Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 15 лютого 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати у її відсутність надала письмову заяву в якій на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи слухання у його відсутність не надавав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 15 лютого 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дитини матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачкою по справі поставлена вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі розмірі, який встановлений законом, щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини , пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено для дітей віком від 6 років з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум в розмірі 1531 гривня. Позивачка не надала доказів, що можливості відповідачем сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень. Відповідач в свою чергу не надав жодних доказів, а також не висловив свою позицію щодо позовних вимог, тому суд враховуючи вищезазначене при визначенні розміру аліментів, враховує ту обставину, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, вважає за можливе призначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме в розмірі 766 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліттня. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial