Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі та пояснила суду, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від шлюбного з ним життя [INFO] народила сина [PERSON], а [INFO] сина [PERSON]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, а тому вона була вимушена залишити відповідача та на даний час разом з малолітніми дітьми проживає окремо від нього. Відповідач участі у виховані та утриманні малолітніх дітей не приймає і постійної матеріальної допомоги їй не надавав. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, який вона визначила у своїй позовній вимозі, так як він є високо посадовцем і має постійний заробіток. Відповідач на неодноразові виклики жодного разу до суду не з'явився, надсилаючи заяви та клопотання про відкладення судового розгляду справи до його одужання. В своїх заявах відповідач позовних вимог позивачки не визнав, просив суд їх не задовольняти посилаючись на те, що він надає дітям матеріальну допомогу. З урахуванням тієї обставини, що позовна заява позивачки надійшла до суду 21 червня 2013 року, а відповідно до вимог ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше одного місяця з дня відкриття провадження у справі про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача. Суд не бере до уваги його клопотання про перенесення розгляду справи на березень місяць з підстав зазначених вище, а також не бере до уваги посилання відповідача про неможливість явки до суду за хвороби, оскільки ним не надані докази, що він не може за станом свого здоров'я прибути до суду. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши всі обставини справи та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти. Від спільного шлюбного життя сторони у справі мають двоє малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с.6,7 ), які потребують матеріальної допомоги, однак відповідач, як батько дітей постійно такої допомоги на їх утримання позивачці не надає. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати своїх малолітніх дітей є підставою для часткового задоволення позову, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку ( доходів ). Вирішуючи спір та визначаючи розмір стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільних малолітніх дітей сторін у справі [PERSON] та [PERSON], суд виходив з вимог розумності та справедливості, керувався вимогами ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та брав до уваги ті обставини, що сторони у справі на даний час є подружжям, що відповідач, як убачається з його заяв до суду, намагається зберегти сім'ю та надає сім'ї, хоча і нерегулярно, грошову допомогу, що стверджується відповідними доказами, а саме квитанцією, наданою відповідачем суду ( а.с.42 ). З урахуванням викладеного,

Outcome: partial