Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумів розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений позов був виділений в окреме провадження на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2018 р. з позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідач відзив подав. Від сторін клопотання не надходили. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Відповідач позов визнав частково. Пояснив суду, що він опікується дітьми, організовує їх дозвілля. Проте вважає, що аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину є завищеними. Відповідач не має доходів, які б забезпечували можливість сплати аліментів у тому розмірі, про який просить позивачка. Просить позов задоволити частково та згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивачки. Батько дітей, відповідач у справі, не надає допомоги на утримання дітей. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумів розмірі по 1300 грн. на кожну дитину. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, чи має на утриманні непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дитині допомогу. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов'язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Суд сприяв реалізації прав сторін, а також тому, щоб позивачка подала суду належні і допустимі докази на підтвердження своєї правової позиції. Проте позивачка не довела суду, що майновий стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у тому розмірі, про який вона просить. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину. Суд враховує положення статей 180, 181, 182, 184 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved