overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 18.11.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON]. [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в жовтні 2015року. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони виявилися різними людьми та втратили почуття любові. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивач не згоден. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивач в судове засідання не зявився,надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 18.11.2000 року уклали шлюб, серія І-ФП №015731, актовий запис №13. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 18.12.1980 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2012 року. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони стали різними людьми, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Сторони проживають окремо та кожен створив нову сім'ю. Наміру на примирення не має, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, Відповідач до суду не з'явився,хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи не находило. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про шлюб, сторони 18.12.2009 року уклали шлюб, серія [NUMBER] актовий запис №3. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 19.10.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з початку вересня 2016р. Причиною розірвання шлюбу стало те що, між ними немає порозуміння, взаємодовіри, у них різні погляди на життя та шлюбні відносини. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна, так як це суперечить її інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився,про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 19.10.2012 року уклали шлюб, серія І-ФП №016815, актовий запис №5; -згідно свідоцтва про народження сторони маютьнеповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні,примирення між ними неможливе, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 19.12.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені від січня 2017 року. Причиною розірвання шлюбу стало те що, між ними немає порозуміння, взаємодовіри, у них різні погляди на життя та шлюбні відносини. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна, так як це суперечить її інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про час, дату та місце надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 19.12.2012 року уклали шлюб, серія І-ФП №084843, актовий запис №76. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося,проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, примирення між ними неможливе, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 20.04.1991 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в січні 2016 року. Причиною розірвання шлюбу стало несумісність їхніх характерів та різних поглядів на життя. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 20.04.1991 року уклали шлюб, серія ІІ-ФП №308261 актовий запис №37. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 20.08.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року, проживають окремо. Між ними немає взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи та наслідки неявки в судове засідання повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заперечень та заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 20.08.2013 року уклали шлюб, серія 1-ФП №096133, актовий запис №499. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, проживають окремо, спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 20.12.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в жовтні 2014 року. Причиною розірвання шлюбних відносин є те, що вони виявилися різними людьми, між ними немає взаєморозуміння. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився,хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 20.12.2008 року уклали шлюб, серія І-ФП №046369, актовий запис №108; -згідно свідоцтв про народження, сторони маютьнеповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 22.08.1980 року. Від шлюбу не неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року. Відповідач ображає та б'є позивачку, безпричинно принижує її гідність. Між ними немає взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 22.08.1980 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №318. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved