Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач, ПАТ «[PERSON] Аваль», у березні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/151263/3101/82 від 22 липня 2008 року, яка склалася станом на 28 січня 2015 року, у сумі 102139 гривень 08 копійок (а.с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі кредитного договору № 014/151263/3101/82 від 22 липня 2008 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 47953,17 доларів США з кінцевим терміном повернення 22 липня 2018 року. [PERSON] зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користування ним. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти у обумовленій договором сумі. Однак відповідач своїх обовязків за договором не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 28 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 102139 гривень 08 копійок, яку банк прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1021 гривень 39 копійок. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, надав письмове клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська є цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про розподіл спільного сумісного майна подружжя (а.с. 50). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, не може вважати причини неявки відповідача у судове засідання поважними, а тому розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Вислухавши представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 липня 2008 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/151263/3101/82, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 47953,17 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2018 року. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 28 січня 2015 року, за боржником утворилась заборгованість у сумі 102139 гривень 08 копійок, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 116370 гривень 56 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 77116 гривень 85 копійок, пені у сумі 15656 гривень 46 копійок, заборгованості по сплаті відсотків 9365 гривень 77 гривень (а.с. 22-24). Судовий збір становить 1021 гривень 39 копійок (а.с.1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦПК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність; поручитель відповідає перед боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] уклав із банком кредитний договір, умови якого належним чином не виконує, так як кредитні кошти не повертає, кошти за користування кредитом не сплачує. Внаслідок невиконання ним умов укладеного договору, право банку на повернення його власності\~ кредитних коштів та відсотків, нарахованих за час користування грішми, у визначені кредитним договором строки, порушено та підлягає захисту. При порушенні умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, відсотків за його користування та неустойки, і реалізував це своє право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Також підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved