Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 13 листопада 2008 року вона була прийнята на роботу продавцем комерціалізованого підприємства «Магазин «Електрон». 18.03.2010 року Уманська міська рада прийняла рішення №4.9-56/5 про ліквідацію КПМ «Електрон», створила ліквідаційну комісію, головою якої був Новак С.А. - начальник торгового відділу міської ради. Згідно п.3 ст.105 ЦК України - з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Ліквідаційною комісією 10.08.210 року було зупинено діяльність підприємства, зроблено інвентаризацію матеріальних активів, зроблено ліквідаційний баланс і звільнено всіх працівників з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України ,у зв?язку з ліквідацією підприємства, їй була нарахована вихідна допомога за 1 місяць. Вона була звільнена наказом директора КПМ «Електрон» №3 від 10.08.2010 року, останню заробітну плату вона отримала за квітень 2010 року. За період часу з травня до 10.08.2010 року їй було нараховано і не виплачено заробітну плату, вихідну допомогу, розрахункові на загальну суму 4563 гривень 11 копійок, що підтверджується відомостями нарахування заробітної плати за 2010 рік. Відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач зобов?язаний був в день її звільнення виплатити всі грошові суми, що належать їй від підприємства, проте до теперішнього часу розрахунок не проведений. Директор КПМ «Електрон» неодноразово зверталась до голови ліквідаційної комісії по питанню виплатизаробітної плати працівникам, Але отримувала лише усну відповідь, що все буде виплачено. 25.07.2013 року директором КПМ «Електрон» до ліквідаційної комісії направлено вимогу про виплату заборгованості по заробітній платі. Виплат не проведено. Відповіді на вимогу не надійшло. 01.08.2013 року директор КПМ «Електрон» була звільнена з роботи. За останні місяці її роботи в КПМ «Електрон» згідно штатного розпису її заробітна плата становила 910 гривень 00 копійок. Відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки з 10.09.2010 року по 30.11.2013 року включно.Вона становить із розрахунку за частину вересня по грудень 2010 року - 3336 гривень 67 копійок; з 01 січня по 31 грудня 2011 року - 10920 гривень 00 копійок; з 01 січня по 31 грудня 2012 року - 10920 гривень 00 копійок; з 01 січня до 31 грудня 2013 року - 10920 гривень 00 копійок; з 01 січня по 28 лютого 2014 року - 1820 гривень 00 копійок. Таким чином вона вважає, що відповідач зобов?язаний виплатити їй заробвітну плату з 01.05.2010 року по 28.02.2014 року на загальну суму 42479 гривень 78 копійок, а також компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 382 гривні 81 копійка та розрахункові в сумі 331 гривня 65 копійок. Своєю бездіяльністю по виплаті їм заробітної плати на протязі травня-серпня 2010 року і до теперішнього часу, відповідач заподіяв їй величезні моральністраждання.Ця бездіяльність призвела до втрати її нормалних життєвих зв?язків. Вона мати-одиначка, сама виховує дитину, яка на час її звільнення булла дошкільного віку. Весь час вона змушена булла братии в борг кошти для існування своєї родини, внаслідок чого вона і її родина були позбавлені нормального життєвого спілкування з оточуючими їх близькими людьми. Крім того вона є інвалідом треьої групи по зору і не виплата їй заробітної плати позбавила її можливості купувати необхідні ліки в достатній кількості, вона не могла пройти необхідний курс лікування. Тому вважає, що згідно ст.237-1 КЗпП України відповідач зобов?язанийвідшкодувати їй моральний збиток у розмірі 10000 гривень 00 копійок Тому для захисту своїх прав вона змушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, уточнила позовні вимоги, зменшивши їх та просила задоволити, а саме стягнути з КПМ «Електрон» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4563, 11 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивачки визнав, протии задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення, як обгрунтований і ніким не оспорюваний.

Outcome: approved