Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, за яким просить суд розірвати шлюб сторін, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив розглянути справу заочно. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2003 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб сторін. Сторони від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Як вбачається із пояснень позивачки за позовом, відносини між подружжям з лютого 2016 року фактично припинилися, а збереження сімї та подальше спільне проживання сторін надалі не є можливим. Отже, зясувавши фактичні взаємовідносини сторін, перераховані обставини їх життя, дійсні причини заявленого позову, враховуючи наявність у сторін неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які мають непорозуміння між собою, що має суттєве значення для вирішення спору, зважаючи на те, що на відновлення подружнього життя ніхто бажання не виявив, через що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, за вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За поясненнями позивачки за позовом, діти сторін проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей є обґрунтованими та законними. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоровя сторін та їх дітей і вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши аліменти у розмірі 1\\2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на рівний обовязок батьків щодо їх участі у утриманні дітей, на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що загальний розмір стягуваних аліментів не буде перевищувати половини заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved