Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю її та [PERSON] з листопада 2004 року по день смерті останньої - по [INFO] у квартирі [ADDRESS], усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності вказану квартиру (а.с. 43-46, т.1). Вимоги мотивує тим, що після знайомства у вересні 2004 року з [PERSON] вона на пропозицію [PERSON] проживати однією сім'єю у листопаді 2004 року переїхала до квартири [ADDRESS], де також проживала мати [PERSON] [PERSON], [INFO]. Всі вони проживали однією сім'єю, фактично між нею та [PERSON] склалися відносини, як доньки та матері. За час спільного проживання вели спільне господарство, за її та [PERSON] заробітні плати і пенсію матері вони спільно купували продукти харчування, побутову техніку, ліки для матері. Так, з листопада 2004 року за спільні кошти придбали холодильник «Снайге», газову колонку, кондиціонер, газову плиту, лічильники для води та газу, в січні 2010 року на її ім'я оформили кредит для придбання телевізора, у 2013 року для проведення ремонту у квартирі вона на своє ім'я оформила кредит на 6 500 грн. для придбання будівельних матеріалів. З лютого 2014 року за дорученням [PERSON] вона займалась веденням оплати житлово-комунальних послуг. В червні 2001 року [PERSON] перенесла інсульт і потребувала допомоги. Вона разом з [PERSON] купували ліки, підтримували її, вона готувала їжу, прибирала в квартирі, вони піклувались один про одного. З 25 лютого по 02 березня 2005 року, з 12 березня по 22 березня 2014 року, з 09 листопада по 13 листопада 2014 року [PERSON] проходила лікування у стаціонарі і весь цей час вона та [PERSON] знаходились поруч, купували необхідні ліки, доглядали коли потребувала постійного догляду. Ще при житті [PERSON] [PERSON] мала намір подарувати квартиру їй, проте при ознайомленні з документами з'ясувалося, що квартира [ADDRESS] була приватизована 13 лютого 1996 року [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Помер [PERSON] [INFO], проте [PERSON] після його смерті не отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] на її ім'я видала довіреність від 09.12.2014 року на оформлення спадщини і до її смерті вона займалась оформленням документів. [INFO] помер її чоловік [PERSON] [PERSON], після смерті якого вона залишилась проживати у [INFO] з [PERSON] за бажанням останньої, яка вважала її єдиною близькою людиною. Вона піклувалась про [PERSON], готувала їжу, прибирала в квартирі, приходила в обід додому погодувати її, як це раніше робив [PERSON]. За поданою нею заявою рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року було встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] у період з листопада 2004 року по листопад 2014 року включно. 24 січня 2015 року стан здоров'я [PERSON] погіршився, вона була госпіталізована у Київську міську клінічну лікарню № 3 та знаходилася в комі до 04 лютого 2015 року, виписана додому була в стані коми, вона її доглядала. [INFO] [PERSON] померла, вона займалась похованням спадкодавці. За час проживання з [PERSON] ніхто крім неї [PERSON] не доглядав та не надавав матеріальну допомогу. Заяву про прийняття спадщини вона подавала приватному нотаріусу Лисенко О.О. 20 серпня 2015 року, яка роз'яснила їй з питання спадкування про необхідність звернення до суду. З часу проживання з [PERSON] з 2004 року вона ніколи не бачила, щоб відповідачі приходили, надавали допомогу [PERSON] та піклувались за нею. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] (а.с. 61, 62, т.1). В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у заяві обставини. Відповідачі та їхній представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність вимог. Відповідачка [PERSON] пояснила, що спадкодавець [PERSON] є її з [PERSON] [PERSON] двоюрідна бабуся, оскільки є рідною тіткою їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] Її батько був сином рідної сестри [PERSON] [PERSON] - [PERSON]. Їй зі слів її матері, яка спілкувалася з бабою [PERSON], було відомо, що позивачка доглядала за [PERSON] коли та хворіла, в лікарню бабусю відвозив [PERSON] - хрещеник [PERSON]. На похоронах дядька [PERSON] була розмова, що [PERSON] буде доглядати бабу [PERSON]. До неї ніхто не звертався за наданням допомоги [PERSON] [PERSON] Її батьки спілкувались з бабою [PERSON]. Відповідач [PERSON] пояснив, що батько йому говорив, що [PERSON] платив гроші позивачці за те, що та мила бабу [PERSON], так як [PERSON] вона соромилась, та була домовленість, що [PERSON] буде проживати у спірній квартирі, бо вдома у неї велика сім'я, за це доглядатиме [PERSON] На той час коли баба [PERSON] захворіла вони доглядали за своїм батьком, який практично сам не пересувався, міг ходити за допомогою сторонніх осіб, оскільки останні 3-4 роки хворів на цукровий діабет та мав цироз печінки. На поховання [PERSON] він привозив батька на машині, вели його під руки, так як батько сам піднятись не міг. Останні 2,5 місяців перед смертю батька вони ночували біля нього в лікарні, за тиждень до смерті їхній батько був у комі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що про позивачку вона почула від [PERSON] після третього інсульту [PERSON], тоді на її пропозицію [PERSON] відмовився від допомоги та сказав, що до нього приходить жінка, яка здійснює догляд за його матір'ю. Про четвертий інсульт [PERSON] та про смерть останньої їй сказала позивачка. У похованні тітки вона участі не брала, лише приїхала на поховання, бо на той час її чоловік був у лікарні. Їй відомо, що позивачка приходила доглядати за [PERSON] після третього інсульту та доглядала після четвертого інсульту. Після поховання [PERSON] на пропозицію [PERSON] догляду за [PERSON] його дружини чи дітей, забрати її до них додому тітка відмовилась, пояснивши, що звикла до позивачки, яка у неї залишиться доглядати. До 2013 року її тітка в селі обробляла 17 соток городу. Вона приїздила до тітки у квартиру до 2015 року, але та ніколи не розповідала про позивачку, як дружину її сина [PERSON], про це також не говорив [PERSON]. Після 2006 р. її брат [PERSON] хворів та у 2014-2015 роках мав важкий стан здоров'я, була тяжка форма діабету, захворювання печінки, лежав у лікарні та вдома, йому важко було пересуватись, стояти, за ним доглядали невістка та відповідачі. Заслухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків. З пояснень позивачки та її представника, з листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мешкали разом до дня смерті останнього. Разом з позивачкою та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживала мати [PERSON] [PERSON] - [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЄД № 401 від 16.06.2015 року у якій зазначено, що за вказаною адресою [PERSON] була зареєстрована з 1970 року по день смерті, знята з обліку 21.04.2015 року (а.с. 19, т. 1). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть - а.с. 20, т. 1). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1996 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 7, т. 1). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 432 (а.с. 76, т. 1). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що позивачка доглядала за [PERSON] та років шість жила з нею, разом харчувалися. Останні два роки [PERSON] на вулицю не виходила, [PERSON] купувала харчі, годувала [PERSON] Відповідачів вона ніколи не бачила, лише разів зо два зуcтрічала [PERSON]. Коли [PERSON] лежала у комі ніхто з родичів до [PERSON] не приїжджав. [PERSON] хворіла близько року, лежача була менше 6 місяців, до цього обслуговувала себе сама. Позивачка була дружина [PERSON], жила з ними разом, як член сім'ї. До того як злягла, [PERSON] готувала їсти собі, [PERSON] та [PERSON] з продуктів які приносили її син та позивачка. Свідок [PERSON] засвідчив, що сім'ю [PERSON] знає з 1996 року, разом працювали, були друзями, часто бував у нього вдома. Позивачка з [PERSON] спочатку зуcтрічалися, потім стала дружиною. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були ідеальними, конфліктів ніколи не було, вони вели спільне господарство, жили однією сім'єю, при ньому [PERSON] заповнювала квитанції на квартплату. Позивачка жила з матір'ю [PERSON] та доглядала за нею, допомагали їй чим могла. Похованням займалась [PERSON]. Родичів у [PERSON] він ніколи не бачив. До року до смерті [PERSON] [PERSON] обслуговувала себе сама, самостійно готувала, ходила в магазин, їздила в село, потім у неї стався інсульт, лежала вона в лікарні. На поховання [PERSON] [PERSON] привезли з лікарні, у подальшому була вдома, перед смертю [PERSON] знаходилася в комі 2 -3 місяці. Позивачка проживала у спірній квартирі 5-7 років. Свідок [PERSON] засвідчила, що з 2007 року з позивачкою разом працювали, десь у 2013 році часто [PERSON] на службовому автомобілі вона підвозила додому по вул. Гагаріна, там на квартирі позивачка робила ремонт, їхні сантехніки лагодили крани, позивачка купувала продукти, за всіма доглядала та за бабусею коли та хворіла. На ліки для [PERSON] позивачка у 2013 чи у 2015 році брала кредит близько 6 500 грн. Хоронила бабусю позивачка, гроші на поховання збирали на роботі. Свідок [PERSON] засвідчив, що [PERSON] [PERSON] є його троюрідний брат, [PERSON] - двоюрідна тітка та хрещена. Він з 2010 року постійно 1-2 на місяць перевідував тітку, яка жила із [PERSON]. Про позивачку, як про дружину [PERSON], йому не говорили. У листопаді 2014 року на прохання тітки він приїхав до них, [PERSON] був п'яний, пізніше під'їхала [PERSON], яку побачив вперше, сказали, що це знайома [PERSON], тоді тітці викликали швидку. Як забирали [PERSON] у лікарню та дала йому для зберігання гроші, з яких він пізніше розраховувався за поховання [PERSON], тоді у тітки ще залишалися гроші. Після смерті [PERSON] тітка дала йому ключі щоб він до неї заходив; на бесіді сказала, що за нею доглядатиме [PERSON]. У 2015 році позивачка не просила допомоги у догляді за тіткою. З братом [PERSON] він спілкувався, брат погано себе почував, у нього був цироз печінки, йому було важко ходити, скаржився на болі в шлунку, йому постійно кололи ліки, пив пігулки. Племінники запитували у нього про стан здоров'я [PERSON] та чим їй можна допомогти, він сказав, що за нею доглядає позивачка. На поховання тітки він [PERSON] дав 5 000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року було встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з листопада 2004 року по листопад 2014 року включно (а.с. 26, 27, т. 1). Судом встановлено, що позивачка після смерті [PERSON] продовжувала спільно проживати у [ADDRESS] з матір'ю останнього [PERSON] Вказані обставини підтверджені вищезазначеними показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснила, що [PERSON] та позивачка проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, [PERSON] піклувалася і доглядала за [PERSON] Таким чином суд вбачає підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 2004 року по [INFO] - день смерті [PERSON]. Спадкова справа № 23/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. за заявою позивачки від 20 серпня 2015 року про прийняття спадщини (а.с. 71, 72, т.1). Також заяви про прийняття спадщини були подані відповідачкою [PERSON] 09 вересня 2015 року (а.с. 84, т.1) та відповідачем [PERSON] 10 вересня 2015 року (а.с. 87, т. 1). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. 04 лютого 2016 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири та ? частку неотриманої пенсії після померлої [PERSON] через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом (а.с. 112, 112 зв., т. 1). [PERSON] та [PERSON] звертались до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про встановлення родинних відносин, за результатами розгляду якого Деснянським районним судом м. Києва 20 грудня 2016 року було ухвалене рішення про задоволення вимог. Вказаним рішенням суду встановлено факти, що [PERSON] та [PERSON] є відповідно двоюрідною онукою та двоюрідним онуком померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 38-41, т. 2). Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України визначено друга черга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як убачається із матеріалів справи та встановлено вищезазначеним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] згідно ст. ст. 1262, 1266 ЦК України є її рідні племінники - [PERSON] та [PERSON], оскільки останні є діти померлої [INFO] [PERSON], яка являється рідною сестрою померлої [PERSON] (а.с. 40, т.2). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приймала, що також підтверджено нею в судовому засіданні (заява у нотаріальній справі від 09.02.2016 року - а.с. 113, т.1). Відповідачі у даній справі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 110, т. 1), тому не встиг прийняти спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], яка померла [INFO]. Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, відповідачі у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом, заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] вони подали у визначений законом строк. Позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, як така, що проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За заявленими вимогами позивачка також просить усунути відповідачів від права на спадкування за законом після померлої [PERSON], посилаючись на те, що відповідачі не цікавились життям, здоров'ям спадкодавці, не надавали їй будь якої допомоги, яка через похилий вік та тяжку хворобу потребувала догляду. Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Лише умисне, свідоме ненадання допомоги спадкодавцеві при наявності можливості надавати таку допомогу є підставою для усунення особи від права на спадкування. При цьому суд враховує також наступні обставини. Як зазначено вище, спадкоємцем другої черги за законом після померлої [PERSON] був батько відповідачів [PERSON], який, згідно протоколу обстеження пацієнта хворів з 1998 року на цукровий діабет та згідно виписок із історії хвороби, починаючи з 25.01.2012 року періодично знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозами цукровий діабет 2 тип, важка форма, цироз печінки (а.с. 5-12, т. 2). Згідно довідки дільничного терапевта від 14.07.2015 року, [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду з березня 2014 року, з 24.01.2015 року по день смерті [INFO] [PERSON] знаходилася в комі, здійснювала за нею догляд, медикаментозне забезпечення, зондове харчування [PERSON] (а.с. 18, т. 2). Зазначені обставини безспірно було встановлено в судовому засіданні. З наданої довідки від 28.01.2015 року [PERSON] перебувала в неврологічному відділенні № 1 Міської клінічної лікарні № 3 м. Києва з 24 січня 2015 року з приводу повторного порушення мозкового кровообігу, потребувала стороннього догляду (а.с. 16, т.1). Вказаний діагноз підтверджено довідкою Амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 24.02.2015 року (а.с. 17, т.1). Разом з тим, як пояснила сама позивачка, з проханням догляду за хворою [PERSON] та/або надання будь якої допомоги до відповідачів вона жодного разу не зверталась, також судом не встановлено, щоб з таким проханням зверталась до відповідачів спадкодавець, якій би вони у цьому відмовили. З урахуванням викладеного, оскільки відповідачі стали спадкоємцями [PERSON] після смерті свого батька, який не встиг прийняти спадщину, тому за життя спадкодавця не мали зобов'язань здійснювати догляд за останньою, до того ж [PERSON] не потребувала догляду, оскільки такий догляд здійснювала позивачка, яка до відповідачів за допомогою не зверталась та не повідомляла стосовно надання допомоги, тому законодавчі підстави для усунення відповідачів від спадкування відсутні. За викладених обставин вимоги про визнання права власності за позивачкою на спадкове майно також не підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з частковим задоволенням позову щодо немайнових вимог із кожного з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial