Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач КП «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, плати за надання та управління кредитом. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з метою реалізації державної політики стимулювання житлового будівництва на селі розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 17.05.1997 року № 419 було створено Луганське обласне комунальне підприємство «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», правонаступником якого на підставі рішення Луганської обласної ради від 23.12.2005 року № 22/36 є Комунальне підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». 12 грудня 2013 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір № 0346/2013 про надання кредиту у розмірі 13200, 00 гривень строком на 5 років. Фактично відповідач отримав кредит на суму 13200,00 гривень. Відповідно до кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатися щоквартально до 20 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу починаючи з 12.12.2014 року згідно з встановленим графіком. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений договором термін, але відповідач порушив умови кредитного договору, а саме строки повернення кредиту, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 10425, 00 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1683, 40 гривень, заборгованість по відсоткам за видачу та управління кредитом (оформлення та обслуговування) у розмірі 2683, 40 гривень, а всього 14791, 81 гривень. Тому позивач просить суд стягнути заборгованість у сумі 14791, 81 гривень та судовий збір в розмірі 1762 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 21 вересня 2018 року була винесена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження 19 листопада 2018 року суддею одноособово, з повідомленням сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, від [PERSON] 30.01.2019 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» в повному обсязі, так як в судовому засіданні встановлено факт існування кредитного боргу відповідача [PERSON] перед підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» в розмірі 14 791, 80 грн. Даний факт підтверджується наданими суду доказами, відповідно яких: 12 грудня 2013 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір № 0346/2013 про надання кредиту у розмірі 13200, 00 гривень строком на 5 років. Фактично відповідач отримав кредит на суму 13200,00 гривень. Відповідно до кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатися щоквартально до 20 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу починаючи з 12.12.2014 року згідно з встановленим графіком. (а.с.5-6) Згідно розрахунку боргу, станом на 20.06.2018 року, розмір заборгованості відповідача [PERSON] становить 14791, 80 грн (а.с.17-21). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки було достовірно встановлено, що за кредитом №0346/2013 існує заборгованість в розмірі 14 791, 80 гривень в зв'язку з ухиленням від виконання зобов'язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом та ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved