Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новокаховського міського суду від 30.09.2014 року був розірваний. В період шлюбу сторонами було придбане майно: квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бордун В.О. збільшила позовні вимоги, просила визнати трикімнатну квартиру [ADDRESS], спільним сумісним майном подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та судові витрати, пов'язані з веденням справи, покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила розглянути справу за участю її представника - адвоката Бордун В.О. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.09.1995р відділом РАГС м.Нова Каховка, Херсонської області, актовий запис № 420. Рішенням Новокаховського міського суду від 30.09.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу подружжям на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» 14.03.2001 року, була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано Каховським БТІ 14.03.2001 року за №1131/5 за [PERSON] Відповідно до пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 22, 28,29 КпШС України, СК Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Вирішуючи питання щодо права власності на 1\\2 частину майна, що є спільною власністю подружжя, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між сторонами, необхідно застосовувати як норми Кодексу про шлюб і сім'ю так і норми Сімейного Кодексу України, оскільки сторони перебували в шлюбі з 1995 року по 2014 рік і спірне майно, яке є предметом позову, було придбано у період дії Кодексу про шлюб і сім'ю, а шлюб розірвано за нормами Сімейного і Цивільного Кодексів України. У пункті 23 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана подружжям [PERSON] у період шлюбу. Відповідно до статті 22 КпШС України (який діяв на час придбання спірного майна) і статті 60 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі, оскільки спірне майно було придбано подружжям в період шлюбу, шлюбній договір сторонами не укладався, на теперішній час сторони не дійшли домовленості щодо розподілу належного їм майна. Посилання відповідача (а.с.31) на неукладеність договору купівлі-продажу спірної квартири, а також на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.02.2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання біржової угоди купівлі-продажу дійсною, є безпідставними та не приймаються судом до уваги, оскільки 14.03.2001 року право власності за відповідачем на спірну квартиру зареєстроване Каховським БТІ, що не суперечило діючому законодавству станом на березень 2001 року; відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою; угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалась недійсною; рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.02.2015 року скасоване Апеляційним судом Херсонської області 22.04.2015 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме: судовий збір в розмірі 1519,40 гривень.

Outcome: approved