Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка у травні 2015 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який уточнила 20 червня 2015 року і просить стягнути з відповідача заробітну плату за листопад 2014 року 874 грн., за грудень 2014 року 3266 грн. 08 коп., січень 2015 року 2940 грн. 06 коп., лютий 2015 року 3798 грн. 07 коп., березень 2015 року 130 грн. 99 коп., квітень 2015 року 108 грн. 24 коп., а всього на загальну суму 11\~117 грн. 44 коп.; компенсацію за затримку виплати заробітної плати станом на 30 червня 2015 року в сумі 3879 грн. 21 коп.; середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з 28 лютого 2015 року по 30 червня 2015 року 21456 грн. 12 коп.; на відшкодування моральної шкоди 10\~000 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що працювала у відповідача головним бухгалтером Великомихайлівської філії, проте заробітна плата не була їй виплачена за вказані місяці, а також при її звільненні з роботи вона не отримала розрахунок. Зазначає, що до складу її сімї входить непрацюючий син, який перебуває на її утриманні, оскільки навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, а у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати вона та її сімя перебувала у важкому матеріальному становищі, оскільки їй за відсутності коштів було необхідно щоденно добиратися з місця проживання в селі Гребеники до місця роботи в смт. Велика Михайлівка на відстань 35 км. Вважає, що своїми діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., оскільки невиплата належної заробітної плати позбавляє її та членів сімї засобів до існування чим порушує її законні права і це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про його час і місце, що підтверджено повідомленнями про отримання судових повісток 10 і 19 червня у судові засіданні відповідно на 15 і 30 червня 2015 року. Оскільки відповідач одержав копію позовної заяви та уточнення до неї з доданими до них документами, заперечень проти позову суду не надав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, у звязку з чим за згодою представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У трудовій книжці позивачки ПТ-I № 1562444 наявні записи за номерами 17-19, згідно з якими вона за наказом № 26-к від 03 грудня 2012 року по підвідомчій відповідачу філії «Великомихайлівський райавтодор» з дня видання наказу була прийнята на роботу головним бухгалтером; наказом № 144 від 03 червня 2014 року зазначена філія була реорганізована і створено філію «Великомихайлівська дорожня експлуатаційна дільниця»; наказом цієї дільниці № 01-к від 28 лютого 2015 року з дня видання наказу вона була звільнена з роботи за угодою сторін. У довідці вказаної філії № 35 від 12 травня 2015 року вказано, що за період роботи наявна заборгованість по заробітній платі позивачки у загальному розмірі 11117,44 грн. (після утримання податків і обовязкових платежів): за листопад 2014 року частково 874 грн., повністю за грудень 2014 року 3266 грн. 08 коп., січень 2015 року 2940 грн. 06 коп., лютий 2015 року 3798 грн. 07 коп., березень 2015 року 130 грн. 99 коп., квітень 2015 року 108 грн. 24 коп.. За довідкою філії відповідача № 36 від 12 травня 2015 року, середньоденний заробіток позивачки на день звільнення становив 174 грн. 44 коп.. У довідці Гребениківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області від 15.05.2015 року за №348 вказано, що позивачка проживає в селі Гребеники і до складу її сімї входить непрацюючий чоловік і син, [INFO], студент денного відділення. Виходячи з наведених вище обставин суд вважає, що правовідносини сторін регулюються статтею 21 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 115 цього Кодексу визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з наведених положень на користь позивачки необхідно стягнути зазначену у довідці відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 11 117,44 грн.. Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати передбачена виплата компенсації втрати частини заробітної плати у випадку порушення встановлених строків її виплати, у тому числі з вини роботодавця. Ця компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). За інформацією Держкомстату України за період затримки виплати позивачці заробітної плати щомісячні індекси споживчих цін становили: за грудень 2014 року 103,0%; у 2015 році у січні 103,1%, лютому 105,3%, березні 110,8%, квітні 114,0%, травні 102,2%. Відповідно до розрахунку позивачки, який відповідачем не оспорений, загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати станом на 30 червня 2015 року становить 3879 грн. 21 коп.. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 цього Кодексу передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із середньоденного заробітку позивачки у 174 грн. 44 коп. та тривалості затримки виплати розрахунку при звільненні з 28 лютого 2015 року, що станом на 30 червня 2015 року становить 123 дні - загальний розмір належного до стягнення з відповідача середнього заробітку буде становити 21 456 грн. 12 коп. (174,44 грн. х 123 дні). Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає встановленим порушення відповідачем законних прав позивачки у звязку з невиплатою їй заробітної плати та розрахунку при звільненні і з урахуванням тривалості та тяжкості моральних страждань, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає за достатнє відшкодування позивачці моральної шкоди у грошовій формі у розмірі 800 гривень. З відповідача на користь позивачки належить також стягнути фактично понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату правової допомоги в сумі 1200 грн., а до спеціального фонду Державного бюджету України з нього необхідно стягнути відповідно до ціни позову судовий збір в сумі 608 грн. 13 коп..

Outcome: partial