Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з ним у шлюбі, зареєстрованому 25 січня 2013 року і розірваному 5 квітня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо. 10 серпня 2016 року у них народився син [PERSON]. З відповідачем добровільної згоди з питання утримання сина немає. Він ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, матеріально не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює охоронцем в ТОВ «АТБ-Маркет» та стабільно отримує заробітну плату, при цьому, як їй відомо, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам не має, у шлюбі після розлучення не перебуває, інших неповнолітніх дітей не має. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на себе, як на дружину, в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років і вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач під час розгляду справи в суді позовні вимоги визнав частково і посилаючись на незначний розмір заробітної плати згодний сплачувати аліменти лише на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що 25 січня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис за №05, і 5 квітня 2016 року розірвали шлюб, актовий запис за №05, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області (а.с.5, 6). 10 серпня 2016 року у них народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матірю (а.с.7). Дитина проживає і зареєстрована разом з матірю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №3286 від 17 серпня 2016 року (а.с.8). З пояснень сторін вбачається, що після розірвання шлюбу вони проживають окремо, домовленості між ними щодо утримання сина та позивачки до досягнення сином трьох років немає. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Згідно з частинами ч.ч.1, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З пояснень сторін вбачається, що відповідач офіційно працює охоронником в ТОВ «АТБ-Маркет» та стабільно отримує заробітну плату, а тому є підстави для присудження аліментів у частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивач має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, яка на сьогодні становить 2150 грн., має задовільний стан здоровя, інших дітей, осіб, яких він зобовязаний утримувати, він не має, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік», з 01 травня 2016 року на одну особу становить 1399 грн., а на дитину віком до 6 років 1228 грн., позивачка не працює і на даний час не має можливості працювати у звязку з необхідністю здійснювати догляд за новонародженою дитиною, їй тільки з 01.08 2016 року призначена державна допомога при народженні дитини, яку їй ще не виплачували (а.с.21, 22), а тому стягнення аліментів є необхідним для захисту інтересів дитини та інтересів позивачки. Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач на сьогодні має фінансову можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на дитину і при цьому сплачувати аліменти у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років щомісяця на неї, як на дружину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст.80, 182, 183 СК України, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, а також утримувати дружину до досягнення сином [PERSON] трьох років і з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на дитину в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття та аліменти на дружину в розмірі 1/8 його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Враховуючи положення ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня предявлення позову. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.84, 91, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial