Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності впорядку спадкування за законом після смерті діда - [PERSON], який помер 16 квітня 2017 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Зелена, 32 в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, що прийняла спадщину, але оформити її в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності спадкодавця на будинок відсутні. Позивач, представник відповідача та\~ треті особи\~ у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не надано. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, \~який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 16 квітня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ЖС №380118. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви нотаріусу. Єдиною спадкоємицею, яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, є позивачка [PERSON] Вказані обставини та ступінь рідства позивачки і спадкодавця підтверджені матеріалами спадкової справи, копія якої є у справі. Так, батько позивачки [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження позивачки IV-ЖC №323584 та свідоцтвом про народження її батька І-АГ № 272192. Після укладення шлюбу 10 січня 2017 року позивачка змінила дівоче прізвище «Проскурова» на «Карнаух», що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-ЖС № 179578. Таким чином, позивачка відповідно до положень ст.ст. 1216-1223, 1258, 1265 ЦК України єдиною спадкоємицею пятої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до довідок Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області житловий будинок по вул.Зелена,32 в с. Мала Білозерка згідно особового рахунку №2031-1 погосподарської книги 36, та згідно особового рахунку 01-2013-1 погосподарської книги №37, належав [PERSON], [INFO], де він проживав з 1974 року по день смерті один. У свідоцтві на забудову садиби в сільському населеному пункті за адресою вул.Зелена,32 с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, зазначено, що воно було видано [PERSON] 01 жовтня 1974 року. Земельна ділянка під вказаним будинком загальною площею 0,70 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,25 га не приватизована та перебувала у постійному користуванні [PERSON], що підтверджено довідками сільської ради. Відповідно до рішення виконкому Василівської районної ради народних депутатів №196 від 17 жовтня 1990 року «Про реєстрацію житлового фонду» за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по вул. Зелена, 32 у с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області та оформлення права власності на житловий будинок з видачею свідоцтва про право власності покладалося, в тому числі і на Малобілозірську сільську раду. Однак це рішення в частині видачі [PERSON] Свідоцтва про право власності виконано не було. Вказане підтверджено архівною копію рішення виконкому райради з додатками, які є у справі. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим [PERSON] за його життя у виконкомі сільської ради та визнання за ним права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, останній мав вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (ред.1963 року). Неможливість для позивачки оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса, винесеною у спадковій справі №63 за 2017 рік. [PERSON] постановою позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який належав спадкодавцю та знаходиться за адресою: вул.Зелена, 32 в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок №32 по вул. Зелена в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області належить на праві власності померлому [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті [PERSON], належним чином прийняла спадщину після його смерті, інші спадкоємці за законом першої черги оформили відмову від прийняття спадщини на користь позивача, реєстрація обєкту нерухомого майна за померлим [PERSON] не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, вул. Зелена, 32, в порядку спадкування за законом після смерті 16 квітня 2017 року [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved