Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 22.11.1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося, виявилося, що вони вже не можуть знайти спільну мову, прийти до компромісу при вирішенні питань життя сімї, втратили любов один до одного та стали чужими людьми, у кожного з них різні інтереси та потреби та, як наслідок, відсутність почуття близькості між ними. Останні роки перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, незворотно втрачалося почуття близькості й спорідненості з відповідачем, лише зростало відчуження один від одного. Ними неодноразово були здійснені спроби змінити такий стан речей в кращу сторону, але все це не призвело до бажаного результату, вони з відповідачем все далі й далі віддалялися один від одного, стосунки між ними лише погіршувалися, взаємоповага один до одного та взаєморозуміння між ними були безповоротно втрачені. На сьогоднішній день сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, ні вона, ні відповідач не бажають далі проживати разом та підтримувати видимість сімї, якої вже у них немає. З кінця 2014 року шлюбні відносини фактично припинилися, спільне проживання й ведення спільного господарства мають суто формальний характер, подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливі та суперечать інтересам одне одного, оскільки відносини у них відсутні, спілкування зведено до мінімуму лише щодо інтересів дитини, почуваються як сусіди, а не як подружжя, що призводить лише до нервових стресів. Примирення між ними також не є можливим, оскільки часу вже було достатньо щоб зрозуміти, що кожен з них живе своїм особистим життям та інтересами, а тому просить строк для примирення не надавати, оскільки це вже недоцільно та не призведе до позитивних змін у їх з відповідачем відносинах. Питання щодо того, з ким проживатиме спільна дитина після розірвання шлюбу вже погодженого з відповідачем, неповнолітній спільний син після розірвання шлюбу залишатиметься проживати разом з матірю. Питання щодо розділу спільного майна та стягнення аліментів у даній заяві не порушуються, у разі виникнення спору з приводу зазначених питань вони вирішуватимуться окремо. Вона бажає і після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем Чайка, яке взяла у звязку з реєстрацією шлюбу. Позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позов підтримує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Чайка. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. В звязку із цим суд, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.11.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення. Враховуючи письмову заяву позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити позивачці прізвище [PERSON].

Outcome: approved