overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка у квітні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача. Просила стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача у зв’язку з проживанням з нею спільної дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що він надає та погоджується надавати в подальшому допомогу спільній дитині, але не бажає утримувати позивачку, так як вона було ініціатором припинення їхнього спільного проживання та на даний час проживає з іншим чоловіком, який і повинен дбати про її матеріальне забезпечення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З 2011 року по 2013 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. На даний час сторони не проживають однією сім’єю. Згідно ч.3 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст.84 та статей 86 і 88 Сімейного кодексу України. Враховуючи, що відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги, суд прийшов до висновку про стягнення з нього аліментів в розмірі, про який прохає позивачка, так як він не є надмірним для відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка у квітні 2015 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 08.08.2014 р. був розірваний. Від цього шлюбу [INFO]. позивачка народила дочку - [PERSON] та [INFO]. сина - [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільних дітей, не піклується про них та не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає. Позивачка зазначає, що діти перебувають на повному її утриманні, однак її дохід не надає можливість гідно утримувати неповнолітніх та належно забезпечувати їх життя, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходу щомісячно до повноліття дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій формі у розмірі 2 500 грн. щомісячно з дня подання даного позову. Представник відповідача позов з урахуванням його змін підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення з урахуванням змін позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та його представник визнали позовні вимоги з урахуванням їх змін в розмірі 2 500 грн. аліментів на двох дітей, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка у квітні 2015 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем спільно проживала з січня 2004 року. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, сторони проживають окремо. Однак відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, не бере участі у її вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.07.2009 року, актовий запис № 1854, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дитини, тому що відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний його матеріально утримувати. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з грудня 2014 року вона фактично перебувала у шлюбі з відповідачем. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, сторони проживають окремо. Однак відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, не бере участі у її вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. У судове засідання позивачка не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з грудня 2014 року сторони фактично перебували у шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дитини, тому що відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний його матеріально утримувати. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка у квітні 2017 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в період перебування з відповідачем у шлюбних відносинах[INFO] р. народилася донька, [PERSON]. Відповідач батьківського обов'язку по утриманню та вихованню доньки не виконує, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частка з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву, в якій відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, просив розглянути справу за його відсутності, позивачка у своїй заяві позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін (а.с. 11, 12). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано відповідачем. Враховуючи наведене, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивачка у квітні 2018 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2011 року. У період даного шлюбу позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. Позивачка зазначає, що вона з відповідачем з 2017 р. шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачем, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 14). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка у квітні 2019 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2013 року, у період якого у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивачка також зазначила, що з лютого 2018 року подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що унеможливлює збереження сім`ї, сторони проживають окремо, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав(а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивачка у липні 2013 року звернулася до суду з позовом до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про поновлення строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачка просила суд поновити строк для подачі до Шостої держнотконтори заяви про прийняття спадщини від [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представниця позивачки підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, будь яких заяв них до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представниці позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 січня 2013 року позивачка звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідної бабусі - [PERSON], померлої [INFO]. Постановою державного нотаріуса ШДДНК від 14.01.2013 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] у зв?язку із тим, що не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії - а саме у спадкоємців відсутній факт прийняття спадщини та відсутні документи, що підтверджують родинні відносини. У встановлений законом строк позивачка не звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та надати додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка у липні 2014 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 14.01.2011 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період зазанченого шлюбу позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від належного матеріального утримання дитини, не піклується про неї та не допомагає. Позивачка зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні, хоча її матеріальне утримання не надає можливість гідно утримувати дочку та належно забезпечувати її життя, при цьому, матеріальна допомога від відповідача несе тимчасовий характер та сума цієї допомоги визначається на його розсуд, що є недостатнім розміром для утримання сина підлітка. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка у липні 2016 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2010 року. Від даного шлюбу позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. Позивачка зазначає, що більше чотирьох років спільного господарства з відповідачем не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, має окремий бюджет, проживають окремо оскільки подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні підтримала, а відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторони дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved