Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення, яким: стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з моменту пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дочка проживає разом з нею. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов'язком батьків, яке зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Всупереч таким вимогам закону відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку - це зокрема виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання їхньої дочки, а також у тому, що чоловік жодним чином не приймає участі у вихованні дитини та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом, як на батька. Відповідач практично постійно проживає за кордоном. В Чеській Республіці він працює має власний бізнес, тип діяльності будівельні роботи, від якого отримує стабільний дохід. Відповідач придбав за кордоном нерухомість. Аліменти Відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина (окрім їхніх спільних дітей) немає. На момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання Відповідачем свого обов'язку утримувати неповнолітню дочку. Позивачка в судове засідання не прибула, від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на виклик не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, від нього не поступив відзив на позов. Відповідно, до ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в шлюбі і від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 29.01.2009 р. (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, вони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач по справі працює та має стабільний дохід. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов'язком батьків, а відповідач [PERSON] добровільно не надає в достатній мірі матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов [PERSON], про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, те, що він працевлаштований, має постійний дохід, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов'язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved