Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і представник позивачки, обгрунтовуючи позовні вимоги вказала, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Той факт, що померла [PERSON] є матір'ю позивачки, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], свідоцтвом про одруження [PERSON] і [PERSON], серії [NUMBER], згідно з яким прізвища після одруження чоловіка і дружини - [PERSON], та паспортом на [PERSON], серії [NUMBER]. При звернення до приватного нотаріуса позивачці стало відомо, що [PERSON] склала заповіт на все своє майно не на користь позивачки. Померла [PERSON] впродовж останніх років свого життя страждала від психічного захворювання, яке супроводжувалося її неадекватною поведінкою, в зв'язку з чим перебувала на обліку у психіатра в Криничанській ЦРЛ, чотири рази знаходилася на довготривалому стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській обласній психоневрологічній лікарні. 23 липня 2012 року відповідачка і її сестра [PERSON] спонукали [PERSON] скласти заповіт на користь відповідачки, який в той же день був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Представник позивачки вважає, що заповіт складався [PERSON] без усвідомлення значення своїх дій та внаслідок спонукання, тому просить визнати вказаний заповіт недійсним. Представник відповідачки позовні вимоги не визнав і пояснив, що ніякого спонукання чи примусу з боку відповідачки стосовно [PERSON] при складенні заповіту не було. При складенні заповіту [PERSON] повністю розуміла зміст своїх дій, що було перевірено нотаріусом при посвідченні заповіту. Тому він вважає вимоги позивачки безпідставними і в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON] пояснила, що [PERSON] зробила заповіт добровільно, а після цього попросила відповідачку все успадковане майно продати, та розділити його порівну між дітьми. Вважає дане рішення матері вірним. Третя особа [PERSON] пояснив, що йому стало відомо, що [PERSON] забрала [PERSON] та повезла в с.Кринички, а потім на його запитання до [PERSON] про те, що вона підписувала там, остання відповіла, що не знає. [PERSON] періодично страждала психічним розладом, та не контролювала свої дії. Третя особа [PERSON] пояснив, що спочатку [PERSON] хотіла розпорядитись своїм майном, заповівши його відповідачці, потім говорила, що передумала складати заповіт в зв'язку з тим, що остання не приїжджає, не відвідує [PERSON] Надалі йому невідомо які були побажання [PERSON] Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена. Свідок [PERSON] пояснив, що він є лікарем психіатром Криничанської районної лікарні. [PERSON] стояла на диспансерному обліку з 2001 по 2007 роки, потім її стан покращився і в подальшому вона за медичною допомогою не зверталась. Восени 2011 року чи навесні 2012 року вона знову звернулися за медичною допомогою, але скарги були на зниження пам'яті, після чого їй була рекомендована госпіталізація, але чи проходила вона курс стаціонарного лікування йому не відомо. В період 2011-2012 років [PERSON] була адекватною та могла прогнозувати свої дії. Медична карта [PERSON] не збереглася. Оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги задоволені бути не можуть з огляду на наступне - згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Cуду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість. 23 липня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла відповідачці. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого у відповідності із ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина. Позивачка не погодилась з заповітом і підставами для визнання заповіту недійсним вказала психічне захворювання спадкодавця [PERSON], внаслідок чого вона не могла розуміти значення своїх дій, та спонукання спадкодавця до складення заповіту з боку відповідачки. Доказів такого спонукання в судовому засіданні не встановлено, заповіт спадкодавцем був особисто прочитаний та підписаний. Встановити психічний стан спадкодавця в період складання і підписання нею заповіту експертним шляхом встановити не вдалося. А ст. 60 ЦПК України виключає можливість обгрунтування доказування шляхом припущень. Тому суд вважає, що позивачкою не доведений факт складання [PERSON] заповіту за відсутності вільного волевиявлення і розуміння значення своїх дій, що згідно з вимогами ст. 1257 ЦК України, є підставами для визнання заповіту недійсним. Наведені обставини обумовлюють висновок суду про неможливість задоволення позовних вимог і покладення на позивачку обов'язку по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed