Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №1208 від 30.09.2000 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі Одеська універсальна біржа товарів та послуг, посилаючись на те, що [PERSON] придбав у відповідачки [PERSON] у свою власність вказане житло, передавши гроші в обумовленій договором сумі, та постійно в ній проживав по день смерті 28.12.2007 року. Також, посилаючись на вимоги ст.344 ЦК України, позивачка просить про визнання за нею права власності на вказану квартиру з тієї підстави, що у 2004 році вона вселилася у вказану квартиру з дозволу власника, постійно разом з ним в ній проживала як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, здійснювали ремонт квартири, у неї знаходяться оригінали документів і після смерті чоловіка позивачка безперешкодно користується усією квартирою, оплачуючи комунальні послуги, здійснюючи її повне утримання за власні кошти, у звязку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивачка просила розглянути справу у її відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час його проведення повідомлялися належним чином. Причини неявки відповідачі не повідомляли, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходили. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності учасників справи.\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Квартира [ADDRESS] належала відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого УЖКГ Одеської міської ради 20.02.1995 року. \~ \~ \~ \~30.09.2000 року між відповідачкою [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу №1208 квартири [ADDRESS], на товарній біржі Одеська універсальна біржа товарів та послуг, що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності було зареєстроване в установленому законом порядку в КП ОМБТІ та РОН за №448-стор.165-кн.108 пр. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка [PERSON] передала зазначене нерухоме майно [PERSON], отримавши гроші в сумі, обумовленій п.3 Договору. Правовідносини, що виникли між сторонами за договором у цій частині, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України Про товарну біржу передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. Позивачка фактично проживає у вказаній квартирі з 15.01.2004 року по цей час, що підтверджується актами про фактичне проживання, складеними за місцем проживання, з підписами сусідів. З [PERSON] вони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели сумісне господарство по день смерті [PERSON] 28.12.2007 року. Після смерті власника квартири [PERSON] позивачка залишилась у помешканні та постійно в ньому проживає. Згідно отриманої судом копії спадкової справи №60/2008 Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, спадкодавцем був залишений заповіт, посвідчений 09.06.1997 року нотаріально, яким він усе своє майно заповів відповідачеві [PERSON], котрий 16.04.2008 року звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак в подальшому жодних дій з приводу отримання Свідоцтва про право на спадщину, не вчиняв. Таким чином з 2004 року, тобто на протязі 14 років, позивачка безперешкодно користується усією квартирою, оплачуючи комунальні послуги, здійснюючи її повне утримання за власні кошти, при цьому жодних вимог від будь-кого до неї не заявлялось. Також суд звертає увагу на ту обставину, що після звернення відповідача [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом, сплило понад 10 років безперешкодного користування квартирою позивачкою у справі, жодних претензій до неї зі сторони спадкоємців не предявлялось. Зазначені позивачем обставини не спростовувались зі сторони відповідачів жодним належним і допустимим доказом. На підставі ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. \~ \~ \~ \~На підставі ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивача правомірні, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved