Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка та її представник у липні 2014 р. звернулися до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 11.02.2001 р. по 05.07.2007 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у період якого позивачка [INFO] народила доньку [PERSON]. Далі позивачка зазначає, що у період їх з відповідачем шлюбу, останній 15.07.2003 р. придбав квартиру [ADDRESS], отримавши на її покупку кредит від ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 10 500 доларів США. Позивачка вказує, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.208 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2008 р., за сторонами визнано право власності по ? частини кожному вказаної вище квартири. Позивачка вказує, що з 2008 р. вона особисто несе витрати по утриманню спірної квартири, оскільки відповідач участі в утриманні та обслуговуванні спірного житла не несе, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позивачка змушена була 11.06.2009 р. укласти типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Оскільки відповідач до теперішнього часу жодним чином не приймає участі в утриманні спірної квартири, позивачкою за період з січня 2007 р. по грудень 2013 р. особисто сплачено кошти з надання комунальних послуг в розмірі 21 119,25 ком. Позивачка та її представник вважають, що оскільки спірна квартира є спільним майном сторін, витрати на її утримання сторони мають нести також спільно, у зв'язку з чим просили стягнути з відповідача на користь позивачки ? частину понесених нею фактично витрат з надання комунальних послуг, що становить 10 559 грн. 63 коп., а також судовий збір. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 56, 65, 66, 73), а тому суд на підставі ст.. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній. Господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що з 11.02.2001 р. по 05.07.2007 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Встановлено, що під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] - [INFO] Встановлено, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2008 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2008 р., за позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] визнано право власності по ? частині кожному квартири [ADDRESS] (а.с. 6-7, 8-9). Судом встановлено, що січня 2007 р. з оплати комунальних послуг квартири [ADDRESS] утворилась значна заборгованість, у зв'язку з чим позивачка змушена була укласти з житловим органом Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 11.06.2009 р. (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Довідки № 4471 від 05.09.14 р., складної Єдиним районним розрахунковим центром Філії 805, 806, заборгованість по квартирній платі за адресою: [ADDRESS] - відсутня. Також, зазначено, що умови Типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 11.06.2009 р. громадянкою [PERSON] виконанні в повному обсязі (а.с. 68). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих позивачкою копій рахунків на сплату житлового-комунальних послуг спірної квартири, остання з січня місяця по грудень 2013 р. самостійно з власного бюджету сплачувала зазначені вище рахунки, при цьому, відповідач участі в утримані своєї частки спірної квартири не приймав, у зв'язку з чим позивачкою загалом за утримання спірного житлового приміщення за вказаний вище період було сплачено 21 119,25 грн., а тому частка кожного із співвласника в утриманні квартири становить 10 559,63 грн., яка підлягає примусовому стягненню з відповідача. (а.с. 3, 10-52). Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] та відповідно до вказаних вище норм зобов'язанні утримувати свою частку у власності, проте, позивачка тривалий час самостійно за власні кошти утримує спірну квартиру, в тому числі, частку належну відповідачу, який ухиляється від її утримання, що не було спростовано відповідачем, у разі наявності у нього заперечень, а тому суд приходить до висновку, що позивачкою та її представником відповідно до ст. 60 ЦПК України позовні вимоги доведені, які в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: approved