Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, однак її син відповідач [PERSON] з 2017 року та невістка [PERSON] \~з 2018\~року у ньому не проживають . Вважає,\~що наявність\~реєстрації відповідачів,\~порушує її\~абсолютне право\~власника.\~Тому,\~просила суд усунути перешкоди у користуванні її житловим будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Також додав, що відповідач [PERSON] являється сином позивачки, а [PERSON] приходиться невісткою останній. Відповідачі двох років не проживають у спірному будинку та не користуються ним. Наразі місцезнаходження відповідачів позивачці не відомо, будь-які відносини не підтримують. Наявність реєстрації відповідачів чинить позивачці перешкоди у користуванні власністю, тому просив задовольнити вимоги останньої. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] будучі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в т.ч. і через офіційний сайт судової влади, в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивачки, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, встановив наступне. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 грудня 2010 року позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.07). Як вбачається з акту складеного виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району від 27 квітня 2020 року, [PERSON] \~та [PERSON] зареєстровані\~в [ADDRESS] , однак [PERSON] з липня 2017 року, а [PERSON] з\~13\~серпня 2018\~року по теперішній час не проживають за місцем реєстрації. (а.с.11). Допитана в якості свідка [PERSON] , суду показала, що позивачка приходиться їй матір`ю, а відповідач [PERSON] її рідний брат. Також додала, що її брат тривалий час перебував за кордоном, куди згодом поїхала і його дружина відповідачка [PERSON] , разом із дітьми. Відносини із братом не підтримує більше трьох років та про місце його перебування, в т.ч. його дружини їй не відомо. Тому підтверджує те, що відповідачі не проживають за адресою їх реєстрації останні два роки. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Крім цього, за змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відповідачі, як члени сім`ї позивачки, не проживають у житловому будинку за місцем реєстрації [ADDRESS] понад строки встановлені ст. 405 ЦК України, , тому є всі підстави вважати, що відповідачі втратили право на користування спірним житловим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню пропорційно на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 182, 210, 331, 391, 405 ЦК України, ст. 9, 150 ЖК Української РСР,

Outcome: approved