Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 22 466 гривень 12 копійок, судові витрати: судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, витрати за надання правової допомоги в сумі 2 000 гривень 00 копійок, а всього 24 695,52 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 грудня 2011 року приблизно о 20 годині 30 хвилин водій [PERSON], рухаючись на 17 км а/д Київ-Дніпропетровськ, керуючи транспортним засобом марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Деу», державний номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року. У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб марки «Деу» з державними номерними знаками [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 698-У, дата оцінки - 03 лютого 2012 року, проведеного оцінювачем [PERSON], сума збитків становить 23 467,27 гривень. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2486267 термін дії з 27 травня 2011 року до 26 травня 2012 року. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 19 березня 2012 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 19 566 гривень 06 копійок, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого та 06 квітня 2012 року - 2 068,06 гривень, а також понесло витрати за встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 832,00 гривень. Таким чином, МТСБУ виконано покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяною з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року о 20 годині 30 хвилин на 17 км а/д Київ-Дніпропетровськ між автомобілем «Рено», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем «Деу», д/н [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 гривень (а.с. 9). На даний час постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Звіту № 698-У з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 03 лютого 2012 року, складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Деу», д/н [NUMBER] становить 23 467 гривень 27 копійок (а.с. 10-13). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Деу», д/н [NUMBER] була застрахована за Полісом № АА/2486267 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з АТ «Просто-страхування», строк дії якого з 27 травня 2011 року по 26 травня 2012 року включно (а.с. 8). 16 травня 2012 року до МТСБУ звернулася [PERSON] з заявою про здійснення страхового відшкодування (а.с. 44). 19 березня 2012 року МТСБУ винесло наказ № 839 у відповідності до ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про виплату потерпілій стороні шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на 19 566 гривень 06 копійок (а.с. 42). 06 квітня 2012 року МТСБУ винесло наказ № 1132 у відповідності до ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про виплату потерпілій стороні шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на 2068 гривень 06 копійок (а.с. 45). Платіжними дорученнями № 1405 від 26 березня 2012 року та № 1645 від 06 квітня 2012 року МТСБУ здійснило перерахування страхового відшкодування [PERSON] на суму 19 566 гривень 06 копійок та 2 068 гривень 06 копійок, а всього 21 634 гривень 12 копійок (а.с. 46-47). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачем доказів щодо спростування вимог позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь підприємства страхового відшкодування в сумі 21 634 гривень 12 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 832 гривень 00 копійок витрат за встановлення розміру збитків та збір документів по справі, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем до матеріалів справи не було додано відомостей, що підтверджують понесення позивачем даних витрат. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень 00 копійок, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу. Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків. Відповідно до платіжного доручення № 1729 від 12 квітня 2013 року, позивачем було сплачено 1000 гривень 00 копійок в якості передплати (50%) за надання правової допомоги (а.с.1). Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 38 ЦПК особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК, а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об'єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі. При цьому суд враховує, що в межах розгляду даної справи представництво інтересів позивача здійснювала представник за довіреністю [PERSON], на підтвердження повноважень представника до матеріалів справи долучено довіреність видану від імені МТСБУ, датовану 07 березня 2014 року, ця обставина виключає питання вирішення судових витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до положень ст.42 Цивільного процесуального кодексу України представник позивача [PERSON], не надала належних доказів, які мали підтвердити її повноваження на ведення даної справи у якості адвоката. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial