Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 309 гривень 60 копійок щомісячно до повноліття дитини та на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 гривень щомісячно. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 10 грудня 2013 року знаходиться з відповідачем у шлюбі, який зареєстрованого у районному відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції, актовий запис №97, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, нею було подано до суду позов про розірвання шлюбу, після чого відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, знаючи, що малолітня дитина потребує постійної батьківської уваги та допомоги. Неповнолітня донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати як її, так і спільну дитину, хоч зобов'язаний робити це за законом. Відповідач, є цілком здоровою людиною, працює по найму, платежів аліментного характеру не має, одержує пенсію за вислугу років в органах МВС України, має на праві особистої власності земельну ділянку розміром 6,730 га, в зв'язку з чим просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 309 гривень 60 копійок, що відповідатиме 30% встановленому відповідно до законодавства прожитковому мінімуму для дитини такого віку для забезпечення її життєдіяльності, який і повинен забезпечити дитині саме відповідач, так як на даний час вона позбавлена можливості утримувати дитину, оскільки не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років і сама потребує матеріальної допомоги, яку також їй повинен надавати відповідач у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень до досягнення дитиною трирічного віку, які прохала стягнути з відповідача за рішенням суду. Ухвалою Солонянського районного суду від 07 травня 2015 року за заявою позивачки [PERSON] її позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 гривень щомісячно було залишено без розгляду (а.с.20). Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.14,18), у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву (а.с.20), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтримала, але прохала стягнути з відповідача аліменти не у твердій грошовій сумі, а у розмірі 1\\4 частини його заробітку щомісячно, оскільки відповідач має постійний прибуток у вигляді пенсії, доплати на дитину в сумі 4760 гривень та орендної плати за належну йому на праві власності земельну ділянку. В разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15,16), у судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав суду і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують, у зв'язку з чим суд за письмовою згодою позивача (а.с.20) ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача відповідно до положень ст.224 ЦПК України в порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка народилась у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 10 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №197 (а.с.4). Сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне господарство, а неповнолітня дитина згідно довідки виконкому Солонянської селищної ради Дніпропетровської області знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7,8), яка в зв'язку з народженням дитини не працює та не навчається, оскільки доглядає за дитиною до виконання останній трьох років, тобто не має самостійного заробітку, крім державної допомоги у зв'язку з народженням дитини (а.с.20) та має на утриманні ще двох інших неповнолітніх дітей (а.с.6). Відповідач, який має постійний дохід у вигляді пенсії та орендної плати за належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9), після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку, але не у твердій грошовій сумі в розмірі 309 гривень 60 копійок щомісячно як зазначено в позовній заяві, а у розмірі 1\\4 частини від заробітку (доходу) відповідача, про що просить позивачка в поданій до суду 07 травня 2015 року письмовій заяві (а.с.20), з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини є рівними за законом, але після припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі відповідача як в утриманні дитини, а в добровільному порядку відповідач такої допомоги не надає, про що свідчить відсутність його заперечень на позов. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, отримує пенсію за вислугу років та орендну плату за належну йому земельну ділянку, тобто має матеріальну можливість з отримуваного постійного доходу сплачувати аліменти, вік та стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів. Крім цього, судом враховується обмежена можливість утримувати дитину позивачкою в зв'язку з доглядом за дитиною до трьох років, внаслідок чого вона сама потребує матеріальної допомоги. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від сплати цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved