Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.11.2011 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 36/023-ф-11. Згідно договору банк надавпозичальнику кредит в сумі 57000 грн. на термін з 24.11.2011 року по 23.11.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 17,5 % річних. Згідно умов договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку №2 до договору та оплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1447 грн. щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця. В якості забезпечення виконання зобовязань позичальником перед банком між банком та [PERSON] укладено договір поруки №36/023-Ф-2011-Р. Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору. Всупереч умов кредитного договору відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали, а тому виникла заборгованість, яка станом на 25.03.2014 року становила 42953,87 грн. З метою стягнення з відповідачів вказаної заборгованості позивач звернувся до суду та рішенням Заставнівського районного суду Черінвецької обалсті від 16.06.2014 року позовну заяву задоволено повністю, вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в рахунок погашення боргу за кредитним договором 42953,87 грн. та судовий збір в розмірі 429,53 грн. На даний час рішення суду не виконано. Відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміні передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 22,5% річних. Оскільки відповідачі продовжують порушувати умови кредитного договору та не сплачують проценти в строки та в сумах, визначених договором, в останніх, за період не охоплений судовим рішенням, виникла заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 32161,29 гривень. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомляввся належним чином судовими повістками, однак до суду повернулися поштові конверти із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповідей на запити в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів (а.с. 28-29) видно, що останні зареєстровані в [INFO], куди і направлялися судові повістки. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає до задоволення з огляду наступного. Судом встановлено, що 24.11.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 57000 грн. на термін з 24.11.2011 р. по 23.11.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 17,5 % (а.с. 5-7). Згідно п.3.1. Кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку№2 до договору та оплату процентів за кристування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1447 грн, щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок, відкритий у АБ «Укргазбанк», через касу банку або шляхом безготівкового перерахування (а.с. 5). Відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 22,5% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 24.11.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки №36/023-Ф-2011-Р (а.с. 8). Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №36/023-Ф-2011 від 24.11. 2011 року. Пунктами 1.2 та 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за невиконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об' ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. Всупереч умов кредитного договору відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали, а тому у них виникла заборгованість, яка станом на 25.03.2014 року становила 42953,87 грн. З метою стягнення з відповідачів вказаної заборгованості позивач звернувся до суду та рішенням Заставнівського районного суду Черінвецької обалсті від 16.06.2014 року позовну заяву задоволено повністю, вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в рахунок погашення боргу за кредитним договором 42953,87 грн. та судовий збір в розмірі 429,53 грн. Наведене вбачається з копій позовної заяви, розрахунку заборгованості та рішення суду (а.с. 9-13). У звязку із не виконанням відповідачами вищевказаного рішення суду позивачем, згідно умов кредитного договору (п. 1.4.2), нарахована позичальнику [PERSON] заборгованість по прострочених процентах, за період не охоплений судовим рішенням, в розмірі 32161,29 гривень. Вказане підтверджується розрахунком (а.с. 14-17). В добровільному порядку відповідачами вказана сума відсотків сплачена не була. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З договору поруки вбачається, що умова про додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Наведене вбачається із постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-1206цс15. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовльнити в повному обсязі У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів належить також стягнути в рівних частинах судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved