Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що її діду [PERSON] та бабі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1996 року № 47, виданого Адміністрацією установи ЮА-45/85 на підставі договору передачі № 47 від 29.03.1996 року, оформленого установою ЮА 45/85 передана у приватну власність квартира [ADDRESS]. Право власності співвласників зареєстровано Ірпінським БТІ за реєстровим № 59 в книзі 17-228 30.05.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності, договором передачі. Загальна площа квартири становить 40,3 кв. м. і складається із двох кімнат. В свідоцтві про право власності на житло вказано, що квартира є спільною сумісною власністю і не зазначено ідеальні частки кожного співвласника, спірна квартира між співвласниками членами сімї не була реально розділена і договір про визначення часток у спільній власності між співвласниками не було укладено. Позивачка вказує, що 20.10.2008 року помер її дід [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В установлений законом строк вона із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом по праву представлення звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори, оскільки її батько [PERSON] помер 12.05.1993 року. Її баба [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталася. В нотаріальній конторі їй стало відомо про наявність заповіту від імені діда [PERSON] на її імя від 26.07.1996 року, посвідченого Бучанською міською радою за № 296, вказаний заповіт не змінений і не скасований. Також позивачка вказує, що 02.06.2015 року померла її баба [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В установлений законом строк вона із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом по праву представлення звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори, оскільки її батько [PERSON] помер 12.05.1993 року, інших спадкоємців не існує. В нотаріальній конторі їй стало відомо про наявність заповіту від імені баби [PERSON] на її імя від 19.07.1996 року, посвідченого Бучанською міською радою за № 280, вказаний заповіт не змінений і не скасований. Незважаючи на своєчасність звернення із заявами про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] та баби [PERSON] оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не може, оскільки між співвласниками квартири за їх життя не були визначені частки ні за договором між ними, ні квартира за їх життя не була розділена реально. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належала двом співвласникам [PERSON] та [PERSON], тому частка кожного із співвласників квартири повинна бути рівною і становити по 1/2 частині квартири. Оскільки вона не може своє право на спадщину оформити в нотаріальній конторі з викладених вище причин, тому вона вимушена звернутися із цим позовом до суду. В звязку із викладеними обставинами позивачка просила визначити частки в праві власності на квартиру [ADDRESS], визнавши, що частка [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану квартиру є рівними і становлять по 1/2 частині квартири. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не зявилися, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача - Бучанської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи Ірпінської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому просив розглядати справу в його відсутності В звязку із цим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1996 року № 47, виданого Адміністрацією установи ЮА-45/85 на підставі договору передачі № 47 від 29.03.1996 року, оформленого установою ЮА 45/85 [PERSON] та [PERSON] передана у приватну власність квартира [ADDRESS]. Встановлено, що 20 жовтня 2008 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Бучанською селищною радою Київської області за реєстровим № 296, яким все своє майно заповідав [PERSON]. Позивачка [PERSON] 25.03.2009 року звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], де була заведена спадкова справа № 220/2009 року до майна померлого 20 жовтня 2008 року [PERSON] Встановлено, що 02 червня 2015 року померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Бучанською селищною радою Київської області за реєстровим № 280, яким все своє майно заповідала [PERSON]. Позивачка [PERSON] 12.06.2015 року звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], де була заведена спадкова справа № 206/2015 року до майна померлої 02 червня 2015 року [PERSON] Встановлено, що постановою державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 13.11.2015 року № 1466/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі на її ім.я Свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру 13, що знаходиться в будинку № 1 по вулиці Енергетиків в місті Буча Київської області, яка залишилась після померлого 20 жовтня 2008 року [PERSON] та після померлої 02 червня 2015 року [PERSON], оскільки власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без чітко визначених часток; договір про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на квартиру між співвласниками не укладався, рішення суду щодо вирішення питання визначення часток у вищезазначеній квартирі між співвласниками не виносилось; разом із цим у Свідоцтві на право власності № 47 від 29 березня 1996 року видане Адміністрацією установи ЮА 45/85 один з власників зазначений як [PERSON], а свідоцтві про смерть зазначено [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються копіями паспорту позивачки [PERSON], свідоцтва про право власності на житло, технічного паспорту, спадкових справ № 220/2009 до майна померлого 20 жовтня 2008 року [PERSON], спадкової справи № 206/2015 до майна померлої 02 червня 2015 року [PERSON], іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 368-370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд вважає, що є підстави вважати, що частки співвласників [PERSON] та [PERSON] (Кузьмівни) в праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними і складають по 1/2 частині із спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS]. Таким чином суд задовольняє заявлені позовні вимоги повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved