Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач -Орган опіки та піклування Славської селищної ради Сколівського району Львівської області 05.01.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, у якому, просить постановити рішення, яким відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] без позбавлення їх батьківських прав. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (серія [NUMBER] , видане 15.09.2009 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області, серія [NUMBER] , видане 04.05.2011 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області та серія [NUMBER] , видане 13.05.2014 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області). На виконання вимог п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Малетич Л.С., начальника відділу соціального захисту населення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Петришина О.М. , медичної сестри сімейної медицини лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Верхня Рожанка КМП «Славська міська лікарня» Іванищів Г.Я., старости села Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області Маркович Р.М. , дільничним офіцером поліції Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Зинич А.В. та дільничним офіцером поліції Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Ярмоліч Р.М. 23.12.2020 року складено акти проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Комісією встановлено, що зазначені вище малолітні діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . На момент проведення обстеження виявлено, що діти повідомили про небезпеку та просили допомоги, виявляли реакцію у вигляді страху, тривоги, мали зовнішні ознаки недогляду та занедбаності у зв`язку з низьким рівнем гігієни, поруч з дітьми відчувався неприємний запах, були одягнуті у брудний одяг, встановлено відсутність матері дітей, залишення дітей без нагляду більше доби, діти були залишені більше доби під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, встановлено наявність у батька дітей небезпечної поведінки та ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкогольних речовин. В результаті проведення оцінки рівня безпеки дітей встановлено рівень безпеки «дуже небезпечно» та рекомендовано вирішити питання щодо негайного відібрання дітей у батьків. Рішенням сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 49 від 24 грудня 2020 р «Про негайне відібрання дітей від батьків» вирішено негайно відібрати дітей від батьків. На даний час малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] народження прийняті до притулку для дітей Служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації до вирішення питання їх подальшого влаштування. Органом опіки та піклування Славської селищної ради встановлено, щовідповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і залишення дітей у них є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Просить також, враховуючи приписи ч. 4 ст. 170 СК України, стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 11.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2021 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 09.04.2021 року. Представник позивача - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Малетич Л.С. поданий позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач - [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`явилась, була сповіщена про час та місце судових засідань належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзиву чи заяви про відкладення розгляду справи не подала. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, котрі про розгляд справи сповіщені належним чином. Відповідач - [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. В судових засіданнях 04.03.2021 року та 28.05.2021 року відповідач [PERSON] стверджував, що приведене житло до належно для проживання дітей стану та забезпечить їм всі необхідні умови. В судовому засіданні 02.07.2021 року жодних доказів виконання зазначених дій не надав. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 28.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.02.2009 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області. Встановлено і те, що відповідачі - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 15.09.2009 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області, серії [NUMBER] , виданим 04.05.2011 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області та серії [NUMBER] , виданим 13.05.2014 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області. Актом обстеження сім`ї [PERSON] , складеним 10.01.2020 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Малетич Л.С. та старости Рожанківського старостинського округу Фединяк Я.М., встановлено, що діти проживають з батьком більше одного місяця. Матір залишила дітей та проживає в с. Верхня Рожанка зі співмешканцем, залишивши сім`ю без доходів (дитячих грошей). Згідно з актом обстеження сім`ї [PERSON] та [PERSON] , складеного 15.01.2020 року, комісією встановлено, що матір [PERSON] залишила своїх трьох дітей на чоловіка [PERSON] , проживає у співмешканця [PERSON] в [ADDRESS] . Діти проживають з батьком [PERSON] , який доглядає їх. Із актів обстеження сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складених 27.02.2020 року та 07.05.2020 року, вбачається, що у будинку у якому проживає сім`я [PERSON] антисанітарія, в кімнаті розкиданий брудний дитячий одяг, вигляд у дітей неохайний, відсутні окремі спальні місця у дітей, чиста постіль та чисті подушки, матрац. Актом обстеження сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складеним 01.12.2020 року комісією встановлено, що у будинку, у якому проживає сім`я [PERSON] , брудно та розкиданий дитячий одяг. Службою у справах дітей надано [PERSON] термін зробити порядок у будинку. Відповідно до акту обстеження сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складеного 23.12.2020 року, комісією встановлено, що мати дітей, [PERSON] , залишила їх та не цікавиться життям дітей. Батько, [PERSON] , часто вживає алкоголь. Умови проживання вкрай незадовільні, повна антисанітарія, проживання дітей в таких умовах є неможливим. Діти не охайні, брудні, по будинку розкиданий дитячий одяг, діти разом з батьком сплять на одному дивані, відсутня чиста постіль та чисті подушки. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлений рівень безпеки «дуже небезпечно» (акти проведення оцінки рівня безпеки дитини від 23.12.2020 року). На підставі клопотання служби у справах дітей Славської селищної ради від 23.12.2021 року рішенням сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 49 від 24 грудня 2020 року «Про негайне відібрання дітей від батьків» вирішено негайно відібрати дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , жителів Сколівського району Львівської області від батьків, дітей тимчасово госпіталізовано до Славської міської лікарні для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. Відповідно до долучених в підготовчому засіданні 04.03.2021 року представником позивача додаткових доказів, а саме фотоматеріалів та актів обстеження сім`ї від 11.03.2021 року, 17.03.2021 року, 26.03.2021 року та 29.03.2021 року, судом встановлено відсутність змін у поведінці батьків. Умови проживання надалі залишаються незадовільними. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] в засіданнях 04.03.2021 року та 28.05.2021 року заявив, що приведене житло до належно для проживання дітей стану та забезпечить їм всі необхідні умови для їх повернення. В той же час, доказів створення дітям належних умов для їх життя, розвитку та виховання відповідач [PERSON] не надав. Більше того, про відсутність змін у побутових умовах та поведінці батька свідчать і фотоматеріали та акти обстеження сім`ї від 15.04.2021 року, від 22.04.2021 року, від 27.04.2021 року, від 06.05.2021 року, від 11.05.2021 року, від 20.05.2021 року, від 24.05.2021 року, від 04.06.2021 року, від 09.06.2021 року та від 23.06.2021 року, надані представником позивача в засіданні 02.07.2021 року. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі не надали суду доказів відновлення становища задля виховання дітей в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості та не спростували зазначені позивачем обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки зобов`язаний у семиденний строк подати до суду позов про позбавлення батьківських прав або про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 3 ст. 170 СК України - якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Частина 2 статті 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відтак, у даному випадку, відібрання дітей у відповідачів без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення в подальшому залишення їх без догляду, оскільки враховуючи вік дітей, це є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та відібрати малолітніх дітей у відповідачів без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дітей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Також суд дійшов висновку про попередження відповідачів щодо зміни ставлення до дітей із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням своїх батьківських обов`язків у відношенні дітей. Частиною 4 ст.12Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу, що розпорядженням голови Стрийської державної адміністрації № 158 від 11.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було влаштовано на повне державне забезпечення у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Великолюбінський навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ступенів» за адресою вул. Замкова, буд. 5, смт. Великий Любінь, Львівський район, Львівська область. Зважаючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, в межах позовних вимог. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved