overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтувала свої вимоги наступним. Стверджує, що 27 листопада 2013 року вона та відповідачі уклали усний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На виконання цього договору, [PERSON] передала їй будинок, а вона, прийнявши його, передала продавцю 120000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не намагались, а потім [PERSON] виїхали за межі району і до Піщанки не приїздять. Спілкуватися із позивачкою відмовляються. Відповідачи в судове засідання не з»явилися, однак суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними, об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачкою докази [PERSON] є належними власниками будинку, який став предметом судового розгляду і мали право розпоряджатися і володіти ним на свій розсуд, в т.ч. продати. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачкою докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки вона довела, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавці передали майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцям кошти в сумі 50000 гривнів. Таким чином 27 листопада 2013 року сторони, в справі, вчинили договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідачів. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивачки набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за нею таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтувала свої вимоги наступним. Стверджує, що 30 серпня 2012 року вона та [PERSON] уклали усний договір купівлі-продажу будинку, що розташований по [ADDRESS]. На виконання цього договору, [PERSON] передала їй будинок, а вона, прийнявши його, передала продавцю 25000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не намагались, а потім [PERSON] відмовилась виконати домовленість про оплату витрат на оформлення прав власності пополам. Відповідачи в судове засідання не з»явилися, однак суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачкою докази [PERSON] є належним власником будинку, який став предметом судового розгляду і мала право розпоряджатися і володіти ним на свій розсуд, в т.ч. продати. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 25000 гривнів. Таким чином 30 серпня 2012 року сторони, в справі, вчинили договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідачив. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивачки набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за нею таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтувала свої вимоги наступним. Стверджує, що 5 вересня 2014 року вона та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по [ADDRESS] На виконання цього договору, [PERSON] передала їй будинок, а вона, прийнявши його, передала продавцю гроші в сумі 5000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони відтермінували, а потім відповідачка відмовились прибути до нотаріуса. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просив про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є фактичним власником будинку. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачкою докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки вона довела, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 5000 гривнів. Таким чином 05.09.2014 року позивачка, в справі, вчинила договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивачки в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивачки набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за нею таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом і просила про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтувала свої вимоги наступним. Стверджує, що [PERSON] її вітчим, 10.01.2002 року придбав згідно договору купівлі-продажу у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Нотаріально посвідчивши договір, він в органах БТІ своє право власності не зареєстрував, поселивши у придбане житло падчерку із сім»єю. 21.02.2008 року він помер. З того часу позивачка проживає постійно в указаній квартирі, уклала угоду на електропостачання, водопостачання. Підключила засоби зв»язку на своє ім.»я. Регулярно оплачує означені послуги. Нотаріально посвідчити своє право власності, при житті вітчима вони не намагались, оскільки вважали своє право на квартиру безспірним. Відповідачи в судове засідання не з»явилися, однак суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними, об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Про місце та час слухання справи відповідачи повідомлені належним чином, через засоби масової інформації. Разом із тим, вони жодного разу у судове засідання не з»явились і про причини своєї неявки суд не повідомили. Як свідчать представлені позивачкою докази відповідачи є належними власниками будинку, який став предметом судового розгляду і мали право розпоряджатися і володіти ним на свій розсуд, в т.ч. продати. Аналізуючи представлені позивачкою докази суд вважає, що позивачка набула право власності на житло тому як відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, вимоги позивача в частині визнання права власності на нерухоме майно є набутим правомірно, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивачки набути право власності на отримане в законному порядку житло, суд визнає за нею таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач вчиняє сварки, внаслідок чого спільне проживання і збереження шлюбу суперечить її інтересам . Спільно не проживають і припинили шлюбні відносини з липня 2015 року і миритися не бажають . Син : [PERSON] - [INFO] залишається проживати з відповідачем . Просить шлюб розірвати . У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення, доповнивши, що з липня 2015 року спільно не проживають і миритися не бажає. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з липня 2015 року спільно не проживає з позивачкою і миритися не бажає. Просить сина: [PERSON] - [INFO] залишити проживати з ним . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Сторони спільно не проживають з липня 2015 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини, відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить інтересам позивачки. Сторони відносно вживання заходів до примирення відмовились . Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвами про укладення шлюбу та народження, записом акта про одруження. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи: щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Оскільки сторонами досягнуто згоди відносно проживання сина : [PERSON] - [INFO] то в даному випатку відсутній спір, враховуючи і те, що син вправі сам визначити місце проживання .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач залишив її, коли ще була вагітною та пішов проживати окремо і не бажає повертатися. Миритися не бажає, враховуючи поведінку відповідача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] - [INFO], на якого зобов`язаний надавати матеріальну допомогу. Просить розірвати шлюб та стягнути аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала посилаючись на тіж докази, які зазначені в позовній заяві та дала пояснення доповнивши, що спільно не проживають з відповідачем з лютого 2014 року. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю та дав пояснення про те, що з лютого 2014 року спільно не проживають з позивачкою і миритися не бажає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Сторони спільно не проживають з лютого 2014 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини. Згідно представленого свідоцтва про народження мають сина [PERSON] - [INFO]. Дитина проживає із позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвами про шлюб та народження дитини. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати. Суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України зобов`язаний утримувати дитину і спроможний сплачувати аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує постійно сварки, наносить удари і не поважає як дружину і дітей та проживати спільно не бажає. Спільно не проживають з червня 2014 року і миритися не бажає, враховуючи поведінку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення, доповнивши, що на примирення не згідна і спільно проживати не бажає . У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з червня 2014 року спільно не проживає з позивачкою і наданий строк для примирення бажаних результатів не дав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Сторони спільно не проживають з червня 2014 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини, які склались і позивачка не бажає збереження шлюбу, оскільки спільне проживання неможливе. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвами про шлюб та народження дітей. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує постійно сварки, наносить удари і не поважає як дружину та проживати спільно не бажає, оскільки у 2013 році вже подавала в суд позовну заяву про розірвання шлюбу, однак на прохання відповідача помирились. Відповідач своєї поведінки не змінив і пішла 01 серпня 2014 року разом із дітьми проживати до своїх батьків і з того часу спільно не проживають і миритися не бажає, враховуючи поведінку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення, доповнивши, що на примирення не згідна і спільно проживати не бажає. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з серпня 2014 року спільно не проживає з позивачкою. За час спільного проживання час від часу випиває спиртні напої. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Відповідач час від часу випивав спиртні напої. Сторони спільно не проживають з 01 серпня 2014 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини, які склались і позивачка не бажає збереження шлюбу, оскільки спільне проживання неможливе. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує постійно сварки, наносить удари і не поважає як дружину та проживати спільно не бажає. Спільно не проживають з 2 січня 2014 року і миритися не бажає, враховуючи поведінку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення, доповнивши, що на примирення не згідна і спільно проживати не бажає . У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з січня 2014 року спільно не проживає з позивачкою. За час спільного проживання час від часу випивав спиртні напої і позивачка звільнила його з роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Відповідач час від часу випивав спиртні напої. Сторони спільно не проживають з 02 січня 2014 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини, які склались і позивачка не бажає збереження шлюбу, оскільки спільне проживання неможливе. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб та народження дітей. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує постійно сварки, наносить удари і не поважає як дружину та проживати спільно не бажає. Спільно не проживають з травня 2014 року і миритися не бажає, враховуючи поведінку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення, доповнивши, що на примирення не згідна і спільно проживати не бажає. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з травня 2014 року спільно не проживає з позивачкою. За час спільного проживання час від часу випивав спиртні напої і скандалив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Відповідач час від часу випивав спиртні напої. Сторони спільно не проживають з травня 2014 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини, які склались і позивачка не бажає збереження шлюбу, оскільки спільне проживання неможливе. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб та народження дітей. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та спільно не проживають з березня 2015 року і збереження сімейних стосунків неможливе У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві і дала пояснення. У судовому засіданні відповідач позов визнав повністю і пояснив, що з березня 2015 року спільно не проживає з позивачкою і миритися не бажає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що привели до розпаду сім`ї. Сторони спільно не проживають з березня 2015 року і миритися не бажають, врахувавши їхні взаємовідносини. Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про укладення шлюбу. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати.

Outcome: approved