Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем в зв'язку з тим, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу між ними неможливе. Причиною припинення сімейних відносин позивачка вказує те, що у неї з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, постійні сварки, різні погляди на життя, внаслідок чого відсутнє почуття любові та поваги один до одного. Сторони з вересня 2014 р. проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Примирення між ними неможливе. Також позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній син - [PERSON], [INFO], проживає та перебуває на утриманні матері. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити та просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції серія [NUMBER], актовий запис № 1025. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про розділ майна придбаного позивачкою з відповідачем в період шлюбу, на теперішній час не виникло. Причиною припинення сімейних відносин є те, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, постійні сварки, різні погляди на життя, внаслідок чого відсутнє почуття любові та поваги один до одного. Сторони з вересня 2014 р. проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Примирення між ними неможливе. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення родини є неможливим. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами і дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вказаних обставинах суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьками є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON]. У теперішній час батьки дитини спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. На момент подачі позову не має достовірних даних про місце роботи [PERSON], на його утриманні інших осіб не має. Згідно ст. 182 СК України врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Також, суд враховує той факт, що на утриманні відповідача не перебувають інші особи. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Також судом враховано, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. На підставі цього суд приймає визнання позову відповідачем та задовольняє вимоги позивачки. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі цього суд задовольняє вимоги позивачки в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання [PERSON], [INFO]. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При вказаних обставинах суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved