Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком № 14 по вулиці Центральна (Леніна) в с. Новий Бурлук, Печенізького району, Харківської області (далі за текстом, спірний житловий будинок), оскільки ця обставина обмежує її право власності, гарантоване статтею 321 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначеного розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2018 року за клопотання позивачки залучено до участі у цивільній справі № 633/252/18 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новобурлуцьку сільську раду Печенізького району Харківської області. Ухвалою суду від 16.10.2018 року клопотання позивача про виклик та допит свідків задоволено. Закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити їх, з огляду на те, що [PERSON] в спірному будинку ніколи не проживав, належні йому особисті речі в цьому будинку відсутні, витрат на утримання будівлі він не несе, комунальні платежі за житло не сплачує. При цьому стверджувала, що [PERSON] в спірному будинку зареєстрував її померлий чоловік [PERSON], з яким позивачка проживала в даному будинку з 15.09.1982 року і по день його смерті та про реєстрацію сторонньої людини вона дізналася тільки після смерті чоловіка від працівників сільської ради. Водночас, зазначала, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає у вищевказаному спірному будинку про що складено Акт про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 27 липня 2018 року депутатами сільської ради. Також позивачка посилалася на те, що перешкод в користуванні житловим будинком відповідачу не чинила, [PERSON] добровільно не проживає у цьому будинку, визначивши собі інше місце проживання. За відомостями\~наведеними Новобурлуцькою\~сільською радою\~Печенізького району\~Харківської області\~в листі\~№ 317\~від 29\~серпня 2018\~року,\~згідно погосподарської\~книги Новобурлуцької\~сільської ради\~відповідач \~[PERSON],\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [INFO],\~значиться зареєстрованим\~за адресою:\~[INFO]\~(Леніна),\~будинок №\~14\~(а.с.\~12). Згідно зі\~зворотними поштовими\~повідомленнями,\~судові повістки\~на 02.10.\~2018\~року,\~16.10.2018\~року та\~06.11.2018\~року,\~копія ухвали\~про прийняття\~позовної заяви\~до розгляду\~та відкриття\~провадження у\~справі,\~копія ухвали\~про закриття\~підготовчого провадження\~та призначення\~справи до\~судового розгляду\~по суті,\~а також\~копія позову\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~з додатками\~не були\~отримані відповідачем\~за місцем\~реєстрації та\~були повернуті\~суду \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ за\~закінченням строку\~зберігання (а.с.\~17,\~29-30,\~31-32). Вживши всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача щодо розгляду судової справи, за наявності відомого зареєстрованого місця проживання останнього, відповідно до статті 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає судовий виклик таким, що вручений відповідачу належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи Новобурлуцька сільська рада повідомлялися своєчасно та належним чином (а.с. 33), через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 23). Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглядає справу за відсутності відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Будинок № 14 по вулиці Центральна (колишня адреса: вулиця Леніна) в с. Новий Бурлук, Печенізького району, Харківської області, належить на праві приватної власності [PERSON]. Зазначений факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131124866 від 17.07.2018 року (а.с. 6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області № 366 від 31.07.2018 року в спірному житловому будинку зареєстрований [PERSON] [INFO], але фактично за даною адресою не проживає з 2007 року (а.с. 7). Згідно з\~Актом про\~фактичне не\~проживання в\~[INFO]\~гр.\~[PERSON],\~[INFO],\~зареєстрованого в\~[INFO] (Леніна),\~буд.\~14,\~Печенізького району,\~Харківської області,\~складеним 27\~липня 2018\~року комісією\~в складі:\~секретаря сільської\~ради [PERSON],\~депутата Новобурлуцької\~сільської ради\~[PERSON],\~сусідів:\~[PERSON],\~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON],\~підтверджено,\~що гр.\~[PERSON],\~[INFO],\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ дійсно\~на даний\~час не\~проживає фактично\~в селі\~Новий Бурлук\~по вулиці\~Центральна (Леніна),\~будинок 14\~з 2007\~року (а.с.\~8). Свідки [PERSON] та [PERSON] будучи допитаними в ході судового розгляду справи, пояснили, що вони є сусідами позивачки. При цьому стверджували, що відповідача [PERSON] в спірному будинку ніколи не бачили, належні йому особисті речі в цьому будинку відсутні, витрат на утримання будівлі він не несе, спільного господарства з позивачкою не має. Крім того, свідок [PERSON] також пояснив, що є кумом позивачки, багато років спілкується з нею та часто буває в неї вдома, разом з тим, він ніколи не бачив відповідача у спірному будинку. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірне житло власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. Разом з цим, згідно з положенням ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном. Відповідно до\~положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до положень статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи\~ вищезазначене,приписи\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~ а також те, що на час\~розгляду справи\~встановлено,\~оскільки не\~спростовано сторонами,\~що відповідач\~не є\~членом сімї\~ [PERSON]\~ у\~розумінні ст.\~64\~та ч.\~4\~ст.\~156\~ ЖК України, суд захищаючи права позивачки, вважає за необхідне усунути останній перешкоди у користуванні та розпоряджанні її власністю шляхом позбавлення відповідача права користування спірним житловим будинком.

Outcome: approved