Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та розподіл майна, вказавши, що 31.05.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з листопаду 2013 року, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття любові та поваги один до одного. Просить розірвати шлюб, на примирення не згодна. Спора про місце проживання дитини не мають. Крім того, зазначила, що до укладення шлюбу 27.06.2007 року відповідач отримав кредит на підприємстві ТОВ «АзовПромЛюкс» в розмірі 150000 гривень та придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після укладання шлюбу 31.08.2008 року, відповідач продав вищевказану квартиру за 29000 доларів США та згодом, 22.12.2010 року вони разом, доплативши до отриманої суми ще 2500 доларів США придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] Після цього відповідач продовжував погашати кредит, у розмірі 600 гривень на місяць. Всього зі спільного сімейного бюджету, в рахунок погашення кредиту за придбану квартиру відповідачем було сплачено 29445,57 гривень. Разом спільних сімейних коштів на придбання квартири було витрачено 48945,57 гривень, з яких частина, сплачена нею складає 24472,23 гривень, що дає підстави для виділення їй 1/10 частини квартири у власність або грошової компенсації її вартості відповідачем. На підставі викладеного просила суд поділити спільне майно, виділивши їй у власність 1/10 частину квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на сплату судового збору. 30.09.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] Позивачка у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій наполягала на задоволені уточнених позовних вимог на підставах зазначених у позові та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Таким чином, за думкою суду вищезазначені обставини свідчать про розпад сімейних зв'язків, спір про місце проживання дитини відсутній, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Судом також встановлено, що до укладення шлюбу 27.06.2007 року відповідач отримав кредит на підприємстві ТОВ «АзовПромЛюкс» в розмірі 150000 гривень та придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 14 від 16.04.2013 року /а.с. 10/, довідкою № 01 від 28.01.2014 року /а.с. 11/ та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 28147223 від 26.10.2010 року /а.с. 12/. Після укладання шлюбу 31.08.2008 року, відповідач продав вищевказану квартиру за 29000 доларів США та згодом, 22.12.2010 року подружжя разом, доплативши до отриманої суми ще 2500 доларів США придбало трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу № 3056 від 22.12.2010 року /а.с. 14/ та витягом про державну реєстрації прав № 28568336 від 31.12.2010 року /а.с. 16/. Після купівлі квартири відповідач продовжував погашати кредит, у розмірі 600 гривень на місяць, що підтверджується наданим розрахунком /а.с. 19-23/. Всього зі спільного сімейного бюджету, в рахунок погашення кредиту за придбану квартиру відповідачем було сплачено 29445,57 гривень. Разом спільних сімейних коштів на придбання квартири було витрачено 48945,57 гривень. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що частина вартості спірної квартири, сплачена позивачкою складає 24472,23 гривень, що дає підстави для виділення їй 1/10 частини квартири у власність, про що не заперечував відповідач. Беручи до уваги, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, а також враховуючи, що сторони не заперечували проти визнання за позивачкою права власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS], позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved