Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. Відповідачі мешкають в казаному будинку на підставі договору дарування (серія ВАВ № 649707), посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] який згідно з рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року по справі № 200/12068/13-ц було визнано недійсним та визнано право власності за [PERSON]. Добровільно звільнити будинок відповідачі не бажають, у зв'язку з чим я змушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, але її представник надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. У судове засідання відповідачі не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступними підставами. Встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 12031274) від 31.10.2013р. (а.с. 5). [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Глава 28 ЦК визначає житло об'єктом права приватної власності. Також згідно ч. 1 ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, ч. 7 цієї ж статті каже, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також ст. 391 ЦК надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. У даному випадку перешкодою є постійне проживання в квартирі осіб, які не дотримуються встановленого порядку користування майном. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 156, 158 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, відповідачі втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved