Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач, остаточно уточнивши свої вимоги, мотивує їх тим, що домоволодіння № 6 по пров. Санаторному в м. Суми належить сторонам на праві спільної часткової власності по ? частці кожному. У звязку з тим, що є спір з приводу користування земельною ділянкою, просив визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1 444 кв. м, згідно першого варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 1 від 04.02.2016 року, згідно з частками співвласників по ? частці кожного, виділивши [PERSON] земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки № 8 по пров. Санаторному в м. Суми, [PERSON] - земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки № 4 по пров. Санаторному в м. Суми, встановивши земельний сервітут площею 4,2 кв. м., відповідно до зазначеного висновку експерта, для здійснення обслуговування належної [PERSON] будівлі «Д» - Л. кухня-сарай. У судовому засіданні представники позивача просили задовольнити уточнені позовні вимоги. Пояснили, що оскільки в натурі земельна ділянка не поділена, і хоча певний порядок користування нею між співвласниками склався, але остаточної згоди з цього питання сторони не дійшли, продовжують виникати суперечки, тобто існує спір, просили вирішити його у судовому порядку. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав, що у позивача взагалі відсутні підстави для звернення до суду, оскільки спір між сторонами відсутній. Представники третіх осіб, повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що домоволодіння № 6 по пров. Санаторному в м. Суми належить сторонам на праві спільної часткової власності по ? частці кожному, ця обставина визнається сторонами і не потребує доказування. Вказане домоволодіння перейшло у власність сторін в порядку спадкування після смерті баби [PERSON], згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом в рівних частинах по ? частці кожній стороні, яке сторони отримали 05.08.2005 року. У ньому зазначено, що спадкове майно складається з розташованого в м. Суми,\~\~пров. Санаторний, 6 на приватизованій земельній ділянці\~\~житлового будинку «А», жилою площею 26 кв. м, загальною площею 42,9 кв. м з господарчими та побутовими будівлями, сарай «Б», сарай-кухня «Д»,\~\~погріб» п/г, оглядова яма «о/я», вбиральня «Г», огорожа « 1-3», що належали померлій на підставі\~\~свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 грудня 1991 року Першою Сумською держнотконторою (а.с.45-49, 109-122, 139-140, т.1). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 8 листопада 2005 року за сторонами визнане в порядку спадкування право власності на 0,1 га земельної ділянки за вказаною адресою по ? частині за кожним з видачею їм Державного акту на право приватної власності\~\~ на землю. Державні акти на право власності на землю ними не отримані (а.с.43, 44 т.1). Згідно рішення\~\~виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 квітня 2006 року № 214, на підставі якого було надано висновок на забудову земельної ділянки\~\~від 28 квітня 2006 року, сторонам у справі\~\~було дозволено\~\~будівництво за вказаною адресою добудови до житлового будинку розміром 7,6 м х 8 м, нового житлового будинку розміром 12 м х10 м, сіней до нього 4м х3 м, літньої кухні 4,5 м х 9 м, гаража 4,5 м х 6,5 м\~\~(а.с.23-27, т.1). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2013 року, у справі № 2-1/12 за позовом\~\~[PERSON] до [PERSON], Сумської міської ради,\~\~треті особи КП «Сумське МБТІ», Перша Сумська\~\~Державна нотаріальна контора, про розподіл спадкового майна, визнання права власності\~\~на майно, розподіл земельної ділянки, внесення змін\~\~до свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спадкового майна (а.с.88-90, 93-95), вимоги за первісним та зустрічним позовом задоволені частково та вирішено: провести\~\~поділ спадкового майна, яке знаходиться за адресою\~\~ м. Суми, пров. Санаторний, 6; виділити\~\~в\~\~натурі у\~\~власність\~\~[PERSON] спадкове майно, яке знаходиться за адресою\~\~ м. Суми, пров. Санаторний, 6: житловий будинок площею 26,0 кв. м (літ. А) -\~\~вартістю 48322 грн., сарай-кухня (літ.Д) - вартістю 53334 грн., погріб («п/г») - вартістю 4979\~\~грн., вбиральня (літ. «Г») - вартістю 5209\~\~грн., оглядову яму («о/я») - вартістю 1633\~\~грн., ? огорожі (№ 1-3) -\~\~вартістю 3538 грн. Виділити\~\~в\~\~натурі у\~\~власність\~\~[PERSON] спадкове майно, яке знаходиться за адресою\~\~ м. Суми, пров. Санаторний, 6: сарай (літ. Б) - вартістю 16144\~\~грн., ? огорожі (№ 1-3) вартістю 3538 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 48 668 грн. В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено за необґрунтованістю. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право\~\~користування на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Ст.ст. 125, 126 ЗК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачали, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Ст. 377 ЦК України на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням міської ради [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 1000 кв. м, на яку рішенням суду визнане право власності за сторонами для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд. Інша, (понад 1000 кв. м), частина земельної ділянки із загальної ділянки\~\~загальною площею 1463 кв. м, виділеної дідові сторін\~\~[PERSON] рішенням Ново-Басівської селищної ради № 1034 від 7 жовтня 1965 року (а.с.170-187 т.1). Після смерті [PERSON], який помер 27.11.1990 року, видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.12.1991 року на імя [PERSON], у якому зазначено, що успадкований житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Суми, пров. Санаторний, 6, розташований на земельній ділянці площею 1463 кв. м. Відповідно до ст. 134 Земельного кодексу УРСР (в ред. 1963 року). Відповідно до ст. 90 ч. 1 Земельного кодексу УРСР (в ред. 1970 року), який втратив чинність з 15.03.1991 року на землях міст при переході права власності на буд валю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в ред. 1990 року), що діяв з 15.03.1991 р. до 01.01.2002 р., при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності або користування земельною ділянкою. Таким чином, оскільки після смерті [PERSON] право користування загальною площею 1463 кв. м перейшло в порядку спадкування його дружині [PERSON], то і після її смерті до її спадкоємців сторін у даній справі перейшло право власності на майно померлої, по ? частці кожному. Згідно з ст. 120 ч. 1, ч. 2 Земельного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2002 р., у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Оскільки у [PERSON] перебувала у користуванні земельна ділянка площею 1463 кв. м, то до спадкоємців перейшло право користування земельною ділянкою зазначеного розміру. Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 87 ЦК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема,\~\~при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Стаття 88 ЦК України передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Виходячи з викладеного, суд не може взяти до уваги доводи відповідача про те, що вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою є безпідставною, оскільки сторони в добровільному порядку не досягли згоди у вирішенні цього спору та мають право\~\~на встановлення порядку користування ділянкою. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 14/15 від 14.04.2015 року, визначені два варіанти порядку користування земельною ділянкою у межах загального розміру земельної ділянки 1443 кв. м. При цьому експерт посилається на виміри, проведені спеціалістом ДП «Державний земельний кадастр» [PERSON] від 27.03.2015 року. Як пояснив суду допитаний у судовому засіданні спеціаліст [PERSON], на час проведення вимірів розміри були взяті до уваги суміжних земельних ділянок, що є у базі, ділянка № 4 по пров. Санаторному на час виготовлення плану відсутня. Допитати судового експерта [PERSON] у судовому засіданні не вдалося, у звязку з тим, що даний експерт припинив свою діяльність. Як вбачається з наданих суду доказів, всі суміжні земельні ділянки, що межують з земельною ділянкою № 6 по пров. санаторному в м. Суми, перебувають у власності суміжних землевласників, та їх межі визначені в натурі: вул. Красносільська, 126, вул. Красносільська. 124, пров. Санаторний, 4, пров. Санаторний, 8 (т. 3, а.с. 50, 55-123). Таким чином, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи № 14/15 від 14.04.2015 року експертом не було враховано наявність фактичних даних щодо всіх суміжних земельних ділянок, межі яких визначені в натурі. Судом була призначена додаткова судова земельно-технічна експертиза та експерту додатково надано для врахування при її проведенні матеріали вказаної технічної документації суміжних земельних ділянок, а також план земельної ділянки про пров. Санаторному, 6 в м. Суми станом на 30.09.2015 року (а.с.219). Згідно з висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи № 1 від 04.02.2016 року загальний розмір земельної ділянки про пров. Санаторному, 6 в м. Суми складає 1444 кв. м, і експертом запропоновано два варіанти порядку користування нею. При цьому співвласнику [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка площею 722 кв. м, з урахуванням площі під будівлями (показано жовтим кольором), а співвласнику [PERSON] - земельна ділянка площею 722 кв. м, з урахуванням площі під будівлями (показано зеленим кольором). Земельна ділянка сервітуту в обох запропонованих експертом варіантах складає 4,2 кв. м (а.с.210-220). З наданих в судовому засіданні пояснень експерта [PERSON] до даного висновку вбачається, що вказані варіанти враховують на підставі зйомки ту земельну ділянку розміром 1444\~\~кв. м,\~\~на якій розміщені будинки і господарчі споруди сторін. Таким чином, суд вважає, що необхідно взяти до уваги план земельної ділянки станом на 30.09.2015 року, зазначений у висновку додаткової експертизи № 1 від 04.02.2016 року, оскільки цей план виготовлений з урахуванням даних щодо фактичних розмірів земельних ділянок суміжних землевласників, що межують із спірною земельною ділянкою, у той час, як попередній план від 27.03.2015 року не відповідає даним, що є в матеріалах справи. На думку суду, запропонований експертом перший варіант користування земельною ділянкою найбільше відповідає інтересам сторін, враховує місце розташування будівель сторін, визначених рішенням\~\~ Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2013 року, при реальному поділі\~\~домоволодіння, відповідає їх часткам у праві власності на будівлі і відповідає правам і інтересам обох сторін, в тому числі і в частині врахування необхідності встановлення взаємного сервітуту сторін\~\~на дві однакові частини їх земельних ділянок для іншої сторони, враховуючи місце розташування будівель сторін. Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України, користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України, власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Верховний Суд України в абз. 3 п. 21 Постанови Пленуму від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до розяснень у п. 19 вказаної\~\~постанови Пленуму, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм житловий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість\~\~\~\~нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В своїй заяві на а.с. 232 т. 3 позивач уточнив свої вимоги та просив визначити порядок користування земельною ділянкою згідно із запропонованим експертом у додатку № 1 варіантом та встановити земельний сервітут площею 4,2 кв. м., відповідно до зазначеного висновку експерта, для здійснення обслуговування належної [PERSON] будівлі «Д» - Л. кухня-сарай. Таким чином, враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню, необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого варіанту (додаток № 1) висновку експертизи № 1 від 04.02.2016 року. Суд вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою по провулку Санаторному, 6 в м. Суми, загальною площею 0,1444 кв. м, згідно з частками співвласників по ? частці кожного, виділивши [PERSON] земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки № 8 по пров. Санаторному в м. Суми, [PERSON] - земельну ділянку загальною площею 722 кв. м з боку земельної ділянки № 4 по пров. Санаторному в м. Суми, встановивши земельний сервітут площею 4,2 кв. м., відповідно до зазначеного висновку експерта, для здійснення обслуговування належної [PERSON] будівлі «Д» - Л. кухня-сарай. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору в сумі 229 гривень 40 коп., витрат на правову допомогу в сумі 2 000 гривень 00 коп., витрат на проведення судової експертизи в сумі 2\~500 гривень, витрат проведення геодезичної зйомки в сумі 1\~018 гривень 87 коп., всього в загальній сумі 5\~748 гривень 27 коп. Вказані витрати підтверджуються наданими позивачем доказами: квитанцією про сплату судового збору (а.с.4 т. 1), рахунком від 11.09.2015 року на суму1\~018,87 грн., договором та квитанцією про оплату витрат на правову допомогу за участь у судових засіданнях в сумі 2000 грн., з урахуванням кількості витраченого часу, що не перевищує встановлений розмір витрат згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». При цьому суд не бере до уваги та не вважає за можливе покласти на відповідача витрати на проведення геодезичної зйомки в сумі 955 грн. та на проведення судової експертизи № 14/15 від 14.04.2015 року в сумі 3115 грн., оскільки позивач в особі своїх представників наполягали на тому, що дані результати зйомки (план земельної ділянки) та висновки експертизи не відповідають дійсності, а тому їх не можна взяти до уваги про постановленні рішення. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в загальній сумі 5\~748 гривень 27 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved