Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з вищевказаною заявою, у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 26 червня 2018 року у Літинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 39. Від подружнього життя неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони проживають окремо, мають різні бюджети, не підтримують шлюбні відносини, відповідач перебуває у державній установі по відбуванню покарань. В обґрунтування вимог заявниця зазначила, що спільне життя з [PERSON] не склалося. Подальше збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам подружжя. Заінтересована особа на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Літинська виправна колонія № 123». Заявник в заяві до суду просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від заінтересованої особи на адресу суду надійшла письмова заява, в якій останній проти розірвання шлюбу не заперечив. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.06.2018 року Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 39. (а.с.5-7). Відповідач перебуває в ДУ «Літинська виправна колонія № 123». Частиною 3 ст. 293 ЦПК України визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено при розгляді справи, подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, подружні відносини вони не підтримують та спільне господарство не ведуть, [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, тому з урахуванням вимог діючого законодавства та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки її збереження призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, а тому є всі підстави для задоволення заяви та розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved