Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування приміщеннями в житловому будинку № 10-а по вул. Аральській в м. Запоріжжі, який належить їй на праві власності. В позові вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1099 належить житловий будинок № 10-а по вул. Аральській в м. Запоріжжі. Зазначене право зареєстроване в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ» 05.11.2007 року за № 3701 в книзі 15. З відповідачем позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах. 10 квітня 2014 року [PERSON] виїхав з будинку та вивіз всі свої речі, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірному будинку. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним будинком, оскільки він не мешкає в ньому без поважних причин понад встановлені законом строки. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідач до суду не зявився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Представник управління державної міграційної служби в Запорізькій області по Шевченківському району до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи з його відсутністю, проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивачки, 3-ї особи: [PERSON], який є сином позивачки і зареєстрований в спірному житлі, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт непроживання відповідача в житлі позивачки з 2014 року, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1099 належить житловий будинок № 10-а по вул. Аральській в м. Запоріжжі. Зазначене право зареєстроване в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗМБТІ» 05.11.2007 року за № 3701 в книзі 15. З відповідачем позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах. 10 квітня 2014 року [PERSON] виїхав з будинку та вивіз всі свої речі, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірному будинку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачці житлом на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідач впродовж двох років в будинку не мешкає. Перебування [PERSON] на обліку створює для позивачки перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У звязку з викладеним право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Outcome: approved