Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Посилалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала з 06.06.2015 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 07.11.2017 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, за судовим наказом з відповідача стягуються аліменти на доньку у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років. Відповідач офіційно працю, має постійний дохід. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до 02.11.2018 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, вказала, що дитина проживає з нею, вона несе витрати за комунальні послуги за себе та дитину, має субсидію, вона та дитина нерухомого майна у власності не мають. Вона отримує державну допомогу 860 гривень на місяць, інших доходів не має, працевлаштуватися не може, оскільки здійснює догляд за дитиною. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що в державі встановлений прожитковий мінімум на особу. Позивачка отримує державну допомогу 860 грн., він погоджується на стягнення з нього аліментів на дружину в розмірі, якого не вистачає до досягнення цього мінімуму, а саме, в сумі 700 грн. Він має хронічне захворювання на тонзіліт, працює механіком у ГПУ «Шебелинкагазвидобування», має середню заробітною плату приблизно 10000 гривень у місяць, з цієї суми стягуються аліменти на дитину. Крім аліментів, відповідач в добровільному порядку, коли відвідує свою дитину, купує їй одяг, іграшки та інші необхідні речі, квитанції про придбання одягу, речей та продуктів харчування надав суду. Дитина зареєстрована з ним, але фактично проживає з позивачкою, він має лічильники водопостачання, електроенергії, домовий лічильник газу, фактично за дитину послуги не сплачує, сплачує комунальні послуги за себе. Також несе витрати на проїзд до м. Лозова Харківської області для спілкування з дитиною. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд знаходить за необхідне позов задовольнити частково. З 06.06.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.11.2017 року, що підтверджується рішенням Красноградського районного суду Харківської області (а.с. 7). Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї [PERSON], дитина проживає разом з матір'ю (а.с. 6). Судовим наказом від 13.11.2017 року, виданим Лозівським міськрайонним судом Харківської області, з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON], на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач має задовільний стан здоров'я, не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу на дитину у розмірі 860 гривень щомісяця, інших доходів не має, нерухомого майна у власності не має. Відповідач має задовільний стан здоров'я, зі слів має хронічне захворювання на тонзіліт, отримує регулярний постійний дохід, працює механіком у ГПУ «Шебелинкагазвидобування», його заробітна плата складає з червня 2017 року по листопад 2017 року 95401,39 грн. з урахуванням податків. Відповідач несе витрати на комунальні послуги. З відповідача стягуються аліменти на утримання дитини - за листопад 2017 року було утримано аліментів на дитину - 2656,62 грн. Суд бере до уваги посилання відповідача на несення ним витрат на одяг, речі та харчі для того, щоб він міг відвідати дитину, разом з цим суд враховує і добровільність їх надання. Також беруться до уваги суду і пояснення відповідача, що він не може добиратися з м. Краснограда до м. Лозова на громадському транспорті, у зв'язку з чим користується власним автомобілем, вимушений нести витрати на пальне. Відповідно до ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і ( або) у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища позивача та відповідача; інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] і присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення [PERSON] трирічного віку. При цьому суд вважає доцільним присудити аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача, враховуючи, що про це заявляє позивачка, не убачаючи перешкод для такого визначення, оскільки відповідач має постійний дохід, і частка буде змінюватися лише при умові зміни доходу відповідача. Запропонований відповідачем розмір аліментів суд вважає замалим, враховуючи, що позивач здійснює позбавлена можливості працевлаштуватися у зв'язку з тим, що доглядає за донькою, яка є донькою і відповідача, отримує лише державну допомогу 860 грн., чого явно не достатньо для забезпечення поточних потреб на одяг, харчування, проживання. При цьому суд зазначає, що заявлений позивачкою розмір є завищеним, і з урахуванням доводів та доказів сторін, які були ретельно вивчені в судовому засіданні, вказує на те, що частка у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) буде достатньою для задоволення потреб позивачки. Розмір визначених аліментів може бути змінений у випадках, передбачених ст. 192 СК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial