Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка зазначила, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2012 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання їхніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 23.08.2017 року син [PERSON] досяг повноліття. Позивачка не предявляла виконавчий лист для виконання, оскільки проживала однією сімєю з відповідачем. При зверненні у вересні 2018 року до Баштанського РВ ДВС з приводу стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] позивачу було розяснено, що на утримання дочки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, оскільки син досяг повноліття. Просить визначити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду до початку розгляду справи по суті надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію дубліката виконавчого листа, виданого Баштанським районним судом Миколаївської області по справі № 1402/387/12; довідки Явкинського ТОВК Баштанської міської ради від 11.09.2018 року №№ 764-22.03.-12/9 та 763-22.03.-12/9), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2012 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 23.08.2017 року син сторін [PERSON] досяг повноліття. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Таким чином, комплексний аналіз зазначених положень норм права вказує на те, що законом визначено безспірний розмір аліментів, який має стягуватися на утримання однієї дитини, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Вище зазначене вказує на обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. При цьому, оскільки позов задоволений у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу мало б бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, але позивач звільнений від сплати судового збору, за такого з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% ставки судового збору за даної категорією позовів в сумі 352,40 грн. На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved