Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 8345,84 грн. та додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] в розмірі 1/2 вартості навчання в сумі 17358,50 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 1998 по 2016 рік. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час навчається на 4 курсі в Херсонському державному університеті на денній формі. Судовим рішенням з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2016р. та до закінчення навчання, чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Вказане рішення набуло чинності, однак належним чином [PERSON] не виконується, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 25459,65 грн. на яку позивачем і було нараховано пеню, згідно положень ст. 196 СК України. Крім цього, [PERSON] також вказує, що за навчання сина на 2, 3, 4 курсі нею було сплачено 34717,00 грн., і половину цих коштів вона бажає компенсувати за рахунок відповідача. 02.12.2019р. представник відповідача подав до суду відзив в якому вказав, що [PERSON] є неналежним позивачем в даній справі, оскільки на їхню думку, право на пред`явлення даного позову має лише повнолітній син сторін [PERSON] . Розмір пені не визнається відповідачем з тих підстав, що її нараховано за період з 2016 року, в той час як рішення суду про стягнення аліментів набуло чинності в жовтні 2018, а виконавчий лист пред`явлений до виконання ще через чотири місяці. Відтак, розрахунок пені повинен здійснюватися з квітня-травня 2019 року та за виключенням літніх місяців, оскільки на думку представника, відповідач не повинен сплачувати аліменти в період коли його син знаходиться на канікулах (з червня по вересень), та пеня за цей період також не може нараховуватись. Фактично визнаний стороною відповідача розмір пені становить 1279,80 грн. Вимоги про стягнення витрат на навчання вважають безпідставними, оскільки сплачувані аліменти повинні використовуватись в тому числі і на оплату навчання. Крім цього, в літній період син сторін працює, тобто заробляє кошти для оплати навчання. Справу розглянуто за відсутності сторін. Дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.04.2017р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2016р. та до закінчення навчання, чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку (за умови продовження ним навчання), у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 чатсину фактично понесених витрат на оплату навчання сина [PERSON] в розмірі 5295,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 10.05.2017р. рішення Голопристанського районного суду від 05.04.2017р. скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. Постановою Верховного суду від 03.10.2018р. рішення Апеляційного суду Херсонської області від 10.05.2017р. скасовано, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.04.2017р. залишено в силі. Таким чином, на підставі рішення Голопристанського районного суду було видано виконавчий лист, який в подальшому був пред`явлений до примусового виконання до Голопристанського ВДВС. Постановою державного виконавця від 05.12.2018р. на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №57855713. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно наданого державним виконавцем розрахунку по виконавчому провадженню №57855713, встановлено, що розмір боргу [PERSON] по зобов`язанням щодо сплати аліментів на утримання свого сина за період з 12.2016 по 31.08.2019р. становить в загальній сумі 25459,65 грн. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. Суд не погоджується з доводами представника відповідача стосовно періоду нарахування пені, оскільки початок стягнення аліментів відповідно до ст. 191 СК України, пов`язується з моментом пред`явлення позову до суду, а не набранням рішення чинності про їхнє стягнення чи пред`явленням виконавчого документу до виконання та відкриттям виконавчого провадження. Відтак, стягнення аліментів з 09.12.2016р., (дати, яка вказана в рішенні Голопристанського районного суду) є правомірним, а тому й нарахування пені за той же період за умови неналежного виконання обов`язку по сплаті аліментів відповідає положенням закону. Також суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо [PERSON] як неналежного позивача, оскільки вищевказаною нормою визначено право саме одержувача аліментів на стягнення неустойки, якою й являється позивач, оскільки саме на її користь було стягнуто аліменти та саме вона зазначена, як стягувач у виконавчому провадженні. В своїй постанові від 24.04.2018р. у справі 572/1762/15-ц, Велика Палата Верховного Суду вказала, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд констатує, що наданий позивачем розрахунок проведений з недодержанням вищевикладеної формули нарахування пені та фактично пред`явлена до стягнення сума є заниженою. Однак, зважаючи на імперативну заборону суду виходити за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача пеню в розмірі 8345,84 грн. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивачем за допомогою належних та допустимих доказів підтверджено понесені витрати на оплату навчання сина на 2, 3, 4 курсі в загальній сумі 34717 грн., що підтверджується долученими до позову квитанціями. Виходячи з обов`язку обох батьків в рівній частині утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 17358,50 грн., як компенсації 1/2 частини понесених нею витрат. У постанові від 23.01.2019р. у справі 346/103/17 Верховний Суд зазначив, що змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Таким чином, звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування дитини на канікулах є таким, що не відповідає нормам матеріального права. З урахуванням такої позиції ВС канікули чи академічна відпустка не припиняють виплату аліментів, оскільки не означають закінчення навчання, а лише є перервою в навчанні, а тому доводи представника відповідача в частині відсутності у [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти в літній період, є безпідставними. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 1536 гривень 80 коп., згідно наявних в матеріалах справи квитанцій. На підставі викладеного,

Outcome: approved