Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом. Посилається на те, що вона є рідною дочкою спадкодавця [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . 16 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказує на те, що у 1996 році вона прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] (спадкова справа № 27/95р), про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки, в даному свідоцтві по-батькові її батька зазначено як « [PERSON] », рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2019 року у справі № 726/1947/19 встановлено юридичний факт, що [PERSON] , який народився [INFO] , та помер [INFO] , і [PERSON] , який народився [INFO] , та помер [INFO] , є одна і та сама особа, яка є її рідним батьком. Вказує на те, що інших спадкоємців за законом першої черги немає. Таким чином, вона у порядку спадкування за законом набула право на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, загальною площею 51 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення згідно позовних вимог, які підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 28.02.1995 року [PERSON] помер [INFO] у віці 62 роки. Згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2019 року у справі №726/1947/19 встановлено юридичний факт, що [PERSON] , який народився [INFO] , та помер [INFO] , і [PERSON] , який народився [INFO] , та помер [INFO] , є одна і та сама особа, яка є рідним батьком позивачки [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.02.1955 року між [PERSON] та [PERSON] 07.09.1954 року був укладений шлюб, актовий запис №10. До дня смерті спадкодавця подружжя проживало сім`єю за однією адресою. Суд вважає, що твердження позивачки про те, що інших спадкоємців за законом першої черги немає, і вона, у порядку спадкування за законом, єдина набула право на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] є помилковими. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.1996 року спадкоємцями за законом є дружина померлого [PERSON] та донька [PERSON] (позивачка) в рівних частинах спадкового майна, а саме: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих в [ADDRESS] , належної померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого 07.02.1996р. Чернівецьким міськжитло управлінням, зареєстрованого 19.04.1996р. в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №91. На іншу 1/2 частку вказаного будинку по [ADDRESS] державною нотаріальною конторою 24.06.1996 року за р.№ДС-321 видано свідоцтво про право власності на імя дружини спадкодавця [PERSON] , яка згідно наданого в судовому засіданні свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 06.03.2010 року померла [INFO] у віці 79 років. Судом встановлено, що іншими спадкоємцями [PERSON] є діти померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які позивачем не залучені до справи, як і не залучені спадкоємці померлої дружини спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи [PERSON] .. Крім цього, щодо спадкового майна, судом встановлено, що згідно Договору про виділення земельної ділянки під будівництво Відділу комунального господарства виконкому Садгірської ради народних депутатів від 1955 року (на підставі рішення Виконгавчого комітету Садгірської районної ради депутатів трудящих №586 від 31.10.1953 року) спадкодавцю [PERSON] надали земельну ділянку під забудову за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) загальною площею 1200 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що зазначене будинковолодіння будувалося подружжям [PERSON] та [PERSON] в шлюбі. Доказів, що на момент смерті [PERSON] зазначене будинковолодіння було завершено немає. Крім цього, зазначений факт підтверджується постановою нотаріуса Другої Чернівецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю на день смерті спадкодавця правовстановлюючого документу про належність цього нерухомого майна, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. В матеріалах справи відсутні докази, що спадкодавцю на день смерті належало спірне майно, відсутні відомості, що померла [PERSON] не набула права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Окрім того, у суду відсутні відомості про наявність чи відсутність спадкоємців після смерті [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] та якій може належити спірне будинковолодіння, а тому позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] є безпідставними. У відповідності до ст. 392 ЦК України, тільки власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім цього, встановлено, що замовником технічної інвентаризації на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою [ADDRESS] є позивачка [PERSON] , технічний паспорт на зазначений об`єкт нерухомості виготовлено на її імя 12.11.2019 року. Це також підтверджує, що зазначений позивачкою житловий будинок при житті її батька не був належно ним оформлений, останній не набув на нього права власника, а тому житловий будинок, який розташований [ADDRESS] не може бути обєктом спадковості, тобто якщо за життя спадкодавець не набув права власності на зазначений у позові житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку на зазначений житловий будинок спадкоємці повинні здійснити всі дії, які повинен був вчинити спадкодавець при житті для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Суд не може перебирати на себе повноваження органів, яким законом надано право реєстрації права власності і відповідно не повинен задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Таким чином на підставі викладеного, у позові про визнання права власності на спадкове майно за законом слід відмовити. На підставі ст.ст.3,4,12,13,77,78,79,80,223,259,263-265,352,354-356 ЦПК України,

Outcome: dismissed