Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачка по справі [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачці по справі [PERSON] грошові кошти, передані в якості авансу у розмірі 6 000 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 квітня 2014 року вона та відповідач по справі [PERSON] домовилися про купівлю продаж гаражу в кооперативі [ADDRESS]. Також, вони домовились, що розрахунок буде здійснюватись частинами. Після остаточної виплати буде укладена угода купівлі-продажу вказаного гаражу. До того ж часу відповідач зобов'язалася привести в порядок документацію на вказаний гараж, а саме оформити правовстановлюючі документи на нього. Вони склали розписку, як попередній договір в квітні 2014 року, згідно з яким позивачка [PERSON] передала відповідачці [PERSON] суму грошей в розмірі 6 000 гривень, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який вони повинні були укласти у майбутньому. Після цього, відповідач [PERSON] стала ухилятися від спілкування з позивачкою, уникати розмов про укладання угоди. В літку 2016 року, позивачка випадково зустріла відповідачку та вона зазначила, що передумала продавати їй гараж, а повернути передані гроші відмовилась. На даний час, договір купівлі продажу вказаного гаражу так і не був укладений. Договір купівлі-продажу гаражу між ними укладено не було, ніякого зобов'язання у позивачці з виплати відповідачці вартості гаражу не виникло. Таким чином, відповідач володіє грошовими коштами, що належать позивачці, без достатніх правових підстав. Бажаючи врегулювати питання мирним шляхом, позивачка направила відповідачці лист з вимогою повернути належні їй кошти, однак ніякої реакції на цей лист не побачила. У зв'язку з цим позивачка змушена була звернутися до суду за захистом права власності шляхом стягнення грошей з відповідача. Позивача в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, рекомендованим листом, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутністю від неї не надходило. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 15 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] домовилися про купівлю продаж гаражу в кооперативі [ADDRESS]. Також, вони домовились, що розрахунок буде здійснюватись частинами. Після остаточної виплати буде укладена угода купівлі-продажу вказаного гаражу. До того ж часу відповідач зобов'язалася привести в порядок документацію на вказаний гараж, а саме оформити правовстановлюючі документи на нього. [PERSON] та [PERSON] склали розписку, як попередній договір в квітні 2014 року, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] суму грошей в розмірі 6 000 гривень, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який вони повинні були укласти у майбутньому, про що свідчить копія письмової розписки, (а.с.5). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч. 2ст. 570 ЦК України , якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі у відповідності з вимогами ст. 527 ЦК України. В такій угоді повинно бути чітко визначено, що сума, яка передається в рахунок належних за договором платежів, є саме завдатком. В разі, якщо це не буде встановлено, сплачена сума буде вважатися авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. В разі невиконання зобов'язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. За таких обставин, суд вважає, що між сторонами був укладений договір авансу, умови якого сторін задовольняли. Позивач умови зазначеного договору добросовісно виконала, передавши відповідачу обумовлену грошову суму, а та отримала ці кошти у вигляді авансу, в подальшому сторони не вчинили будь-яких дій, направлених на оформлення належним чином договору купівлі-продажу гаражу. Таким чином, судом встановлено, що договір купівлі-продажу гаражу між сторонами не відбувся та аванс не повернутий. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі та посвідчений у нотаріальному порядку. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму авансу в розмірі 6 000 гривень. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача по справі [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved