Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивачка, яка діє також в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони є власниками житлової квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в квартирі з 02.12.2014 року, але фактично не проживає з 2016 року по даний час. В зв'язку з вищенаведеним фактична реєстрація відповідача порушує майнові права позивача. Позивачі просили суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи по суті позивачка подала до суду письмову заяву, відповідно до якої просить справу слухати за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2014 року співвласниками квартири [ADDRESS] є позивачі - [PERSON] та [PERSON]. З довідки КЖРЕП № 9 за вих. № 493 від 06.03.2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] окрім позивачів зареєстрований [PERSON], [INFO]. З акту комісії КЖРЕП № 9 № 41 від 20.02.2018 року вбачається, що зі слів сусідів відповідач - [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше двох років. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved