Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач інтересами дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. На теперішній час, у зв'язку з ускладненням обстановки на території Луганської області, вона планує, задля забезпечення безпеки дитини, виїхати разом з нею до своїх рідних, які проживають на території Калінінградської області, Російської Федерації. Однак, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини, а тому позивач просить суд, з урахуванням уточнених вимог, надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон до Російської Федерації, без дозволу /згоди/ батька дитини, [PERSON], на один рік. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і наполягає на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Перевальської районної державної адміністрації Луганської області, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, не заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу з позивачкою не проживає і не займається вихованням дитини. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 березня 2009 року виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Перевальського району Луганської області на ім'я [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Як вбачається з довідок №125 від 25 вересня 2014 року, №558 від25 вересня 2014 року, виданих Михайлівською селищною радою Перевальського району Луганської області, витягу з домової книги, акту від 06 жовтня 2014 року, [PERSON] проживає разом з донькою, [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері /а.с.6-10,13,14/. Ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків /усиновлювачів/, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичних, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. П.п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків /усиновлювачів/ та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підставі викладеного, оскільки метою звернення до суду з цим позовом [PERSON] мала забезпечення безпеки дитини, у зв'язку з ускладненою ситуацією на території Луганської та Донецької областей, оздоровлення неповнолітньої дитини та її загальний розвиток, приймаючи до уваги думку представника служби у справах дітей Перевальської районної державної адміністрації Луганської області, так як виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], за кордон відповідає її інтересам, суд приходить до висновку про необхідність надання [PERSON] дозволу на виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], за межі України, до Калінінградської області, Російської Федерації , строком на один рік. На підставі ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved