Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 17 грудня 2019 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування позову посилається на те, що з 17 грудня 2019 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] ( [INFO] ), сина [PERSON] ( [INFO] ), сина [PERSON] ( [INFO] ). Спільне життя не склалося через велику різницю характерів та непорозуміння один одного. Шлюбні відносини фактично припиненні, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом про розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити без надання строку для примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Крім того, 15.06.2021 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнає, у зв`язку з тим, що позивачка в порушення ст. 110 СК України звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в період вагітності. Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, а також вислухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так,\~зі свідоцтва\~про шлюб\~виданого повторно\~серії [NUMBER] \~від 20\~квітня 2021\~року вбачається,\~що 17\~грудня 2019\~року Арцизьким\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~було зареєстровано\~шлюб між\~сторонами,\~про що\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №\~101\~(а.\~с.\~5).\~Шлюб у\~сторін перший.\~Сторони мають\~неповнолітніх дітей:\~доньку [PERSON] \~( [INFO] ),\~сина [PERSON] \~( [INFO] ),\~сина [PERSON] \~( [INFO] ) (а. с. 6, 7, 8). В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер, його відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачкою у позовній заяві. Подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] , збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Що стосується заперечень відповідача, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Проте, позивачкою у відповідь на відзив відповідача до суду надана довіку від 22.06.2021 р. про те, що вона не вагітна. Враховуючи вищевикладене, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про шлюб\~у зв`язку\~з реєстрацією\~шлюбу позивачка\~змінила прізвище,\~у якої\~до шлюбу\~було прізвище\~« [PERSON] ».Позивачка не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне після припинення шлюбу між сторонами не змінювати прізвище позивачки. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору, відповідно до квитанції (а. с. 1). На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved