Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач ПАТ «АльфаБанк», з урахуванням уточнених вимог, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно суми заборгованості за договором № 490045698 від 20.08.2007 року в розмірі 114 665, 20 грн., внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань по поверненню кредиту та нарахованих на нього відсотків. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів сплачене за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1304, 52 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно умов вищевказаного договору [PERSON] зобов'язалася здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані відсотки -в строки та в сумах, що встановлені Кредитним договором № 490045698 від 20.08.2007. З метою виконання цих зобов'язань між позивачем ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 490045698-П від 20.08.2007 року, згідно якого [PERSON] відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що і позичальник [PERSON], зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у кредитному договорі. Натомість [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 490045698 від 20.08.2007 року по поверненню заборгованості по основній сумі боргу за кредитом та по сплаті відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, чим порушуються умови кредитного договору. В подальшому з зустрічною позовною заявою звернулася [PERSON], в якій просила визнати порушеними її права під час придбання нею послуг з надання кредиту та визнати недійсним кредитний договір №490045698 від 20.08.2007 року, укладений між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, оскаржуваний договір був розроблений безпосередньо ПАТ «Альфа-Банк», а тому вона була позбавлена можливості вносити зміни до його змісту, та мала тільки можливість погодитися на ті умови, які були запропоновані банком, зазначає, що при укладенні оспорюваного договору ПАТ «Альфа-Банк» були грубо порушені вимоги діючих законів України та приписи НБУ, також вказує, що банк не попередив її, як споживача про наслідки настання валютних ризиків. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлені своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, двічі надавала клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з зайнятістю її представника, однак доказів поважності до суду не надала, крім цього в матеріалах справи містяться письмові заперечення [PERSON], а також заява про застосування позовної давності. За таких обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), враховуючи, що остання знаходиться в провадженні суду з 31.03.2015 року, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно положень статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між ЗАТ «Альфа-Банк» (з 19.08.2009 року ПАТ «Альфа-Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 490045698 від 20.08.2007 року, згідно якому банк надав відповідачу кредит в сумі 9967, 91 доларів США. Згідно умов вказаного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася здійснювати погашення кредиту, а також сплачувати відсотки за його користування, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 9967, 91 дол. США, що підтверджується випискою з особистого рахунку. Всупереч умовам договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30.09.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 76759, 90 грн., заборгованість за відсотками - 309, 17 грн., пеня - 37 596, 13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 490045698-П від 20.08.2007 року, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником - [PERSON] її зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як боржника так і до поручителя. Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Згідно ст. 1050 ЦК України, у випадку прострочення повернення чергової частини кредиту, банк має права вимагати дострокового повернення всієї суми боргу та сплати процентів. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно всю суму виданого кредиту та нарахованих відсотків. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню, доказів, які б це спростовували або вказували на недостовірність наведеного позивачем розрахунку заборгованості стороною відповідача суду не надано. Що стосується зустрічного позову, то суд приходить до наступного. Відповідно до положень статті 203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» наведено вичерпний перелік положень, з якими кредитор зобов'язаний повідомити позичальника. Жодної вимоги щодо окремого повідомлення про валютні ризики ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить. Таким чином саме по собі зростання курсу валют не є підставою для невиконання грошових зобов'язань. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що стороною первісного відповідача не приведені суду докази недотримання банком вимог статті 203 ЦК України, які б привели до недійсності кредитного договору, договір добровільно був підписаний [PERSON] вона була обізнана з умовами кредитування щодо сукупної вартості кредиту та інше, а також як вбачається з розрахунку заборгованості остання частково сплачувала грошові кошти за кредитним договором, що свідчить про визнання боргу, а тому вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Що стосується клопотання [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд приходить до висновку, що останнє також задоволенню не підлягають, оскільки згідно розрахунку заборгованості наданого ПАТ «Альфа-Банк» та згідно саме якого банк просить стягнути заборгованість, вона розрахована в межах строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved