Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивачка у листопаді 2016 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в мережі Інтернет на сторінці Фейсбук, закрита група «[INFO]» відповідач розмістив недостовірну інформацію щодо сина позивачки, де зазначалось про виключення дитини зі школи. Дані обставини негативно відобразились на психічно - моральному стані сина, він боїться відвідувати школу, зі сторони однокласників виникають образи в його сторону. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги позову, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надіслав заперечення, в яких зазначив, що розміщена інформація є правдивою та достовірною (а.с. 50-55). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що сином [PERSON] є [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Встановлено, [INFO] о в 20:25 в мережі Інтернет на сторінці Фесбук, закрита группа «[INFO] [PERSON] поширив інформацію (російською мовою) наступного змісту: «Речь об исключении [PERSON] из класса будет завтра стоять очень остро, так как [PERSON], которую толкнул вчера [PERSON] получила сотрясение мозга и они были уже у врача, а у них уже была полиция, так обращаюсь еще раз к родителям которые в списке с детьми с плохим поведением - примите пожалуйста меры» (а.с. 7). Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст. 32 Конституції України). Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 200 ЦК України). Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України). Згідно 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4 ст. 277 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом (ч. 6 ст. 277 ЦК України). Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1, зазначено, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ч. 2 ст. 47-1 ЗУ «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. (п. 19 Постанови від 27.02.2009 N 1). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем була поширена інформація в мережі Інтернет в соціальній мережі Facebook, закрита група «[INFO], що стала доступною для користування, перегляду, завантаження, тощо усім учасникам закритої групи, тобто інформація поширена значному колу осіб. Аналізуючи наведену вище інформацію, щодо спростування якої подано позов, суд дійшов висновку, що поширена відповідачем інформація, яка стосується сина позивачки та безпосередньо її особисто, є негативною, непристойною, висловленою в принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивачки та її сина [PERSON]. Поширення інформації була доведення до відома значного кола осіб, вона стосується позивачки та її дитини і є такою, що не відповідає дійсності. Поширення відповідачем такої інформації порушує особисті немайнові права позивачки. Відповідач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] подаючи до суду заперечення на позов (а.с. 50-55), всупереч ст. 60 ЦПК України не надав письмових доказів в підтвердження своїх доводів у спростування позовних вимог, у зв'язку з чим суд постановляє дане судове рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки щодо визнання поширених відомостей [INFO] о в 20:25 в мережі Інтернет на сторінці Фесбук, закрита група «[INFO] відповідачем такими, що не відповідають дійсності, а також зобов'язання [PERSON] спростувати таку інформацію.

Outcome: partial