Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 31.05.2016 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. [INFO] року у них народився син [PERSON]. З листопада 2017 року сторони проживають окремо, їх син залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише соціальну допомогу, якої не достатньо для забезпечення потреб дитини. Дитина потребує матеріального забезпечення для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни, а також медикаментів, оскільки періодично хворіє простудними захворюваннями. Відповідач жодної матеріальної допомоги по утриманню дитини в добровільному порядку не надає, хоча спроможний це робити, оскільки має дохід від тимчасових заробітків за кордоном, є молодою, здоровою людиною, інших утриманців не має. Провадження в справі відкрито ухвалою від 22.06.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив з дня одержання копії відзиву. 18.07.2018 року відповідач в канцелярію суду подав відзив, у якому просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень. Вважає, що такий розмір аліментів відповідає чинному законодавству України та для нього є посильним. Підтвердив факт роздільного проживання з позивачкою та проживання дитини з останньою. Заперечив доводи позивача про його ухилення від утримання дитини, оскільки усі придбані речі та подарунки для дитина вона йому повертала з різних надуманих причин та штучно створює обставини через які він позбавлений можливості приймати участь у виханні та спілкуванні з дитиною 24.07.2018 року позивач в канцелярію суду подала відповідь на відзив, яка фактично зводиться до особистих стосунків з відповідачем, побутових, житлових питань під час їх спільного проживання та відсутності допомоги з його сторони по утриманню дитини. 02.08.2018 року відповідач в канцелярію суду подав заперечення на відповідь на відзив позивача, які за своїм змістом щодо фактів та обставин є аналогічними тим, що наведені у відзиві. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 31.05.2016 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER]. У період шлюбу [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Оскільки факт проживання дитини з позивачкою відповідачем визнається, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. З копії довідки від 07.06.2018 року встановлено, що позивачу з 01.05.2017 року по 30.04.2020 року призначена допомога при народженні дитини [PERSON] в сумі 860 гривень. Як вбачається з виписки із медичної карти від 08.05.2018 року, син сторін є здоровою дитиною. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із поданих суду відзиву та заперечень слід дійти висновку, що сторони не досягли взаємної домовленості щодо утримання сина, тому кошти на його утримання (аліменти) підлягають присудженню в судовому порядку. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний роз-мір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи сину сторін виповнився 1 рік. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на 2018 рік у таких розмірах: з 01 січня -1492 гривень, з 01 липня - 1559 гривні, з 01 грудня - 1626 гривень. Виходячи із наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обов'язку по утриманню дитини, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на рівні 2000 гривень дещо завищеним, оскільки не має достатнього обґрунтування та підтвердження належними і допустимими доказами. В той же час, на думку суду, запропонована відповідачем суму аліментів у 1200 гривень відповідає потребам дитини у її матеріальному забезпеченні згідно її віку, є дещо вищою від встановленого мінімуму та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності, а тому саме такий розмір підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial