Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в опалювальний період 2014-2017 років відповідачам, які є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з опалювальною площею 55,4 м2 була надана теплова енергія, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER], за яку вони плату не вносили, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року в сумі 3548,09 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить суд стягнути з них на свою користь в солідарному порядку суму заборгованості за надану теплову енергію 3548,09 грн., 3 % річних за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року в сумі 288,03 грн., інфляційні збитки за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року в сумі 1715,94 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог та пояснила, що відсутність письмового договору з відповідачами не є підставою для несплати за надані послуги теплопостачання, оскільки зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, зокрема угод, а також і з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Наявність договірних відносин між сторонами також підтверджується судовими рішеннями у справі № 2/226/486/2014 ухваленими 21 травня 2014 року Димитровським міським судом Донецької області та залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 липня 2014 року. Зазначеним рішенням з відповідачів було стягнуто заборгованість в сумі 9044,73 грн. за період з 01.10.2008 року по 01.08.2013 року, 3 % річних в сумі 352,94 грн., інфляційні суми 55,10 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. та встановлено, що відкриття особового рахунку за адресою розташування належної відповідачам квартири і відсутність відмови від отримання послуги у передбаченому законом порядку, свідчить про фактичне укладання договору між сторонами. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Щодо відключення квартири відповідачів від мереж централізованого опалення, то споживачі мають право відмовитися від послуг опалення, але з обов'язковим дотриманням відповідного порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, який відповідачами дотриманий не був, а тому відключення їх від централізованого опалення є самовільним і не є підставою для звільнення або зменшення плати за теплову енергію за певний період та факт самовільного відключення від мереж централізованого опалення не породжує його право на несплату вартості послуг. Щодо застосування загального строку позовної давності до нарахованих сум за послуги з теплопостачання, про застосування якого просили відповідачі, то жодним діючим законодавчим актом України не передбачено списання заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Сума 3 % річних та інфляційних не є санкцією за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, а є відсотками за користування грошовими коштами, відповідно до ч.5 ст. 694 Цивільного кодексу України та стягуються незалежно від вини боржника. Зазначені відсотки за своєю юридичною природою є заборгованістю, тому зменшення їх розміру неможливе та до цих вимог також застосовується загальний строк позовної давності, а не спеціальний (скорочений). Просила долучити до матеріалів справи письмові пояснення до позовної заяви. Представник третьої особи Юріна Г.В. позов підтримала, в обґрунтування своєї позиції надавши пояснення, які просила долучити до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги до себе не визнали у повному обсязі та пояснили, що з 13.12.2008 року і до теперішнього часу в їх квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутні прилади центрального опалення, про що свідчать акти обстеження квартири. Відсутність акту про встановлення приладів та відсутність відомостей на підтвердження їх звернення за встановленням цих приладів свідчить про те, що послуга з центрального опалення квартири не надавалась, тобто відповідачі не використовують внутрішньо будинкові системи теплопостачання для опалення своєї квартири. Не погоджуючись з доводами позивача про існування договору між ними відповідно до ст.ст.11, 509 ЦК України, вважають, що дій які б породжували договірні відносини між ними та позивачем, не вчиняли. Ст.1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття «споживач теплової енергії» - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору, але вони не використовують теплову енергію, не мають договору з позивачем та не можуть виконувати неіснуючі зобов'язання. Крім того, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] підтверджує, що квартира не підключена до мережі центрального опалення та опалюється електрорадіаторами. Актами обстеження квартири та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року встановлено, що джерелом опалення в квартирі є електричні радіатори. В період з 13 грудня 2008 року по 01 жовтня 2010 року позивачем не нараховувалась плата за опалення саме у зв'язку з відключенням радіаторів від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що саме у цей період зобов'язання виконувалось відповідно до звичаїв ділового обороту. Позивачем не надано жодного підтвердженняґ того, що відключення приладів опалення погіршує умови проживання у будинку та порушує права мешканців інших квартир. Позивач стверджує про надання відповідачам в опалювальний період 2015-2017 років субсидії, але ними був поінформовай УСЗН Мирноградської міської ради про те, що родина не користується послугами централізованого теплопостачання. Станом на 01.12.2017 року в них немає жодної заборгованості з комунальних послуг. Просили застосувати до позовної заяви ст.ст.256-257 ЦК України та визначити спірний період з 07.12.2014 року та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На ім'я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру житловою площею 39,8 м2 (а.с. 9, 30-31). За період з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року плата за користування тепловою енергією, яка подавалася до квартири [ADDRESS] згідно відкритого особового рахунку вносилася частково, заборгованість за цей період складає 3548,09 грн. (а.с. 10). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (далі Правила), якими передбачені розрахунки для встановлення оплати послуг, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Аналогічні вимоги містяться у ст.162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якими, власник та його повнолітні члени сім'ї зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї власника несуть солідарну з власником майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з актами про обстеження квартири № 31 будинку № 2 на м-ні «Молодіжний» в м.Мирнограді Донецької області від 13.12.2008 року, 28.10.2009 року, 18.11.2011 року, 03.11.2014 року, 21.10.2015 року, 09.11.2017 року в результаті самовільного відключення в квартирі відсутні радіатори центрального опалення, стояки заізольовані, проходять транзитом (а.с. 27-29, 78-80). Згідно зі ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідачем належних доказів щодо ненадання послуг, не надано. Відповідно до пункту 25, 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2014-2017 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а.с. 86-90). Жодних даних про те, що будинок в цілому відключений від централізованого опалення не пред'явлено. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Відповідно до пункту 22 Правил, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб. Відповідачі самовільно відключилися від мереж централізованого опалення, а тому їх доводи щодо відсутності приладів опалення як підставу для не нарахування плати за надану теплову енергію, не ґрунтуються на Законі. Як встановлено судом, між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачу теплову енергію. Суд вважає, що відкриття особового рахунку на квартиру, якою володіють відповідачі свідчить про фактичне укладення між ними договору про надання та отримання теплової енергії, доводи відповідачів щодо незаконного нарахування вартості послуг за теплопостачання через їх ненадання внаслідок відсутності приладів центрального опалення в квартирі не заслуговують на увагу суду, оскільки відключення приладів центрального опалення здійснено з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючі вимоги даних статей, суд вважає, що з урахуванням зробленої відповідачамим заяви про застосування строку загальної позовної давності у три роки, у задоволенні даної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем строк позовної давності не порушений, заява про стягнення заборгованості за надану теплоенергію за період з 01.10.2014 року по 01.10.2017 року була подана вчасно у порядку наказного провадження у жовтні 2017 року. Між тим, право позивача на оплату за постачання теплової енергії порушено з 21.11.2014 року, оскільки оплата за жовтень 2014 року повинна бути здійснена відповідно до п.18 Правил по 20 число місяця, наступного за розрахунковим, тому позивачем строк позовної давності не порушений. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком позивача, сума 3 % річних за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року склала 288,03 грн., а інфляційні збитки за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року складають 1715,94 грн. Відповідно ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надану теплову енергію в сумі 3548,09 грн., 3 % річних за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року в сумі 288,03 грн., інфляційні збитки за період з 21.11.2014 року по 20.10.2017 року в сумі 1715,94 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] та з [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600 грн., тобто по 800 грн. з кожного. На підставі ст.162 ЖК України, ст.ст. 257, 267, 525, 625 ЦК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 18, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, ст.ст.2, 5, 10-13, 141, 259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved