Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті 22 червня 2008 року громадянки [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,94 га. Розташовану в межах Котляревської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку був втрачений померлою за невідомих обставин. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданою копією оригіналу правоустановлюючого документу, а також копіями довідок селищної ради та Держгеокадастру підтверджується належність померлій земельної ділянки, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, 22 червня 2008 року в с. Котляреве Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 2,94 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовану в межах території Котляревської сільської ради Вітовсьуого (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. На підтвердження належності [PERSON] земельної ділянки їй був оформлений та виданий 25 серпня 2004 року Жовтневою районною державною адміністрацією Державний акт серії МК № 011919. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 5 грудня 2007 року секретарем виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Миколаївської області, яким заповіла цю ділянку [PERSON], тобто позивачці у справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавицею на момент її смерті. Далі, під час оформлення спадщини після смерті бабусі вона отримала розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку на земельну ділянку, оскільки не представила оригінал правоустановлюючого документу на дану нерухомість, тобто державного акту, який був втрачений. В той же час, належність померлій на праві власності земельної ділянки підтверджується завіреною копією Державного акту серії МК № 011919 та витягом з нормативної грошової оцінки землі, виданою відділом Держгеокадастру Жовтневого району Миколаївської області 31 травня 2016 року (а.с. 13-15). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємиці за заповітом, тобто позивачці у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved