Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у вихованні онука, в позовній заяві зазначила, що її померла дочка [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Малолітня дитина, онук [PERSON], народився з багатьма вродженими вадами та захворюваннями тому 30.11.2010р. йому проопекрували, та виписали з лікарні 15.12.2010р., а в чотирьохмісячному віці у дитини виявили синдром Дауна. За місцем проживання відповідача, [ADDRESS], її дочка з онуком перебували з 15.12.2010р. по 03.04.2011р., але дитина там зареєстрована не була. Оскільки стан здоров'я дитини потребував постійного медичного нагляду, дочка позивачки стала мешкати разом з позивачкою, за адресою [ADDRESS]. З 04.04.2012р. позивачка з дочкою та онуком знаходились в м. Харкові, де дитина знаходилась на обліку та обстеженні в Харківському спеціалізованому медико-генетичному центрі. З урахуванням стану здоров'я дитини, фахівцями центру був складений індивідуальний план реабілітації для дитини з захворюванням синдрому Дауна, позивачка пройшла навчання в зазначеному Центрі раннього втручання, елементам реабілітаційної адаптації дитини. 13.09.2011р. вони повернулися до м. Запоріжжя, а[INFO] донька позивачки померла. Відповідач був присутній на її похованні, але пропозицій, щодо опікування сином не висловлював, тому онук продовжував знаходится на утриманні позивачки ще одиннадцять місяців. У грудні 2011р. відповідач звернувся до Орджоникідзевського райсуду м. Запоріжжя, про відібрання у неї малолітньої дитини. Позивачка звернулася до цього ж суду про визначення місця проживання дитини за її адресою [ADDRESS]. 25.03.2012р. відповідач самовправно відібрав онука у позивачки, та змінив свою адресу на [ADDRESS], де мешкають його мати і бабця. Таким чином малолітній онук позивачки опинився в оточенні осіб, які не мають навичок, щодо догляду та спілкування з ним. 30.03.2012р. позивачка звернулася до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, щодо визначення порядку прийняття участі в спілкуванні з онуком та у його вихованні. Однак листом №П-0210 від 03.04.2012р. їй було повідомлено, що орган опіки і піклування не розглядає зазначені питання та рекомендували звернутися до суду в відповідності до ч.2 ст.257 СК України. Неодноразові звернення до відповідача за вирішенням зазначеного питання, до позитивних результатів не призвели, тому з метою запобігання негативного впливу на дитину в подальшому, пропонує свій графік спілкування з онуком, виходячи з його режиму життя та відпочинку. Відповідач позов не визнав, категорично заперечує проти спілкування позивачки з особливою малолітньою дитиною, оскільки її вплив матине негативні наслідки в його психічного розвитку. Його малолітній син взагалі не потребує її присутності, оскільки він її не знає, не пам'ятає, вважає, що позивачка довела свою доньку до суіциду, тепер буде впливали на онука аналогічним чином. Вважає, що тривале спілкування позивачки з його особливою дітиною негативно вплине на його становлення особистості, оскільки вона навмисно буде настроювати проти нього, принижує його як батька. 3-тя особа Відділ опіки та піклування Ленінської районної державної адміністрації Запорізької міської ради на запит суду надав письмовий висновок №05-01-25/0519 від 20.05.2013р., та з урахуванням інтересів малолітньої дитини, визначив місце проживання [PERSON], 2010р.н. з його батьком [PERSON], зі встановленням порядку та терміну спілкування на розсуд суду (а.с. 22-24). А висновком №05-01-25/0003 від 17.02.2014р., встановив, що порядок участі позивачки [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], 2010р.н. який зазначений в її позові, на данний час є неприйнятним через тривалу відсутність контакту з дитиною, відсутність інформації про режим дня дитини, та вважає можливим встановлення поетапної участі позивачки у вихованні малолітнього онука, у вихідні дні в присутності батька дитини - [PERSON], внаслідок чого між сторонами буде можливість узгодження існуючого конфлікту, вивчення режиму дня дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Після данного етапу можливо буде позивачці [PERSON] приймати участь у вихованні малолітнього [PERSON], 2010р.н., у вихідні, без присутності батька дитини [PERSON] з урахуванням інтересів малолітньої дитини, та стану його здоров'я. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивачка позитивно ставилась до малолітнього онука [PERSON], коли той мешкав з нею в осени та грудні 2011р., вона намагалася через Орджонікідзевський суд визначити його постійне месце проживання з нею, але батько дитини забрав хлопчика до себе. На теперішній час позивачка з онуком не спілкується, не бачиться, розповідає, що батько дитини [PERSON] перешкоджає їй в цьому. В її квартирі є належні умови для перебування онука. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, та їх представників, покази свідків, дослідивши докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід мають право спілкуватися зі своїми онуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають право перешкоджати у здійснені бабою, дідом своїх прав, щодо виховання внуків. На підставі ст. 262 СК України, баба, дід мають право на звернення до суду з відповідними позовом про усунення перешкод. Судом встановлено, що малолітній онук позивачки [PERSON] 2010р.н. не має бажання в спілкуванні з бабусею [PERSON] в силу свого віку, але у зв'язку з недосягненням з його батьком згоди між позивачкою, виникають непорозуміння та протистояння, тому позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Судом досліджені докази в обгрунтування позовних вимог. Обгрунтування позовних вимог підтверджується свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про смерть матері дитини, медичними документами про стан здоров'я малолітньої дитини онука [PERSON] 2010р.н., характеристикою на позивачку від 10.11.2011р., ухвалою Орджонікідзевуського райсуду м. Запоріжжя про залишення позову без розгляду, висновком райадміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району №05-01-25/0003 від 17.02.2014р., щодо порядку участі позивачки [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], 2010р.н.; висновком райадміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району №05-01-25/0519 від 20.05.2013р., яким з урахуванням інтересів малолітньої дитини, визначив місце проживання [PERSON], 2010р.н. з його батьком [PERSON], актами обстеження умов проживання позивачки спеціалістами Орджонікідзевською службою у справах дітей Запорізької міської ради, довідкою КУ Обласної клінічної психіатричної лікарні №675-адм від 22.03.2012р. про психічний стан здоров'я позивачки [PERSON] та ін. З урахуванням всіх наданих доказів, суд вважає, що позов про усунення перешкод в спілкуванні з онуком та встановлення порядку спілкування з ним позивачки, підлягає задоволенню частково, оскільки запропонований позивачкою порядок спілкування з неповнолітнім онуком не може повністю забезпечити участі батька в вихованні, а висновок райадміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району №05-01-25/0003 від 17.02.2014р., щодо порядку участі позивачки [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], 2010р.н. є обгрунтованим та таким, що забезпечить належний рівень виховання дитини з особливими потребами для всебічного його розвитку. Крім того, враховуючи малолітній вік дитини, поетапний порядок участі позивачки в вихованні її онука може бути змінений виходячи з його подальшого розвитку та стану здоров'я у відповідності до закону. Тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково.

Outcome: partial