overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і остаточно уточнивши свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2014 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитиною. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, а тому просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в письмовій заяві позов підтримує, просить сягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 грн., справу розглядати у її відсутність. Відповідач в письмовій заяві позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі 700 грн., просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2014 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина Кирила, [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 03.12.2013 року (а.с.10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, працює, має задовільний стан здоров»я, а тому має можливість організувати своє життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині на рівні достатньому для її повноцінного розвитку. Виходячи з зазначеного розмір аліментів стягуваних з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], підлягає збільшенню. Суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить по уточнюючій позовній заяві стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, не надає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Копії свідоцтв про народження серії 1-ИД № 157255 від 17.12.2004 та серії 1-ТП №084094 від 04.08.2008 свідчать, що відповідач є батьком дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, не надає. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися. Більше десяти років проживають окремо. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується, а відповідач відмовляється розірвати шлюб через відділ реєстрації актів цивільного стану. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 лютого 1991 року Усівською сільською радою Овруцького району Житомирської області, 09.02.1991 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1 ( а.с.3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, оскільки сторони на протязі 10 років проживають окремо, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551,20 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися. Більше року проживають окремо. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, на примирення не погоджується. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 18 травня 2002 року виконкомом Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, 18.05.2002 року сторони одружилися, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №3 ( а.с.3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, оскільки сторони проживають окремо, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачка на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, відповідач на протязі чотирьох місяців проживає з іншою жінкою, веде з нею спільне господарство. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується, неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишити на проживання з нею. Ухвалою суду від 11.01.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в частині вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ТП №073751, виданого виконавчим комітетом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області, 23.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис №7( а.с.4). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 487,20 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, між ними відсутнє взаєморозуміння, у зв»язку з чим виникали сварки. В листопаді 2015 року після чергової сварки вони припинили спільне проживання та ведення господарства. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, сім»я розпалася та зберегти її не можливо. Твердо має намір розірвати шлюб. Майнових претензій до відповідача не має. Просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30 липня 2011 року виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, 30.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №15 ( а.с.3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, оскільки сторони проживають окремо, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачка на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися. На протязі останнього року у них часто виникали сварки, причиною цього є те, що відповідач зраджує їй. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується, а відповідач відмовляється розірвати шлюб через відділ реєстрації актів цивільного стану. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи, стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 487.20 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 31.08.2012 року виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, 31.08.2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис №34 ( а.с.2). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 487,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, не зійшлись характером. На протязі 2-х років проживають окремо. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер, суперечить її інтересам, на примирення не погоджується, просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Ухвалою суду від 12.04.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в частині вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 20 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Овруцького району Житомирської області, 20.11.1999 року сторони уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено запис №149 ( а.с.3). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила вимогу відновити їй дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися, шлюбних відносин не підтримують, оскільки сторони проживають окремо, тобто фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим, а тому він підлягає розірванню, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Судовий збір позивач сплатила в сумі 551,20 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачка на користь позивача.

Outcome: approved