Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, та в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], який народився 13 січня 2013 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 гривень, щомісяця. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково та пояснив суду, що відповідач [PERSON] згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] тимчасово не працює, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, батько відповідача є інвалідом ІІІ групи. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони уклали шлюб 15.11.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Як видно із копії свідоцтва про народження [PERSON], він народився 13 січня 2013 року, відповідач [PERSON] є його батьком, а позивачка матірю (а.с. 9). В підтвердження свого матеріального стану позивачка надала суду довідку, видану Арцизькою районною державною адміністрацією від 02.09.2016 року № 68, згідно якій [PERSON] працює в Арцизькій районній державній адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій в Управлінні соціального захисту населення та її дохід за період з березня по серпень 2016 року склав 19\~491,78 грн. (а.с. 33). В підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду довідки виконавчого комітету Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, згідно яких він в наявний час не працює, немає власного будинку, присадибної ділянки, земельного паю та ОСГ, проживає разом з матірю [PERSON], яка є пенсіонером та батьком [PERSON], який є інвалідом ІІІ групи (а.с. 23 28). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своєї дитини виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати свою дитину є безумовним, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка та що не спростовував представник відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання дитини враховує матеріальне становище матері, а також матеріальне становище батька дитини платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час не працює. Судом при визначенні розміру аліментів також враховується, що Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років(в якому перебуває дитина сторін), встановлений з 1 січня у розмірі 1\~167,00 гривень. Таким чином, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 600 грн. щомісяця, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 07.04.2016 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial