Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 1995 уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 22 грудня 2009 року. Від шлюбу мають трьох дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 червня 2012 року стягнуто з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.05.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Проте відповідач від сплати аліментів в добровільному порядку ухиляється, у зв'язку з чим вона у червні 2012 року звернулась до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання зазначеного рішення суду. Згідно довідки державного виконавця заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 30 вересня 2013 року становить 6068,65 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем рішення суду просила суд стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) за період з 16 травня 2012 року по 30 вересня 2013 року в сумі 2885 грн. 77 коп. В судове засідання позивачка не з'явилась у адресованій суду заяві просила справу розглядати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов не визнав, та просив відмовити в його задоволенні. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.05.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі якого 19.06.2012 року Новокаховським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист. 21.09.2012 року постановою державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документу за заявою стягувача від 18.09.2012 року. Згідно довідки від 21.10.2013 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Попова К.Л., [PERSON] станом на 30.09.2013 року мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5068,65 грн. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналізуючи наведенні норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача, який був зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач, як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, проте не за період зазначений в позовній заяві, а за період з 01 жовтня 2012 року, тобто з часу звернення позивачки до відділу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду по 31 липня 2013 року, в розмірі 1553 грн. 34 коп., відповідно до розрахунку наданому позивачем, який відповідачем в судовому засіданні не оспорювався, оскільки позивачкою не надано належних доказів, на підтвердження того, що нею раніше вживались відповідні заходи по виконанню рішення суду. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що на час виникнення заборгованості по сплаті аліментів він мав не стабільний заробіток, має іншу родину, оскільки ним не надано належних доказів, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Що стосується перебування відповідача на лікарняному з 25 січня 2013 року по 04 лютого 2013 року, 03 квітня 2013 року по 15 квітня 2013 року, то суд не приймає, як поважну причину не сплати аліментів, оскільки значний період, є незначним проміжком часу, який не міг суттєво вплинути на спроможність відповідача виконати рішення суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, та витрати понесені на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З цих підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності із ст. 180, ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial