Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 49 889 гривень 70 копійок, витрати на аварійного комісара в розмірі 1 300 гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 1 762 гривні 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 вересня 2016 року, близько 05 години 00 хвилин, на вулиці Мілютенка в м. Києві, з вини [PERSON], який керував автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача підтверджується постановою Деснянського айонного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року. Згідно Звіту № 13229 від 20 жовтня 2016 року, складеного спеціалістом ТОВ «Експертно-асистуючою компанією «Довіра» розмір завданих збитків визначений згідно ст. 29 Закону України та склав суму 54943 грн. 80 коп.,при цьому експертом було нараховано ПДВ на складові, що підлягають заміні. 101 082,06:1.2 = 84 235 грн. 05 коп. Сврз = 20 384,81+ 4 234,37+ 84 235 грн. 05 коп. х (1-0,700) = 49 889 грн. 70 коп. Таким чином розмір регламентної виплати становить 49 889 грн. 70 коп. 13 вересня 2016 року потерпілий повідомив та 19 жовтня 2016 року з метою отримання відшкодування потерпілий звернувся в МТСБУ. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону , МТСБУ 24 лютого 2017 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 49 889 грн. 70 коп. 05 липня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 30 липня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а позивачем копію ухвали про відкриття провадження у справі було отримано 30 липня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Третьою особою не було отримано копію ухвали про відкриття провадження з доданими до неї документами, а конверт із вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «закінчення терміну зберігання». Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було, третьою особою також до суду не було подано пояснень щодо заявлених позовних вимог. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2016 року, близько 05 години 00 хвилин, на вулиці Мілютенка в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік зі сплатою штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (10200 грн.), та постановою Апедяційного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без розгляду, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, залишено без змін. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Галицька» на підставі Полісу № АЕ/7675314 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії з 19 лютого 2016 року по 18 лютого 2017 року включно. При цьому, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Чері», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, що підтверджується відомостями Центральної бази даних МТСБУ. 13 вересня 2016 року до позивача звернувся [PERSON] із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 13 вересня 2016 року близько о 05 годині 30 хвилин по вул. Мілютенка в м. Києві, між автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER] та автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER]. Згідно Звіту № 13229, складеного 20 жовтня 2016 року спеціалістом ТОВ «Експертно-асистуючою компанією « Довіра» розмір завданих збитків автомобілю «Mercedes-Benz 709D», д.н.з. [NUMBER]. Станом на 20 жовтня 2016 року складає 54 943, 80 гривень. 19 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В подальшому, 22 лютого 2017 року позивачем було винесено наказ № 1521 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]», за яким було розраховано до сплати на рахунок [PERSON] відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49 889,70 гривень, яка була перерахована позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 1521рв від 23 лютого 2017 року. Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 1 300 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 35999рв від 28 лютого 2017 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд вважає, що в межах даного спору, позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування за рахунок відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 49 889,70 грн., а також відповідачем підлягають до відшкодування витрати, понесені позивачем на аварійного комісара у розмірі 1300,00 грн. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved