Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 червня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Привільнянською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №3. В період шлюбу у них народилася діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, які знаходяться на утриманні позивачки, ухиляється від свого обовязку утримувати дітей, тому вона змушена звернутися за стягнення аліментів до суду. Позивач, з посиланням на ст.184 СК України, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] в розмірі 656 гривень 50 копійок щомісяця та сина [PERSON] в розмірі 818 гривень 50 копійок. Вважає, що з відповідача мають стягуватися аліменти саме у такій сумі, оскільки прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 грудня 2016 року на одну дитину віком до 6 років складає 1313 гривень 00 копійок, а віком від 6 років до 18 років - 1637 гривень, тобто для нормальної життєдіяльності кожної людини такого віку щомісяця необхідно витратити не менше вказаної суми, а права і обовязки кожного з батьків є рівними за законом. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 656 гривень 50 копійок залишені без розгляду за її заявою. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 02 лютого 2017 року не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.25), за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 818 гривень 50 копійок підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.20-21), в судове засідання 02 лютого 2017 року не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.22-23). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с.6), які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2008 року (а.с.5). Згідно довідок виконавчого комітету Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року №1935 та 09 грудня 2016 року №2302 (а.с.8,9), дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто, у звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків щодо утримання дітей є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів отримання щомісячного доходу, як стан здоровя відповідача, так і стан здоровя дитини, її вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 818 гривень 50 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а тому позивач також зобовязана матеріально утримувати дитину, а з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на дитину віком від 6 до 18 років становить 1689 гривень 00 копійок. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів у мінімальному розмірі та які передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано, а відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього інших утриманців, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України або існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних судом аліментів. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved