Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України - звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача та третьої особи на стороні відповідача і просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 41 838 грн. 74 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначається, що 25 грудня 2015 року в 13.00 год. в м. Вишгород по вул. Набережна водій [PERSON], керуючи автомобілем КАМАЗ д.н.з. [NUMBER], перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, при виконанні повороту ліворуч не з крайнього лівого положення на проїзній частині, не надав дорогу автомобілю «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попутно. Внаслідок чого сталося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року [PERSON] було визнано винним в порушенні п. 10.1. ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав належним чином оформленого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль КАМАЗ д.н.з. [NUMBER]. Натомість згідно полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АІ /1745137 від 18 квітня 2015 року транспортний засіб «ФордФюжен» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], був забезпечений на території України. Відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України - за рахунок коштів фонду захисту потерпілих провело відшкодування шкоди на умовах, визначених законом. 29 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, до якого були додані документи на підтвердження обставин, викладених в повідомленні. 05 січня 2016 року МТСБУ видало доручення аварійному комісару ТОВ ЕАК «Фаворит» на викання робіт по справі № 30429. Відповідно до звіту № 4670/4 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.12.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «ФордФюжен» д.н.з. [NUMBER] станом на 25.12.2015 року з урахуванням суми ПДВ складає 49 402, 48 грн. 29 березня 2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. 05 квітня 2016 року МТСБУ платіжним дорученням № 4670/4 рв перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ ЕАК «Фаворит» 670 грн. за послуги аварійного комісара. 10 червня 2016 року МТСБУ видало наказ про відшкодування [PERSON] з фонду захисту потерпілих 41 168 грн. 74 коп. шкоди, завданої майну. Платіжним дорученням № 4714-рв від 13.06.2016 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] 41 168 грн. 74 коп., дані кошти були виплачені на підставі звіту від 25.12.2015 року за вирахуванням 8233,74 грн. ПДВ. Відповідно до довідки Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Київській області відповідач [PERSON] станом на грудень 2015 року не перебував у трудових відносинах з МКП «Експрес-Сервіс». На численні претензії, надіслані до МКП «Експрес-Сервіс», МТСБУ не отримало жодної відповіді про наявність трудових відносин з відповідачем та право відповідальності юридичної особи за шкоду, заподіяну ДТП. Оскільки відсутні відомості про перебування відповідача у трудових відносинах з третьою особою, тому позов подано до [PERSON] Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі понесених витрат за виплату страхового відшкодування в розмірі 41 838 грн. 74 коп. та судові витрати в сумі 1762 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити, поскільки неправомірними діями відповідача [PERSON] спричинена шкода застрахованому транспортному засобу і позивачем ця шкода відшкодована, і тому відповідач повинен в порядку регресу відшкодувати позивачу ці кошти. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, його визнано винним у ДТП, постанова Вишгородського районного суду набрала законної сили, є належним і допустимим доказом вини відповідача в ДТП. Йому пропонувалось вирішити це питання в досудовому порядку, можливою з розстрочкою, направлялись повідомлення, але відповідач ніяким чином не реагував. Це спонукало подати позов до відповідача. Відповідач [PERSON] та представники третьої особи МП «Експрес- Сервіс» Синельник Т.С. та Бондарук В.П. позов не визнали, відзив на позов у встановлений строк не надано, хоча в матеріалах справи є відповідь на відзив представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив, що його вини в ДТП немає, так як водій іншого автомобіля порушив правила і їхав з недозволеною швидкістю. Представник третьої особи Синельник\~ Т.С. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, так як докази, подані позивачем на підтвердження позовних вимог є неналежні та недопустимі. Ними було проведено незалежну експертизу і експерт зазначив, що в тій дорожній ситуації водій іншого автомобіля [NUMBER] - порушив ПДР, а в діях водія [PERSON] порушень ПДР не вбачається. Крім того, із наданої позивачем ремонтної калькуляції витрат на ремонт пошкодженого автомобіля вбачається, що автомобіль «ФордФюжен» мав певні пошкодження в задній частині автомобіля, хоча зіткнення з КАМАЗом відбулось передньою частиною, при вирішення цього питання експертом не було з'ясовано, чи потрапляв автомобіль «Форд Фюжен» раніше в якісь ДТП, і чи не хоче водій цього автомобіля за рахунок [PERSON] відновити свій автомобіль, Вишгородським районний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] також не з'ясував цю обставину, і тому постанова суду є недопустимим і недостовірним доказом вини [PERSON] в ДТП, що тягне за собою недоведеність вини [PERSON] в ДТП. Під час розгляду справи представником третьої особи надано до суду заяву про зупинення провадження у справі до вирішення Київським апеляційним судом апеляційної скарги МКП «Експрес - сервіс» на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року, яка була подана МКП «Експрес - Сервіс» Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року клопотання було задоволено і провадження по справі (а.с.112-113). Представником позивача на дану ухвалу було подано апеляційну скаргу, постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Талалаївського районного суду від 01 листопада 2018 року без змін (а.с.157-159). В той час постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року в задоволенні клопотання представника МКП «Експрес-Сервіс» про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду від 27 січня 2016 року відмовлено. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягення у вигляді штрафу 340 грн та стягнуто судовий збір. Постанова суду набрало законної сили 09.02.2016 року (а.с.16-16 зв.) Під час розгляду справи судом було встановлено, що 25.12.2015 року в 13.00 год. в м. Вишгород по вул. Набережна, керуючи автомобілем КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] перед початком зміни напрямку руху воді [PERSON] не переконався, що це буде безпечно, при виконані повороту ліворуч не з крайнього лівого положення на проїзній частині не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попутно. Внаслідок чого сталося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно довідки № 83012509 про дорожньо-транспортну пригоду від 25.12.2015 року, учасниками ДТП, що сталася 25 грудня 2015 року в 13.00 год. на вул. Набережна в м. Вишгороді, були: транспортний засіб «ФордФюжен» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ 1745137 з терміном дії до 17.04.2016 року, виданий НАСК «Оранта»; та транспортний засіб КАМАЗ д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «Експрес-Сервіс», водій [PERSON] (а.с.15). Згідно копії полісу № АІ /1745137, виданого НАСК «Оранта», з терміном дії до 17.04.2016 року, забезпеченим даним полісом автомобілем [NUMBER] (а.с.10). Як було встановлено в судовому засіданні згідно показів представника третьої особи - директора ТОВ «Експрес-Сервіс» Бондарука В.П. - автомобіль КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] на час скоєння ДТП 25.12.2015 року не був застрахований. 29.12.2015 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 25 грудня 2015 року (а.с.6-6зв.), надавши до повідомлення - схему ДТП, де заначено траекторія руху автомобілів «ФордФюжен» та КАМАЗ та місце зіткнення (а.с.7), довідку про пошкодження його автомобіля, а саме, що внаслідок ДТП автомобіль «ФордФюжен» отримав механічні пошкодження переднього правого крила, капоту, переднього бампера, передньої правої блок фари, задньої правої дверки, заднього бампера з правого боку, правого дзеркала, заднього правого корила, переднього правого колеса (а.с.9). За даним повідомленням у МТСБУ заведена справа № 30429. МТСБУ 05.01.2016 року звернулось до ТОВ ЕКА «Фаворит» із дорученням на виконання робіт по страховій справі № 30429, зокрема, провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією, скласти протокол огляду, надати фотографії на електронному носії, визначити ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або невключення в розрахункову суму ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників (а.с.11). В даному дорученні зазначені обставини та учасники ДТП, що сталась 25.12.2015 року в 13.00 год. в м. Вишгород на вул. Набережна, особа, якій завдано шкоду, зазначено, що попереднє ДТП автомобіля «ФордФюжен» було 16.09.2013 року і зона пошкодження була задня центральна частина. На виконання договору ТОВ ЕКА «Фаворит» надало звіт про визначення вартості матеріального транспортного збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «ФордФюжен» д.н.з. [NUMBER] станом на 25.12.2015 року. Згідно даного висновку вартість відновлювального ремонту КТЗ «FORD FUSION» д.н.з. [NUMBER], визначена за витратним підходом, складає 73 126, 36 грн. Ринкова вартість КТЗ «FORD FUSION» д.н.з. [NUMBER], визначена порівняльним підходом, може складати 188 256, 71 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «FORD FUSION» д.н.з. [NUMBER] станом на 25.12.2015 року дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ - 49 402, 48 грн. (а.с.18-24). До звіту додано протокол № 4670/4 огляду транспортного засобу від 14.01.2016 року, згідно якого оглянуто транспортний засіб «FORD FUSION» д.н.з. [NUMBER] та зазначено пошкодження, які отримав автомобіль (а.с.25-25 зв.).Також до звіту додана ремонтна калькуляція № 4670/4 автомобіля [NUMBER], на підставі якої зроблено висновок про вартість ремонту зазначеного автомобіля, яка складає 73 126, 36 грн. (а.с.26-27); та долучені фото пошкоджень автомобіля (а.с.31-35). Згідно витягу з централізованої бази даних МТСБУ щодо наявності полісу страховика відомості про транспортний засіб з державним номером [NUMBER] станом 29.12.2015 року відсутні (а.с.12). Згідно заяви [PERSON] до МТСБУ від 31.03.2015 року він просить здійснити йому відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 25 грудня 2015 року за участю його транспортного засобу (а.с.14). Згідно копії повідомлення департаменту внутрішнього страхування МТСБУ від 31.05.2016 року [PERSON] було запропоновано надати інформацію щодо наявності договору страхування керованого ним автомобіля, документів на підтвердження його пільг, за наявності, та інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки з учасниками ДТП (а.с.36). Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] отримав дане повідомлення, але жодним чином на нього не зреагував, поскільки не вважає себе винним в ДТП. Згідно копії наказу № 4714 від 10.06.2016 року по МТСБУ було наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 41 168, 74 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с.37). Згідно довідки № 1 від 31.05.2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до виплати [PERSON] складає 41 168,74 грн. (а.с.38). Про прийняте рішення було повідомлено потерпілого 10.06.2016 року (а.с.39). Платіжним дорученням № 4714рв від 13.06.2016 року зазначена сума - 41 168,74 грн. - була перерахована на рахунок [PERSON] (а.с.40). За послуги аварійного комісара МТСБУ платіжним дорученням від 05.04.2016 року перерахувало на рахунок ТОВ ЕКА «Фаворит» 670 грн. (а.с.41). Зазначене перерахування проведене на підставі акту виконаних робіт від 04.04.2016 року (а.с.42), та рахунку № 4670/4 від 28.01.2016 року (а.с.43). Згідно копії повідомлення департаменту внутрішнього страхування МТСБУ від 10.06.2016 року [PERSON] було запропоновано компенсувати спричинену ним шкоду під час ДТП, поскільки він є особою, відповідальною за шкоду, завдану потерпілому, яку МТСБУ сплатило потерпілому [PERSON] в сумі 41 838, 74 грн., запропоновано можливість погашення заборгованості частинами (а.с.44). Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] отримав дане повідомлення, але жодним чином на нього не зреагував, поскільки не вважає себе винним в ДТП. Повідомленням Вишгородського об'єднаного управління ПФУ України в Київській області від 17.08.2017 року МТСБУ було повідомлено про те, що [PERSON] станом на грудень 2015 року не перебував у трудових відносинах з МКП «Експрес-Сервіс» (а.с.45). МТСБУ 13.02.2018 року направило претензію до МПК «Експрес-сервіс» на суму 41 838 грн. 74 коп. відшкодування страхових виплат, спричинених ДТП за участю автомобіля, належного МПК «Експрес-Сервіс» (а.с.46-48). Як було встановлено в ході судового розгляду, МКП «Експрес-Сервіс» отримало дану претензію, але залишило її без належного реагування, так як вважали, що вини водія [PERSON] у ДТП немає. Крім того, МТСБУ 13.08.2018 року повторно направило повідомлення [PERSON] про відшкодування виплат страхового відшкодовування за шкоду, спричинену ДТП. (а.с.52-52 зв.) Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] також отримав дане повідомлення, але жодним чином на нього не зреагував, поскільки не вважає себе винним в ДТП. Дослідивши фактичні обставини справи в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що між сторонами склались правовідносини з приводу страхування, які регулюються як загальними положеннями цивільного законодавства, зокрема, статтею 1191 ЦК, так і спеціальними нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначений висновок суду щодо встановлених спірних правовідносин підтверджується наступним. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначене застосовується у випадку, коли завдавач та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не збігаються в одній особі. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов'язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування у повному обсязі. Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому. З цього ж моменту обчислюється строк для пред'явлення регресного позову. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено законодавче визначення поняття шкоди, заподіяної майну, а саме - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Право МТСБУ на подачу регресного позову закріплено в п. 38.2 статті 38 зазначеного Закону, яким передбачено, зокрема, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Право МТСБУ на приведення регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ передбачене ст. 41 профільного Закону, якої передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як було встановлено в ході судового розгляду, відповідач [PERSON] скоїв ДТП, керуючи автомобілем КАМАЗ, належним третій особі, і цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована. Тому саме МТСБУ здійснило страхове відшкодування застрахованій особі - водію автомобіля «ФордФюжен» [PERSON] за встановленим законодавством порядком та процедурою, і в результаті чого отримала право на регресний позов у відповідності до положень діючого законодавства. Під час оцінки наданих учасниками справи доказів судом було відхилено доказ, наданий третьою особою з наступних мотивів. На підтвердження невинуватості [PERSON] у вчиненому ДТП представником третьої особи 01.11.2018 року надано до суду клопотання про долучення доказів, зокрема, і копію висновку експерта від 11 жовтня 2018 року за результатами проведення експертизи обставин та механізму ДТП за участі автомобілів [NUMBER] та КАМАЗ - 55102 д.н.з. [NUMBER]. Зазначена експертиза проведена судовим експертом [PERSON] на підставі заяви МКП «Експрес-Сервіс» від 05.10.2018 року за матеріалами ДТП. (а.с.102, 104-108). Як було встановлено в ході судового розгляду представник позивача не отримувала копію зазначеного клопотання та копію експертного висновку. Оцінюючи наданий стороною доказ, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази оцінюються судом з точки зору їх належності - чи місять вони інформацію щодо предмета доказування; допустимості - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування; не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірності - на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатності - які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 83 ЦПК України передбачено порядок подання доказів до суду. Зокрема, частиною 3 зазначеної статі встановлено, що відповідач чи третя особа на стороні відповідача, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Строк на подання відзиву чи пояснень встановлюється в ухвалі про відкриття провадження. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження по зазначеній справі від 30.08.2018 року було надано термін відповідачу для надання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня отримання зазначеної ухвали а третій особі - для надання до суду пояснень щодо позову або відзиву встановлено термін до 24 вересня 2018 року. Крім того, учасникам справи було роз'яснено, що до будь-якої заяви чи клопотання застосовуються вимоги ст. 183 ЦПК України. Якщо буде встановлено, що письмову заяву чи клопотання подано без додержання вимог, передбачених ст. 183 ЦПК, то вона повертається заявнику. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження роз'яснено що будь-який доказ, що подається учасником справи не у встановлений строк, повинен відповідати вимогам ст. 83 ЦПК України. Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані судом у встановлений строк, до розгляду не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Частина 9 зазначеної статті передбачає, що копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам справи. Як було встановлено під час судового розгляду відзив відповідачем та третьою особою до суду не подано взагалі, копія висновку експерта від 11 жовтня 2018 року представнику відповідача надіслана не була, до клопотання про приєднання доказів не надано підтвердження надіслання представнику позивача зазначеного клопотання. Крім того, клопотання про приєднання доказів подано поза встановленим судом строком, будь-яких обґрунтувань щодо пропущення строку представником третьої особі в клопотанні не заначено, тому у відповідності до положень частин 8 та 9 ст. 83 ЦПК України суд не бере до уваги наданий доказ, а саме - копію висновку експерта від 11 жовтня 2018 року за результатами проведення експертизи обставин та механізму ДТП за участі автомобілів [NUMBER] та КАМАЗ - 55102 д.н.з. [NUMBER]., та не кладе його в основу рішення. Оцінюючи аргументи, наведені учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до наступного висновку. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до позовної заяви додано копію постанови Вишгородського районного суду від 27 січня 2016 року, яким [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягення у вигляд штрафу. Згідно відмітки судове рішення набрало законної сили 09.02.2016 року. Представником третьої особи в судовому засіданні заявлялось клопотання про визнання даного доказу недопустимим та недостовірним і його не можливо використовувати в якості преюдиціального з огляду на численні порушення та відсутність в матеріалах справи кваліфікованої думки спеціаліста, зазначене рішення ґрунтується лише на припущеннях суду, що автомобіль, керований [PERSON], виконував маневр саме так, як зазначає [PERSON] На підтвердження зазначеного посилання представник третьої особи надав експертний висновок № 0318 від 11 жовтня 2018 року. Але судом вже надана оцінка зазначеному доказу, який у відповідності до положень ч.ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України не може бути взятий судом до уваги, інших доказів на підтвердження недопустимості та недостовірності постанови Вишгородського районного суду, як доказу по справі, представником третьої особи суду не надано, тому у суду відсутні підстави для визнання зазначеного доказу недопустимим та недостовірним. Суд приходить до висновку, що постанова Вишгородського районного суду від 27 січня 2016 року набрала законної сили її незаконність ніким не встановлена, тому у відповідності до ч.5 ст. 82 ЦПК України та обставина, що відповідач [PERSON] винен у скоєному ДТП, як встановлена судовим рішення, що набрало законної сили, не доказується при розгляді даної цивільної справи. Поскільки третьою особою порушено порядок надання доказів, встановлений ЦПК україни, тому суд приходить до висновку, що ними не спростовано постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, і тому саме її суд кладе в основу рішення як обставину, яка не доказується при розгляді цивільної справи. При розгляді справи та винесені рішення судом застосовуються наступні норми права. Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Поскільки, я було встановлено в ході судового розгляду автомобіль КАМАЗ під керуванням [PERSON] не був забезпечений полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, сам водій не перебував в трудових відносинах з МПК «Експрес-сервіс», якому належить зазначений автомобіль, тому у позивача виникло право на пред'явлення позову саме до [PERSON] Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на момент виникнення цивільно-правових відносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено в судовому засіданні належними допустимими та достовірними доказами в їх сукупності потерпілий [PERSON] у встановлений термін звернувся до МТСБУ із заявою про виплат у йому страхового відшкодування, поскільки інший автомобіль- учасник ДТП не був забезпечений полісом обов'язкового страхування. МТСБУ за встановлено законодавством процедурою залучило страхового комісара для визначення розміру збитків, спричинених ДТП. За послуги аварійного комісарам МТСБУ сплатило 670 грн. Після проведення страхових виплат потерпілому МТСБУ намагалось в досудовому порядку вирішити питання відшкодування збитків, але позитивного результату це не дало. Крім того, суд приходить до висновку, що між неправомірними діями відповідача [PERSON] та наслідками у вигляді виплати позивачем страхового відшкодування є прямий причинно-наслідковий зв'язок, діями відповідача спричинена матеріальна школа позивачу яка підлягає до відшкодування як згідно загальних норми цивільного законодавства, так і спеціальних норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку, що 27 січня 20166 року сталося ДТП, яке було страховим випадком згідно положень законодавства, позивачем виплачено застрахованій особі страхове відшкодування, діями відповідача позивачу заподіяно майнову шкоду, у позивача виникло право вимоги до відповідача, таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 41 168 грн. 74 коп. та суму, сплачену за послуги аварійного комісара в розмірі 670 грн, що в загальному становить 41 838 грн. 74 коп. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає до стягення сума судового збору, що була сплачена позивачем і документально підтверджена платіжним дорученням від 23.05.2018 року в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved