Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулися до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову посилалися на те, що постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23.06.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, та ст. 124 КУпАП по факту спричинення ним ДТП 20.05.2017 року о 16 год. 00 хв. в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечного інтервалу дистанції та допустив зіткнення з т/з марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] та т/з марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] , вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована за договором полісом ОСЦПВВНТЗ №АК/1076164 від 03.02.2016 року. , і потерпілий звернувся до них з заявою про відшкодування заподіяної шкоди автомобілю марки «Nissan» д.н.з. [NUMBER] в результаті вказаної ДТП. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи наведене, вважає, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, а тому, на підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 37 106,65 грн. та судові витрати. 15 червня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.30). Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] 20.05.2017 року о 16:00 год., в с.Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечного інтервалу дистанції та допустив зіткнення з т/з марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] та т/з марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі частково пошкоджені. Вказаними діями [PERSON] , вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23.06.2017 року відповідача, [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту спричинення ним зазначеного ДТП (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність Відповідача [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ, що підтверджується витягом з бази МТСБУ. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «NISSAN Interstar», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] була застрахована, що підтверджується копією полісу №АК/1076164 (а.с.4). Згідно Звіту №42-1291 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «NISSAN Interstar», державний реєстраційний номер [NUMBER] від 20.05.2017 року, виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Сертифікат СОД №673/15) вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «NISSAN Interstar» д.н.з. [NUMBER] складає 35806,65 грн. (а.с.6-18). Відповідно до довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України №1 від 11.08.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, визначено до сплати кошти в сумі 35806,65 грн. (а.с.19). Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » №8015 від 06.09.2017 року, вирішено сплатити на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 35 806,65 грн. (а.с.19). Моторним (транспортним) страховим бюро України перераховано на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 35 806,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.09.2017 року (а.с.20). Відповідно до Акту прийому-передачі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.02.2017 року , Виконавець оцінювач Воротняк Ю.В. передає, а Замовник [PERSON] приймає звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «NISSAN Interstar», державний реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП. Загальна вартість робіт з даної незалежної оцінки становить 1200 грн., які оцінювач отримав, що підтверджується розрахунковою квитанцієювід 29.06.2017 року (а.с.21-22). Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд прийшов до висновку, що до позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - відповідача по справі [PERSON] на підставі ст.27 Закону України «Про страхування»; цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.05.2017 року о 16:00 в селі Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду в порядку регресу в розмірі 37 006,65 грн. (35 806,65 + 1200). Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ними документально підтверджені платіжним дорученням від 30.04.2020 року, витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2102,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial