Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивачка вказує, що від шлюбу з відповідачем, який 02 грудня 2013 року розірваний, вони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 14 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з моменту розлучення, з 02.12.2013 року, до моменту пред'явлення позову. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-227 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 17 квітня 2010 року. Вказаний шлюб розірваний 02 грудня 2013 року. а.с. 3 Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] а.с. 4, який мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року і до повноліття дитини. Згідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем не надано доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial