Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач ПАТ «ВБР» у лютому 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В якому просили: стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВБР» заборгованість у розмірі 25 764 грн. 34 коп. за кредитним договором №IKCASHSHG.187875.001 від 28 жовтня 2013 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи повідомлена на останню відому судові адресу до суду не з»явилася, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKCASHSHG.187875.001 від 28 жовтня 2013 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 11 000 гривень, строком до 27 жовтня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних. Відповідно до. п.1.1. Договору банк на умовах, визначених цим договором надає позичальнику у тимчасове, платне користування грошові кошти. Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається в сумі 11 000 гривень на наступні цілі: в розмірі 10 000 гривень надається на споживчі потреби; в розмірі 1000 гривень надається з метою оплати винагороди банку за надання фінансового інструменту. Відповідно до п.1.3. Договору термін користування кредитом до 27 жовтня 2016 року. Відповідно до п.1.4. Договору процентна ставка за користування кредитом 0,001% процентів річних. Відповідно до п.1.5. Договору позичальник сплачує банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 1000 гривень у день укладення кредитного договору. Сплата комісії здійснюється в гривні. Відповідно до п.1.6. Договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 4,00% відсоток від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія заборгованості за кредитом на суму кредиту, що зазначений у п. 1.2. [PERSON] порушила зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим її заборгованість за кредитним договором №IKCASHSHG.187875.001 від 28 жовтня 2013 року станом на 02 квітня 2015 року перед ПАТ «ВБР» становить - 25 764 грн. 34 коп. з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 6410,11 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 4283,89 грн.; поточна заборгованість та прострочена заборгованість за процентами - 950,24 грн; заборгованість за комісією - 6600 грн.; сума пені - 7520,10 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст. 611 ЦК України.

Outcome: approved