Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що 08 лютого 2013 року між нею та [PERSON], найкращою подругою позивачки, було укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS]. Відповідачка попросила позивачку укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири з метою отримання нею банківського кредиту, запевняючи, що після отримання кредиту відразу переоформить квартиру на позивачку. І хоча договір було посвідчено нотаріально, але майно відповідачці позивачка не передавала, продовжувала користуватися квартирою, сплачувала комунальні платежі, проводила ремонт. Пізніше відповідачка повідомила позивачку, що кредит в банку не брала, а взяла гроші в борг у знайомого, тому незабаром розрахується з ним та переоформить квартиру назад на позивачку, однак в 2015 році позивачка дізналася, що на вказану квартиру накладено арешт, в зв'язку з обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину. Позивачка вважає, що відповідачка ввела її в оману, укладений договір купівлі-продажу не відповідає її внутрішній волі, вона не усвідомлювала наслідків такої угоди, тому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між нею та відповідачкою 08 лютого 2013 року. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні надала уточнення до позовної заяви, яким просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 08 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області 8 лютого 2013 року за реєстром №103 та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проте письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі, позов визнала повністю. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] (а.с.6), який посвідчений приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області 8 лютого 2013 року за реєстром №103, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). Вказаний договір купівлі-продажу [PERSON] уклала на прохання [PERSON], яка являлась найкращою подругою позивачки, з метою отримання нею банківського кредиту, при цьому остання запевнила, що після отримання кредиту відразу переоформить квартиру на [PERSON], тому договір було посвідчено нотаріально, однак майно [PERSON] позивачка не передавала і та жодного дня в квартирі не проживала, [PERSON] продовжувала користуватися квартирою, сплачувала комунальні платежі, проводила ремонт. Пізніше [PERSON] повідомила [PERSON], що кредит в банку не брала, а взяла гроші в борг у знайомого, тому незабаром розрахується з ним та переоформить квартиру назад на позивачку, однак в 2015 році [PERSON] стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт, в зв'язку з обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину. Довідкою комунального підприємства «Петрівське» №879 від 09 листопада 2015 року зазначено, що власник квартири [PERSON], [INFO], з 08 лютого 2013 року не зареєстрована, однак проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.12). Крім того [PERSON] являється єдиним власником квартири [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на дану квартиру (а.с.8-9). Згідно довідок КП «Петрівське» №586 від 11 квітня 2016 року та №638 від 29 квітня 2016 року по особовому рахунку [NUMBER] уповноваженим власником квартири [PERSON] сплачувались комунальні послуги за квартиру по [ADDRESS] за період з січня 2011 року по травень 2011 року, лютий 2013 року, з квітня 2013 року по вересень 2013 року, листопад 2013 року, з січня 2014 року по лютий 2014 року, червень 2014 року, вересень 2014 року, з грудня 2014 року по січень 2015 року, березень 2015 року, листопад 2015 року, квітень 2016 року; заборгованість станом на квітень 2016 року складає 1350 гривень 90 копійок (а.с.47, 54-55). Таким чином встановлено, що [PERSON] вищевказану квартиру не продавала, а посвідчуючи договір купівлі продажу не усвідомлювала наслідків такої угоди, договір не відповідає її внутрішній волі, оскільки [PERSON] ввела її в оману, а тому даний правочин є недійсним. Так, згідно ст. 655 ЦК Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За вимогами ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до статей 229-233 ЦКправочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином [PERSON] діяла під впливом обману [PERSON], свою квартиру відповідачці не передавала і та в ній жодного дня не проживала. На даний час позивачка продовжує проживати в спірній квартирі, сплачує необхідні платежі та проводить ремонти. Таким чином вона, як продавець, не передавала покупцеві майно. Так згідно заяви [PERSON], остання підтвердила той факт, що при укладанні договору купівлі- продажу квартири ввела [PERSON] в оману, однак мала намір переоформити квартиру, яка їй ніколи не належала на [PERSON], але на даний час не може цього зробити, так як знаходиться під вартою у Кіровоградській УВК№14 (а.с.27). Крім того згідно повідомлення Петрівського РС УДМС України в Кіровоградській області №463 від 22 квітня 2-016 року [PERSON] з 23 грудня 1999 року по даний час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.53). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знають [PERSON] так як є її родичами і можуть підтвердити той факт, що [PERSON] не купувала в [PERSON] квартиру [ADDRESS], не передавала їй ніяких коштів та не проживала в ній жодного дня, а договір купівлі-продажу вказаної квартири був укладений між сторонами на прохання [PERSON] з метою отримання останньою банківського кредиту. Відповідно роз'яснень п.п.19,20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9«Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»правочин, вчинений під впливом помилки, обману є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину і на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману, і сам факт обману і те, що вона діяла під впливом обману не заперечує і відповідачка. Відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК Україниобставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачка визнає, що договір купівлі- продажу укладався з умислом на обман позивачки, як продавця, оскільки вона обіцяла в короткий термін сплатити борги і переоформити квартиру на її ім'я. Значення такої обставини при укладанні договору купівлі-продажу було істотним для позивачки, тому вона була переконана відповідачкою, яка являлась її подругою, в поверненні свого майна. Згідно з ч. 1 ст.215 ЦКУкраїни недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3,5,6 ст.203 ЦК Українимає наслідком визнання правочину недійсним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], слід визнати не дійсним та визнати за позивачкою право власності на неї. На підставі ст.203, 215, 229-233, 655,657 ЦК України та

Outcome: approved