Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та у кінцевій його редакції просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 11.07.2014 року у Московському відділі державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 700, а також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини - [PERSON], [INFO] щомісячно та до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2014 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в своїй позовній заяві посилається на те, що спільне життя не склалося, сім'я фактично розпалась, подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини, мешкають окремо та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідачем не надається матеріальна допомога, у звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, свій позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач проти позову не заперечує, доводи позивача не оспорює, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ВЛ № 233440, виданого 11.07.2014 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 700. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження 1-ВЛ № 413689, виданого 14.07.2015 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1189. За несумісністю характерів, різних поглядів на життя подружжя не змогли створити кріпку та здорову родину, що призвело до відчуження, втрати почуття любові та поваги, а в подальшому до припинення шлюбно-сімейних відносин, поновлювати які сторони не мають наміру. Фактично їх родина розпалась, подальше сумісне життя не можливе. Відповідно довідки дільниці № 32 КП «Жилкомсервіс» від 22.12.2017 року № 4347 [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] разом з донькою - [PERSON], [INFO] та матірю -[PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України із змінами згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в зв'язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved