Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі\~\~ 28027,34 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 500423445 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач просить стягнути заборгованість станом на 19.10.2015 року, яка складається з заборгованості за кредитом 16049,49 грн., за відсотками -1,85 грн., та по комісії 9576,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин. Судом встановлено, що на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та встановлена за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України неодноразово була направлена судова повістка, яка неодноразово поверталась на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання». Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини не прибуття у судове засідання суд не повідомив, та не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи положення ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами зі згоди позивача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення\~( ч. 1\~ст. 179 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що 21.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено крединий договір № 500423445 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредиту 0,1% з остаточним поверненням кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії 22.10.2016 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценті за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Пунком13 вищезазначеного договору встановлено, що позичальник зобов'язується: повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування, та/або коміії, якщо сплата комісії передбачена Розділом 1 цього договору чи інші платежі за цим договором, впорядку, визначеному договором; у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісії, якщо сплата комсії передбачена Розділом 1 цього договору та/або інших платежів за договором сплати банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 ( п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150 грн за кожний випадок допущенного рострочення платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір є різновидом договору позики, тому до кредитних відносин застосовуються положення договору позики, якщо інше не випливає із сутності кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. У відповідності до ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений\~\~строк. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, відповідач свої зобов'язання щодо повного повернення кредиту зі сплатою відсотків у встановлений термін не здійснив, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідно до п.15 договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, що найменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. 20.10.2015 р. на адресу Відповідача надіслана відповідна вимога за вих. № 89296-102 , яка залишина без відповіді та задоволення. Статтями\~610,\~611 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема спата неустойки. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі\~ст. 624 ЦК України. Згідно\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст.266, ч.2 т. 258 ЦК України позивачем здійснено нарахування неустойки в розмірі 2400,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача станом 19.10.2015 року складає: заборговваність за кредитом 16049,49 грн., за відсотками- 1,85 грн., по коміссії 9576,00 грн., що підтверджується розрахунком. На підставі викладеного, суд в повному обсязі задовольняє вимоги позивача та стягує з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 28027,34 грн. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі1\~218,00 грн . Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved