Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 4,5 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість, який був втрачений. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] , але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням здійснити розгляд справи за їх відсутності; позивачка в своїй заяві просила позов задовольнити, представник відповідача в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін відповідно до положень ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4,5 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ділянки 4823380700:03:000:0123, розташованої в межах території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка їй належала відповідно до державного акту серії МК № 080474, виданого 28 липня 2004 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Даних про те, що померлою [PERSON] за життя був складений заповіт судом не встановлено, тому майно після її смерті повинно спадкуватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які передбачені ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємців першої-четвертої черг спадкування за законом, визначених ст.ст. 1261-1263 ЦК України, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Так, відповідно до довідки Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 19 червня 2014 року на час смерті [PERSON] з нею ніхто не був зареєстрований. Відповідно до відповіді Вітовської районної державної нотаріальної контори Миколаївської області від 21 травня 2021 року, наданого за зверненням суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно зі ст. 1265 ЦК України до спадкоємців п`ятої черги спадкування відносяться спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. З акту про постійне проживання, складеного старостою Інгульською сільською радою Баштанського району Миколаївської області [PERSON] проживала постійно разом із онукою [PERSON] з 2006 року та доглядала за нею в с. Нове життя Баштанського району Миколаївської області. Таким чином, позивачка відноситься до спадкоємців п`ятої черги за законом в порядку спадкування. Її родинні відносини з померлою як онукою підтверджуються наданими копіями свідоцтв про її народження та одруження, народження та одруження її матері (дочки спадкодавиці) (а.с. 8-11). В той же час, у нотаріальному оформленні спадщини на землю їй заважає не підтвердження факту прийняття спадщини. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, нотаріус перевіряє коло спадкоємців, факт прийняття спадщини, наявність документів на майно, а за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Як вбачається з матеріалів справи державний акт серії МК № 080474 про право власності на земельні ділянки був втрачений за невідомих обставин. Однак втрата правовстановлюючого документу не скасовує право власності на майно, яким воно підтверджувалося. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка площею 4,5 га за життя належала [PERSON] і після її смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування, з врахування встановлених зазначених обставин, повинна відійти спадкоємцям за законом, тобто позивачці в справі, оскільки доказами підтверджено факт прийняття нею спадщини. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved