Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що у 1980 році її батьком [PERSON] в с. Остриця по провулку Невський, № 2 Герцаївського району Чернівецької області було побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. 18 квітня 2015 року батько помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, в т.ч. й на зазначене нерухоме майно. Як єдиний спадкоємець за заповітом позивачка, спадщину прийняла своєчасно, однак, через те, що батьком не було оформлено за життя право власності на вищевказане нерухоме майно, вона не може оформити на себе спадкове майно в частині вищезазначеного домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити. Відповідач Острицька сільська рада Герцаївського району Чернівецької області будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання справи в судове засідання свого представника не направила. Разом з тим, останнім направлено до суду листа, з якого вбачається, що позов визнає та просить справу розглянути за відсутністю їх представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області по провулку Невський, № 2 розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівельних споруд. Як випливає з витягу з погосподарської книги Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області вказаний будинок зареєстрований у сільській раді з 1980 року за [PERSON], тобто за батьком позивачки (а.с. 12-13). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1980 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу останній набув право власності на нього. 18 квітня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 20 квітня 2015 року серії І-МИ за № 148234 (а.с. 15). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в т.ч. і на житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Спадкодавець [PERSON] все своє майно яке належало йому на день смерті заповів позивачці згідно заповіту від 09 жовтня 2006 року посвідченого секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 366 (а.с. 14) . Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], позивачка 25 травня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 35 на звороті), проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 24 жовтня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 16). Інших спадкоємців які би мали право на спадщину, в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується також і матеріалами спадкової справи № 46/2015 (а.с. 35-45). За вищенаведених обставин, відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, так як на момент смерті [PERSON], останньому на праві приватної власності належало вищезазначений житловий будинок та в порядку спадкування за заповітом він має перейти до позивачки. На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved