overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів по тих підставах, що від сумісного життя із відповідачем є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв'язку з чим, позивачка просить стягнути аліменти на його утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилась, згідно поданої заяви підтримала позовні вимоги, а також просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, у звязку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підставах. В судовому засіданні встановлено, що у сторін від сумісного життя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В даний час позивачка, не має можливості належним чином забезпечити сина. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а такожза наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів по тих підставах, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим, позивачка просить стягнути аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також підтвердила обставини заявленого позову Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслуховуючи пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підставах. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів по тих підставах, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], а також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим, позивачка просить стягнути аліменти на їх утримання у розмірі 800 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивачка також стверджує, що [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду та лікування, а тому просисть стягнути аліменти у розмірі 500 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Вона також пояснила, що не працює, оскільки повинна постійного доглядає за сином, у зв'язку з чим, отримує державну допомогу. Відповідач останні п'ять місяців взагалі відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на дітей проте не більше 1000 гривень щомісячно. Він визнав також той факт, що останні п'ять місяців не надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. Вивчивши матеріали справи, заслуховуючи пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підставах. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], а також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач останні п'ять місяців не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Судом також встановлено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду та лікування. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку як малозабезпечена та не працює, а єдиним джерелом існування є тільки соціальна допомога. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працевлаштований та має мінливі заробітки. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. В той же час, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині суми аліментів занадто завищені, а тому підлягають стягненню у меншому розмірі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх онуків: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Свій позов мотивує тим, що вона є бабусею неповнолітніх дітей. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.04.201 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та призначено позивача опікуном дітей. Діти постійно проживають з позивачем, перебувають на її утриманні. Між позивачем і відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'являлась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є опікуном малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з видповідачки аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 року відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Опікуном малолітніх дітей є [PERSON] (а.с.3-5). Відповідно до свідоцтва про народження 1-ВЛ №195709 від 21.04.2010 року та свідоцтва про народження 1-ВЛ №336582 від 14.11.2013 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є дітьми [PERSON]. (а.с. 6, 7). Згідно ч. 2\~ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 247 ч. 2 Сімейного кодексу України\~, передбачено, що, зокрема, встановлення опіки не припиняє права дитини на отримання аліментів. Батьківські обов'язки щодо матеріального утримання та виховання дітей відповідач не виконує, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають разом з опікуном [PERSON] та знаходяться на її утриманні. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою у якій просить визнати за нею право власності на будинок в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . За життя він склав заповіт на користь позивача. Після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, житловий будинок, через відсутність правовстановлюючого документу. Відповідно до листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 03.05.1990. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надано письмову заяву, в якій, просять справу розглянути без участі їхнього представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із наданих суду доказів встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . За життя він склав заповіт на користь позивачки (а.с.14). Відповідно до листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5). У свої постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.3) нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки не надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Врахувавши вищевикладене, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] .Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 9 у будинку № 31 по вул. Шептицького у с. Старичі Яворівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS], в якому також зареєстрований відповідач її колишній чоловік [PERSON], який з 2014 року, з моменту розірвання їх шлюбу, у даній квартирі не проживає. На неодноразові її прохання знятись із реєстрації у належному їй на праві приватної власності житловому приміщенні він не реагує. Його реєстрація у даному житловому приміщенні створює незручності їй у реалізації її права як власника такого майна, оскільки вона не може оформити субсидії на житлово-комунальні послуги. Тому позивачка змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Позивачка, [PERSON], подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 728266 від 01.08.2008 року, позивачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки [PERSON], який з моменту розірвання між ними шлюбу, тобто з 2014 року разом із нею не проживає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном, якими, відповідно до ст. 319 ЦК України, він користується на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визначено, що відсутність чи наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визначення - 2 - права на користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивачка, являючись співвласницею своєї квартири, має право користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, а реєстрація відповідача у ній створює перешкоди їй у повній реалізації нею своїх прав власника, а тому позов слід задоволити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 9 у будинку № 31 по вул. Шептицького у с. Старичі Яворівського району Львівської області, що є підставою для зняття його з реєстрації. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом 10 лютого 2014 року, в якому вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину : дочку [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося , оскільки мають різні погляди на сімейне життя. З жовтня 2013 року вони припинили шлюбні відносини. Спільне господарство з того часу не ведуть. З січня 2014 року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, пояснила, що на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років та утримує щомісчну допомогу у розмірі 1000 гривень. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден платити аліменти, однак у розмірі 1/6 частини, оскільки має на утримання ще одну дитину від першого шлюбу, яка мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, крім того дитина є інвалідом після ДТП. На теперішній час він тимчасово не працює, доходів не має. Дитину утримувати йому допомагають батьки. Суд, вислухав сторони, дослідив письмові матеріали по справі, надав оцінку доказам в їх сукупності приходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] , батьком якої зареєстровано відповідача. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до свідоцтва про народження виданого 13 червня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва виданого 18.09.2008 року Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції . На теперішній час дитина [PERSON] проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, ст. 183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються від доходу її батька у твердій грошовій сумі, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що, з урахуванням стана здоров'я та матеріального становища сторін, відповідач має можливість надавати утримання дитині у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно. Питання судових витрат вирішити згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом 23 січня 2014 року, в якому вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем , який 30 вересня 2013 року розірваний за рішенням Калінінського районного суду міста Горлівки , від шлюбу мають неповнолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO]. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/ 3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримала. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вислухав сторони, дослідив письмові матеріали по справі, надав оцінку доказам в їх сукупності приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі . На даний час шлюбу розірвано. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких зареєстровано відповідача. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач має можливість утримувати дітей. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, ст. 183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються від доходу її батька у твердій грошовій сумі, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Суд дійшов висновку, що, з урахуванням стана здоров'я та матеріального становища сторін, відповідач має можливість надавати утримання дітям у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно. Питання судових витрат вирішити згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що з 12 травня 2010 року вона працювала у відповідача в якості торгівельного представника. 4 вересня 2012 року вона була звільнена з цієї посади за власним бажанням. В період праці відносини з керівництвом були добрі, але потім до неї почалися претензії, а також накладалися штрафи, але вона продовжувала працювати. Про своє офіційне звільнення вона дізналася на початку листопада 2014 року та звернулася до адвоката. Вона неодноразово просила повернути їй трудову книжку, але з незрозумілих причин книжку їй не повертали. Трудова книжка була їй повернута лише в січні 2015 року після отримання відповідачем адвокатського запиту. Таким чином вона втратила більш двох років трудового стажу. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 40768,30 гривень, а також моральну шкоду в сумі 200000 гривень. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що 24 липня 2012 року позивачка зареєструвалася як приватна особа підприємець і 22 серпня 2012 року подала заяву про звільнення її цього дня за власним бажанням. Звільнено її було 4 вересня 2012 року після двох тижнів відпрацювання і в цей день з нею був проведеній повний розрахунок. Забирати трудову книжку відповідачка відмовилася, заявивши, що вона підприємець, і трудова книжка їй не потрібна. В листопаді 2014 року позивачка припинила підприємницьку діяльність, і після цього вперше звернулася із заявою про видачу їй трудової книжки, але забирати її не приходила до кінця січня 2015 року. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 12 травня 2010 року позивачка працювала у відповідача в якості торгівельного представника. 4 вересня 2012 року вона була звільнена з цієї посади за власним бажанням (а.с. 5-6). Та обставина, що позивачка до кінця 2014 року не знала про своє звільнення, спростовується підписаною нею 22.08.2012 року заявою про звільнення з цього ж числа, на якій керівник поставив резолюцію про звільнення після двохтижневої відробітки. Позивачка не відкликала цієї заяви і не могла не знати що ця заява означає звільнення її з роботи. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожна окремо пояснили, що після звільнення позивачка відмовилася отримувати трудову крижку, пояснивши, що хай поки буде на підприємстві, про що був складений акт. Суду надавався акт підписаний вказаними свідками (а.с. 65). Жодного доказу, що позивачка після написання заяви про звільнення продовжувала працювати, отримувати заробітну плату та не знала про наказ про звільнення, суду не надано. Дізнавшись про звільнення згідно позовній заяві в листопаді 2014 року, позивачка з невідомих причин не оскаржувала наказ про звільнення, до січня 2015 року не зверталася за отриманням трудової книжки, в судовому засіданні не доводила, що продовжувала працювати після подання заяви про звільнення.

Outcome: approved