої зобовязання, внаслідок чого вони мають, станом на 19.12.2013 р., заборгованість у розмірі 51 016.03 доларів США, (що за курсом НБУ складає 407 771.13 грн.). 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ Дельта Банк був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та іпотечними договорами. Посилаючись на те, що відповідачі в добровільному порядку не бажають погашати заборгованість, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявлялися, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечували проти задоволення позову в частині виселення неповнолітніх. Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору Державна реєстраційна служба в судове засідання не зявилася, надала суду свої письмові пояснення та заяву про розгляд справи в їх відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений кредитний договір № 11280576000, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 30 000.00 доларів США, що є еквівалентом 151 500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 27.12.2007 року. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» і відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], від імені якої діяли її батьки: [PERSON], [PERSON], був укладений договір іпотеки від 27.12.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно вказаного іпотечного договору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали в іпотеку банку нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], що належить їм на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради м. Миколаєва 06.10.2006 року. Батьки неповнолітньої [PERSON], [INFO], - [PERSON] та [PERSON] діяли від її імені на підставі рішення Миколаївської міської ради Миколаївської області № 2066 від 23 жовтня 2007 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого вона має заборгованість у розмірі 51 016.03 доларів США, що за курсом НБУ складає 407 771.13 грн., яка складається з наступного: - 29 748.60 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 237 780.56 грн. - заборгованість за кредитом; - 21 267.43 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 169 990.56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст. ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 р. АКІБ «УКРСИББАНК» змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі цього договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 37 Закону України Про іпотеку визначає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. У пунктах 5.1.-5.3. іпотечного договору міститься іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, у тому числі, визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною субєктом оціночної діяльності. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також, згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до п. 8 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Беручи до уваги усе вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені банком вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність та виселення відповідачів із спірної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654.00 гривень.

Outcome: approved