Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач - Миколаївський обласний центр зайнятості (далі - Миколаївський ОЦЗ) звернувся до 2020 року відповідачу з дати звернення суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, в сумі 2550,54 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2020 року відповідачка [PERSON] звернулась до Миколаївського ОЦЗ з питання працевлаштування. 24.12.2020 року відповідачка подала до центру заяву про надання їй статусу безробітньої та призначення допомоги по безробіттю. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ210119 від 19.01.2021 року, відповідачці була скорочена виплата допомоги по безробіттю з 18.01.2021 року по 01.02.2021 року, у зв`язку з невиконанням заходів, визначених індивідуальним планом працевлаштування. Наказом від 02.02.2021 року відповідачці було розпочато виплату допомоги з 02.02.2021 року. 03.06.2021 року [PERSON] звернулась до центру з заявою про припинення її реєстрації як безробітньої та припинення виплати допомоги по безробіттю. Наказом директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ210603 від 03.06.2021 року, припинено реєстрацію відповідачки як безробітньої та припинено виплату їй допомоги по безробіттю. Проте, згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 жовтня 2020 року №131 встановлено, що відповідачка з 17.03.2021 року по 25.03.2021 року працювала у ПП «Апельсин-Т», про цю обставину позивача не повідомила, що призвело до незаконного отримання нею допомоги по безробіттю, в розмірі 2550,54 грн. Оскільки відповідач добровільно кошти не повернула, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці вручені копія позовної заяви і додатків 02.09.2021 року, проте відзиву на позов відповідачкою до суду не подано. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.12.2020 року [PERSON] звернулась до Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ з питання працевлаштування, а 24.12.2020 року подала заяву про надання їй статусу безробітньої та призначення допомоги по безробіттю. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ210119 від 19.01.2021 року, [PERSON] була скорочена виплата допомоги по безробіттю з 18.01.2021 року по 01.02.2021 року, у зв`язку з невиконанням заходів, визначених індивідуальним планом працевлаштування. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ210202 від 02.02.2021 року відповідачці [PERSON] було розпочато виплату допомоги з 02.02.2021 року. 03.06.2021 року [PERSON] звернулась до центру з заявою про припинення її реєстрації як безробітньої та припинення виплати допомоги по безробіттю. Наказом директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ №НТ210603 від 03.06.2021 року припинено реєстрацію відповідачки як безробітньої та припинено виплату допомоги по безробіттю. Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 жовтня 2020 року №131 встановлено, що відповідачка [PERSON] з 17.03.2021 року по 25.03.2021 року працював у ПП «Апельсин -Т», про цю обставину позивача не повідомила, що призвело до незаконного отримання нею допомоги по безробіттю в розмірі 2550,54 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Призначення та виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачем заяви про надання статусу безробітного здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792 та «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року №624 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зайнятості особи (працевлаштування безробітного). Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Водночас, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] умисно не виконала обов`язок з інформування позивача про наявність обставин, що були підставою для припинення виплати передбаченої законом допомоги по безробіттю з 03.06.2021 року, що призвело до безпідставного отримання відповідачкою допомоги за період з 17.03.2021 року по 25.03.2021 року. Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно розрахунку допомоги по безробіттю становить 2550,54 грн. На час розгляду справи вказані кошти відповідачкою [PERSON] не повернуті, а тому підлягають стягненню в судовому порядку. В силу положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Миколаївського ОЦЗ також слід стягнути витрати по сплаті судового зборру, в сумі 2270 грн.

Outcome: approved