Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 2002 до 2015 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені, але за час перебування у шлюбі ними було придбано майно чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS]. У звязку з тим, що частина коштів на придбання даної квартири в сумі 127\~375 грн. належала їй особисто, а саме: була отримана від продажу належної їй до шлюбу однокімнатної квартири [ADDRESS], а інша частина коштів в сумі 163\~625 грн. це спільні кошти подружжя, які підлягають поділу порівну, просила виділити їй у власність 78/100 частин вказаної квартири, відповідачу 22/100 частин, а також стягнути з нього на свою користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що до шлюбу з відповідачем мала у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS], яку продала 23.05.2012 року за 127\~375 грн. Ці кошти вона внесла до спільного сімейного бюджету, а саме: передала матері відповідача третій особі [PERSON] для розміщення на депозитному банківському рахунку останньої, ці кошти в подальшому вона планувала використати для сімейних потреб - на придбання квартири. 30.05.2012 року вони з відповідачем придбали чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] за 291\~000 грн. При цьому 70\~000 грн. відповідач взяв в кредит у банку, іншу частину коштів було взято із спільного сімейного бюджету, у тому числі, тих, які в якості матеріальної допомоги надавалися їхній родині матірю відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти поділу спільного майна, але вважав, що частки кожного з подружжя повинні бути рівними, але необхідно врахувати і ті кошти, які на придбання квартири були надані його матірю [PERSON] Тертя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, заявила самостійні позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на 44/100частки спірної квартири. Пояснила, що допомагаючи своєму сину [PERSON] та його родині купити чотирьохкімнатну квартиру, вважала, що матиме в ній свою частку і в старості буде доживати разом з сином та невісткою. Вказувала також, що кошти, які вона вклала на придбання цієї квартири, були її особистими заощадженнями: вклади в банку, позики, які вона брала у своїх знайомих та пенсійні виплати, всього в сумі 127\~375 грн.. Відповідачка [PERSON] проти зустрічних позовних вимог заперечувала, [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення всіх осіб, що беруть участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов обґрунтований, і його необхідно задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за необґрунтованістю, виходячи з наступного. Встановлено, що 18.07.2002 до24.11. 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми (а.с.18). 23.05.2012 року [PERSON] продала належну їй на праві власності однокімнатну квартиру [ADDRESS], за ціною 163\~625 грн. (а.с.5-6). В період шлюбу подружжям спільно було придбано майно. Суд, зясувавши весь обсяг спільно придбаного подружжям майна, встановив, що воно складається з чотирьохкімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка була придбана [PERSON] 30.05.2012 року за договором купівлі-продажу за ціною 291\~000 грн. Як вбачається з даного договору (а.с.7-9), грошові кошти в сумі 216\~000 грн. Продавці одержали в день його укладення, а інша частина в сумі 75\~000 грн. повинна бути сплачена покупцем до 05.06.2012 року. Згідно кредитного договору від 30.05.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 75\~000 грн. (а.с.34-36). Поручителем за вказаним кредитним договором виступила [PERSON] (а.с.37), яка також дала свою письмову згоду на укладення її чоловіком кредитного договору (а.с.38). Як вбачається з виписок з банківських рахунків [PERSON] за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., 20\~505,95 грн. були зняті нею з свого депозитного рахунку в ПАТ «КБ «Хрещатик», а з поточного пенсійного рахунку 7\~535 грн. (а.с.25-29). 08.10.2014 року кредит за кредитним договором від 30.05.2012 року був повністю погашений, були внесені кошти в сумі 30\~987,08 грн. (а.с.67). Ці обставини не заперечувалися іншою стороною. Як пояснила [PERSON], на погашення кредиту вона надавала свої особисті кошти, які були зняті з особистого депозитного (10\~000 грн.) та пенсійного (3\~800 грн.) рахунків, решту в сумі 17\~000 грн. взяла в борг у [PERSON], а 28\~000 грн. у [PERSON] Передачу в борг коштів [PERSON] у вказаних сумах підтвердили зазначені особи, допитані в судовому засіданні в якості свідків. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що їй відомо про те, що [PERSON] допомагала сину [PERSON] та невістці [PERSON] погашати кредит на чотирьохкімнатну квартиру, щоб в подальшому мати змогу доживати разом з ними у цій квартирі. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що позивачка [PERSON] продала належну їй особисто однокімнатну квартиру 23.05.2012 року, а ці кошти вона, як пояснила сама у судовому засіданні, з власної ініціативи внесла в сімейний бюджет, а саме: передала матері відповідача [PERSON] для внесення нею цих коштів на депозитний рахунок останньої, тобто розпорядилася своїми коштами в сумі 163\~625 грн. саме таким чином. На думку суду, в подальшому, коли подружжям укладався договір купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири, на її придбання вже були витрачені спільні кошти подружжя, які, у тому числі, складалися також з коштів, що надавалися матірю відповідача [PERSON] в якості матеріальної допомоги подружжю. Ці висновки суду підтверджуються самим договором купівлі-продажу спірної квартири, в якому жодним чином не вказано, що частка коштів на її придбання належала особисто позивачці [PERSON] або [PERSON], хоча [PERSON] була присутня при підписанні цього договору. На думку суду, [PERSON] також не довела, що до придбання цієї квартири існувала домовленість про те, що їй буде належати частка в цій кварті, згідно сумі внесених нею коштів, що також не відображено у договорі купівлі-продажу. Крім того, як пояснили сторони в судовому засіданні, всі кошти, що вносилися кожним з подружжя, а також матірю відповідача [PERSON] до їхнього спільного сімейного бюджету, витрачалися не лише на придбання спірної квартири, а й на здійснення інших витрат, і визначити, які конкретно суми у придбання квартири були внесені кожним з подружжя, а також [PERSON] особисто, неможливо. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити первісний позов частково, поділити майно подружжя та виділити у власність [PERSON] та [PERSON] по ? частині квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. В іншій частині первісних позовних вимог відмовити за необґрунтованістю Суд також відмовляє за необґрунтованістю в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 812 гривень 12 копійок, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial