Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь суму заборгованості 40 332,26 грн. за період з 01.05.2011 року по 30.06.2018 року та судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, є власником квартири та проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач надає послуги з опалення та гарячої води, які відповідач в порушення вимог не оплачує своєчасно. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, у боржника виникла заборгованість, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в порядку спрощеного провадження за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, подав на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності. Представником позивача 28.11.2018 до суду надано розрахунок заборгованості за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2015 по 01.06.2018, що складає 40 332 грн.26 коп. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири та споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються КП «Харківські теплові мережі» за адресою [ADDRESS]. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є підприємством, яке засноване на власності територіальної громади м. Харкова з метою надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачам м. Харкова та частини населених пунктів Харківської області. Згідно статуту КП «Харківські теплові мережі» метою діяльності підприємства є задоволення суспільних потреб населення міста Харкова, селища Пісочин Харківського району, селища Солоницівка Дергачівського району Харківської області, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності у якісній тепловій енергії. Предметом статутної діяльності КП «Харківські теплові мережі» є виробництво теплової та електричної енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Статтею 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією непереборної сили. На підставі ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. На підставі ч.2 ст. 22 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виробник зобов'язаний виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», на підставі п.1.4 рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998р. № 1407 в редакції рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003р. № 946 визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води. Вказане рішення було прийнято Виконавчим комітетом Харківської міської ради з метою забезпечення безперебійної експлуатації енергетичного обладнання та споруд, підвищення надання якості послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 06.06.04р. та п.п. 18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., споживач зобов'язаний сплачувати послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води у строки, встановлені договором або законом; розрахунковим періодом для оплати послуг \\ календарний місяці; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк . Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. Як вбачається зі ст.68 Житлового Кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а тому суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача вказану суму заборгованості. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, у боржника утворилася заборгованість. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована заборгованість загальному розмірі 59 572,97 грн., період з 01.05.2011 року по 30.06.2018. Відповідачем не спростовані докази позивача щодо наявної заборгованості. Позивачем на адресу споживачів були направлені платіжні вимоги на погашення заборгованості яка утворилася, але останній залишив їх без задоволення. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов'язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, споживачам послуг опалення, яким не надається послуга з постачання гарячої води, в літній період не нараховується плата за послуги з опалення. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини між співвласниками майна як суб'єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Отже, правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями. Разом з тим, норми статей 160 та 162 ЖК УРСР входять до глави 6 цього Кодексу, яка регулює правовідносини з користування будинками приватного житлового фонду, зокрема з наймачами цих житлових приміщень, членами їх сімей та власником житлового фонду, які виникають на підставі договору найму цього приміщення. Положеннями статті 162 ЖК УРСР регулюється порядок визначення та внесення плати за користування жилим приміщенням, яке належить громадянину на праві приватної власності та право на користування яким мають інші особи, зокрема наймачі та члени їх сімей на підставі договору найму (стаття 759 ЦК України). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Однак, суд враховує, що відповідачем подана до суду письмова заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача. При вирішення даного питання, суд приходить до наступного. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності за заявою відповідача суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до відповідачів є доведеними та обґрунтованими в межах строку позовної давності ( 3 роки з моменту пред'явлення вимог, без врахування місяців, коли послуга не надається) та такими, що підлягають задоволенню за період з 01.10.2015 року по 01.06.2018 року. Саме за вказаний період позивачем розрахована сума заборгованості за надані послуги з опалення у розмірі 40332,26 грн., що не спростована відповідачем на час розгляду справи. У задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до відповідачів поза строку позовної давності за період з 01.05.2011 до 30.09.2015 року за послуги опалення суд відмовляє на підставі ст. 267 ЦК України, оскільки відсутні підстави для поновлення строку за цей період та не були подані заяви про поважність причини пропуску строку за цей період. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволеної частини (1762 грн. * 68%). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на строки позовної давності.

Outcome: partial