Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач - орган опіки і піклування в особі Богуславської районної державної адміністрації, звернувшись до суду із даним позовом, просить відібрати у [PERSON], [INFO], її дитину - дочку [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав і передати дитину органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації Київської області для подальшого влаштування згідно чинного законодавства, а також просить стягнути із відповідачки аліменти на користь установи чи особи, якій буде передана дитина, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідачки щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після народження відповідачкою [PERSON] в пологовому відділенні Богуславської районної лікарні дитини жіночої статі, вона особисто не вживала ніяких заходів стосовно створення необхідних умов для новонародженої дитини, не маючи таких на час вагітності та пологів, не порушувала питання щодо сприяння їй у забезпеченні житлом, а також дитячим харчуванням і одягом перед органами опіки та піклування, соціальними службами, будь-якими громадськими або державними організаціями, чим свідомо нехтувала правами своєї дитини. Натомість під час перебування в пологовому відділенні Богуславської районної лікарні, 25 березня 2014 року звернулась до комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований дитячий будинок дитини м. Біла Церква» щодо передачі дитини на повне державне утримання і виховання та в той же день передала дитину до закладу. За весь час перебування малолітньої дитини [PERSON] на повному державному утриманні і вихованні в будинку дитини, відповідачка жодного разу не відвідала дочку та не виказала будь-якого піклування щодо неї, чим свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Посилаючись на положення ст.ст. 150, 170, 181, 191 СК України позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідачка [PERSON] судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона на даний час не має свого житла, щоб забрати дитину до себе, а її співмешканець [PERSON] заперечує, щоб її малолітня дочка [PERSON] проживала в його квартирі. Також відповідачка не заперечувала той факт, що вона жодного разу не відвідала свою дочку [PERSON] в будинку дитини. Обгрунтованості поважності причин не виконання батьківського обов'язку піклуватись про дитину, вона в судовому засіданні не навела. Прокурор Борсук О.В. в судовому засіданні висловила думку про необхідність задоволення даного позову, оскільки відповідачка не виконує свої батьківські обов'язки щодо своєї малолітньої дитини, не піклується про дочку, а тому відібрання малолітньої [PERSON] від її матері сприятиме інтересам дитини. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку, думку прокурора та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] являється матір'ю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 20.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги №00013632453 від 20 березня 2014 року. За зверненням відповідачки 25 березня 2014 року дитину [PERSON], [INFO] народження, було передано до комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований дитячий будинок дитини м. Біла Церква» на повне державне утримання і виховання. За весь час перебування малолітньої дитини [PERSON] на повному державному утриманні і вихованні в будинку дитини, відповідачка жодного разу не відвідала дочку та не виказала будь-якого піклування щодо неї, чим свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що підтверджується інформацією КЗ КОР «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» №331 від 05.06.2014 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] на даний час не в змозі створити та забезпечити своїй дитині безпечні для проживання і розвитку умови, що підтверджується актом обстеження місця її реєстрації, складеного комісією Ісайківської сільської ради Богуславського району 02 червня 2014 року, з якого видно, що будинок в якому вона зареєстрована на даний час зруйнований повністю. Тому залишення малолітньої [PERSON] у відповідачки поставить під загрозу життя і здоров'я дитини, оскільки відповідачка взагалі не має ні постійного, ні тимчасового місця проживання, куди б вона могла забрати свою дочку. Згідно положень ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України). Відповідно до 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. За вказаних обставин та зважаючи на те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої дочки [PERSON], не піклується про здоров'я дитини, не створила належних умов для проживання, що становить загрозу для здоров'я дитини, суд приходить до переконання, що необхідно постановити рішення про відібрання дитини у відповідачки без позбавлення її батьківських прав. У відповідності до ч. 4 ст. 170 СК України необхідно стягнути із відповідачки на користь установи чи особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved