Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 1994 року, а також стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що протягом спільного життя вони виявили, що мають різні характери та погляди на сімейне життя. Вони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть, так як наприкінці 2015 року відповідач виїхав на постійне місце проживання до Росії, де створив нову родину. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. На примирення не згодна. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того вказує, що від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, однак обовязки щодо її утримання виконує у розмірі, що не відповідає його доходу, а її дохід не дозволяє належним чином забезпечити дитину усім необхідним. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не зявилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 05 березня 1994 року Новгородською селищною радою м. Дзержинськ Донецької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 19, згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 791 від 14 березня 2017 (а.с.9). Подружнє життя сторін не склалося і вони не підтримують подружні стосунки. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Судом встановлено, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності з ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до її повноліття, позовна заява в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved