Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і перебуває у її власності, шляхом демонтажу та засипання самочинно збудованої вигрібної ями, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачці. Свої вимоги позивачка обґрунтовуює тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.06.2018 приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області. Земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,100 га за вказаною адресою належить їй, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.06.2018. У 2016 році її сусідка [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] , всупереч вимогам п.2.22 розділу 11 Держаних санітарних НОРМ та Правил утримання територій, населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 № 145, самочинно побудувала на своїй земельній ділянці за вказаною адресою, без відповідних дозволів та погоджень із державними органами, вигрібну стічну яму, яка знаходиться на відстані 13,5 м від колодязя позивача, яким вона користується. На небезпечній відстані до її колодязя, відповідачка побудувала вигрібну каналізаційну яму, через яку присутній постійний неприємний запах, стічні води з каналізаційної ями потрапляють до колодязя, тобто відповідачка створила такі умови, які завдають їй та її здоров'ю незручності. На її вимоги щодо облаштування вигрібної ями у відповідність до Держаних санітарних норм, тобто перенести її на відстань не менше 20 м відповідачка не реагує. У зв'язку з цим Бобровицькою мською радою була створена комісія, яка обстежила їхню територію та 30.11.2016 надала висновок, згідно якого відповідчці рекомендовано до 01.01.2017 провести містобудівну ситуацію щодо облаштування вигрібної ями у відповідність до санітарних норм. До тепершнього часу відповідачем ніяких облаштувань вигрібної ями не зроблено, що порушує її право на користування питною водою з колодязя хорошої якості, який відповідно до схеметичного плану земельної ділянки, знаходиться на її території. Відповідачка надала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, не відповідають дійсності і не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З того часу, як в кінці 2016 року вона облаштувала каналізаційну яму, її сусіди за адресою [ADDRESS] вже вдруге звертаються до Бобровицького районного суду з позовною заявою до неї про усунення перешкод в користуванні власністю. Інформація про постійний стійкий неприємний запах з вигрібної ями не відповідає дійсності і її однозначно потрібно розцінювати, як наклеп. Неприємного запаху не може бути не тільки практично, але й теоретично. Яма облаштована недавно, користуюся нею лише вона (одна людина), закрита бетонною кришкою. В жовтні 2017 року її сусіди, що мешкають за адресою [ADDRESS] вперше позивалися до неї з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме колодязем (справа № 2/729/576/17 ). В ході розгляду справи нею було подане заперечення проти позову. В позовній заяві [PERSON] неодноразово робив акцент на тому, що вона створила перешкоди в користуванні його власністю, а саме колодязем. При цьому серед додатків до позовної заяви була копія Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] , виготовленого станом на 07.07.2011 та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.07.2011, згідно яких колодязь у власності [PERSON] не перебував. Колодязь перебуває у її власності, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.12.1999 та Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовлений станом на 13.12.1989 та подальшими змінами. Колодязь разом із іншим спадковим майном вона отримала у спадок від батька [PERSON] у 1999 році. У грудні 2018 року (число у позовній заяві не вказане) до Бобровицького районного суду з позовною заявою до неї про усунення перешкод у користуванні власністю звернулася дочка [PERSON] [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . За рік, що пройшов, позивач вступила у спадок, оформила документи, згідно яких вона являється власницею колодязя. У січні 2018 року у сусідів [PERSON] і [PERSON] колодязя у власності не було, а у квітні 2018 року [PERSON] вже стала власницею колодязя.Вона не забороняє користуватися колодязем, але якщо якість води у її колодязі не влаштовує позивача, то вона може скористатися альтернативними джерелами води (наприклад, централізованим водопостачанням, свердловиною). Централізоване водопостачання на їхній вулиці існує вже, як мінімум, тридцять років. Позивач надав відповідь на відзив, у якому за не погоджується з відзивом відповідача на позов з наступних обставин. Відповідачка весь час наголошує на те, що колодязь перебуває у її власності, що він перейшов їй у спадок після смерті батька [PERSON] , що це її власність і що вона сама собі не може чинити перешкоди, але невідомо про який колодязь йдеться у відзиві [PERSON] , можливо на її території існує, або існував раніше, інший колодязь, про який вона і згадує. У позові йдеться не про колодязь, який перебуває, або перебував у власності [PERSON] , а про колодязь, який розташований на земельній ділянці позивачки, поза межами земельної ділянки відповідачки і який є власністю позивачки. Факт розташування колодязя на її земельній ділянці підтверджується технічним паспортом БТІ від 02 квітня 2018 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 червня 2018 року, актом обстеження присадибної ділянки від 30.11.2016. Відповідачка надала заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповіді на питання, поставлені у її відзиві на позовну заяву, позивач не змогла дати, її докази не відповідають дійсності, а тому заявлені позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню в повному обсязі. На той момент, коли вона в 2016 році облаштувала каналізаційну яму, згідно Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] , виготовленого станом на 07.07.2011. та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2011., виданих [PERSON] , колодязь у власності [PERSON] не перебував.В технічному паспорті від 2 квітня 2018 року, замовником якого вказаний вже на той час покійний [PERSON] , рік побудови колодязя - 1985. Отже, більше тридцяти років у власності сусідів не було колодязя, а в квітні 2018 року несподівано з'явився, розташований він не на земельній ділянці позивача, а на межі між її земельною ділянкою і земельною ділянкою позивача. Цей факт підтвердила і сама позивачка в кінці засідання суду 27.02.2019, сказавши, що колодязь на межі, а в кінці судового засідання 06.02.2019. була її репліка про те, що свідків побудови вже немає.Так як колодязь із 1999 року перебуває у її власності, то вона не могла створити перешкод в користуванні власністю позивачу. Користуватися колодязем вона не забороняє. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та

Outcome: approved