Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, з належними до нього спорудами №1-3 по вул. Можайського у м. Чернівці. В позові посилається на те, що 16.07.2007 року між ПАТ « Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір №1927, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 71000,00 доларів США. Кредит надавався в два етапи: 30000,00 доларів США до 20.07.2007 року та 41000,00 доларів США до 20.09.2007 року. Крім того вказують в позові на те, що в забезпечення зобовязання, 17.07.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договори, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку житловий будинок, з належними до нього спорудами №1-3 по вул. Можайського у м. Чернівці, загальною площею 312 кв.м., в тому числі житловою 110,70 кв.м. В позові вказують на те, що боржник [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 01.06.2016 рік за ними утворилась заборгованість в сумі 22291,01 долар США, яка складається з заборгованості за кредитом 18312,00 доларів США, за відсотками - 3795,89 доларів США та комісії 183,12 долари США. Вказують, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та позивачем ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до якого позивач набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам. Крім того 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та позивачем ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого позивач набув права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договорів забезпечення. Просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1927 від 16.07.2007 року, яка станом на 01.06.2016 рік становить 22291,01 долар США, звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, з належними до нього спорудами №1-3 по вул. Можайського у м. Чернівці, загальною площею 312 кв.м., в тому числі житловою 110,70 кв.м. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач [PERSON] 28.10.2015 року подав до суду зустрічний позов до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання іпотечного договору та зобовязання за ним припиненим та визнання недійсним договору про внесення змін №1134 до кредитного договору №1927. Вказує в позові та підтверджує, що дійсно були укладені кредитний договір та іпотечний договір які описані вище. Крім того вказує в позові, що між АК «Промислово-Інвестиційний Банк» та [PERSON] 18.09.08р. був укладений Договір №1134 про внесення змін до кредитного договору №1927 від 16.07.07 р. Вказаною додатковою угодою було збільшено розмір відсотків за користування кредитом до 15%. На збільшення відсоткової ставки сторони Договору 1927 не отримували його згоди і навіть не повідомили його про вказану обставину. Збільшення відсоткової ставки за кредитним договором збільшило обсяг його відповідальності від дня укладення угоди, отже, у відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України припинило майнову поруку з 18.09.08р. Визнати припиненим: «Іпотечний договір з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя» від 17.07.07р. зареєстрований приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу - [PERSON] за №7284 та зобовязання поруки і іпотеки за вказаним договором. Зобовязати Відповідача внести в реєстр обтяжень нерухомого майна відомості про припинення іпотеки. Також вказує, що укладена додаткова угода грубо порушує Закон України «Про Іпотеку», оскільки вважає себе стороною даного договору, однак згоди на його укладання не надавав, як і не надавала згоду дружина [PERSON], яка при підписанні основного договору була присутня і надавала згоду і підписувала основну угоду.. Тому також просить визнати недійсним з моменту його укладення договір від 18.09.2008 року про внесення змін №1134 до кредитного договору №1927. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, просив його задоволити, а зустрічний позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення. Вказав, що всі угоди відповідають вимогам закону і вимоги [PERSON] є безпідставними. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні подав до суду письмові пояснення та дав аналогічні усні пояснення. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову і повністю підтримав зустрічний позов. Пояснив, що він угоду не підписував додаткову і крім тог, його банк вів в оману піднявши відсоткову ставку. Крім того вказав, що ні [PERSON], ані його дружина при підписанні додаткової угоди присутніми не були. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною [PERSON] повідомила суд, про те, що ій було відомо про укладення Кредитного договору №1927 на що вона давала згоду. При цьому, вона знає про відсоткову ставку в розмірі 12 відстоків. В той же час, про укладення її чоловіком Договору №1134 про збільшення відсоткової ставки до 15 % їй нічого не відомо та такої згоди на його укладення вона не надавала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін і сторін, покази свідка, судом встановлено наступне. Встановлено, що 16.07.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та третя особа [PERSON] уклали кредитний договір №1927. Згідно пунктів 2.1-2.4 договору банк надає позичальнику кредит в сумі 71000.00 доларів США. Кредит надавався в два етапи: 30000,00 доларів США до 20.07.2007 року та 41000,00 доларів США до 20.09.2007 року. За користування кредитом встановлюється процентна ставка 12% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 14.07.2017 року. Погашення кредиту за договором здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невідємною частиною цього договору. Відповідно п. 3.9. договору збільшення процентної ставки за кредитом можливе за умови настання під час дії цього договору будь-якої з наступних подій: збільшення розміру облікової та / або ломбардної ставки та / або ставки рефінансування НБУ; зниження вартості української гривні по відношенню до долара США; підвищення розрахункової вартості банком кредитних ресурсів; збільшення рівня інфляції. Також у даному договорі в п. 4.1 передбачено, що виконання зобовязання забезпечене майновою порукою відповідачем [PERSON] - іпотекою житлового будинку, з належними до нього спорудами №1-3 по вул. Можайського у м. Чернівці, загальною площею 312 кв.м., в тому числі житловою 110,70 кв.м.. Пунктом 7.4 договору визначено, що всі зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень, що є невідємною частиною даного договору. Договором про внесення змін №1134 до кредитного договору №1927 від 16.07.2007 року було внесено зміни до п.2.2 кредитного договору чим було збільшено відсоткову ставку до 15%. Договір підписаний представником банку та [PERSON] 17.07.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договори, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку житловий будинок, з належними до нього спорудами №1-3 по вул. Можайського у м. Чернівці, загальною площею 312 кв.м., в тому числі житловою 110,70 кв.м.. Також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та позивачем ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до якого позивач набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам. Крім того 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та позивачем ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого позивач набув права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договорів забезпечення. Згідно ст.ст.509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 554 ЦК України, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязання повністю від позичальника та поручителя, як разом так і окремо від кожного. Законом України Про іпотеку від 05 червня 2003 р. № 898-ІУ визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавецем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Таким чином, іпотека є видом інституту поруки, у зв'язку з чим правовідносини за нею регулюються також параграфом 3 глави 49 ЦК України. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону України Про іпотеку). Іпотечний договір повинен містити зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про іпотеку). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України Про іпотеку, будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. В силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Отже виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступних висновків. Додатковою угодою до кредитного договору основне зобов'язання було змінено, а саме збільшено відсоткову ставку за договором. Таким чином дані зміни повинні були внесені до договору іпотеки нерухомого майна. Враховуючи те, що за іпотечним договором [PERSON] зобов'язався відповідати в повному обсязі за виконання зобов'язань за кредитними договором, збільшився обсяг його відповідальності за іпотечним договором. Дане збільшення мало місце без його згоди. Таким чином правовідносини за договором іпотеки припинились з моменту укладення додаткової угоди. Тому і вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки банк не має права.

Outcome: approved