Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач ОСББ «Гончара 37-А» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 37-А» (надалі по тексту позивач або ОСББ «Гончара 37-а») створено власниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] як правонаступник всіх прав та обов»язків ОСББ «Ожина», що зареєстровано Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 21.11.2008 року за №114 у відповідності до вимог Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». При цьому квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON], яка будучи власником вказаного майна у відповідності до вимог ст.ст.541, 509, ЦК України ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов»язана сплачувати кошти за отримані і спожиті нею житлово-комунальні послуги. Позивач у відповідності до законодавства у сфері регулювання порядку надання житлового-комунальних послуг надає послуги з утримання вказаного будинку і прибудинкової території, надає послуги з постачання до квартир мешканців гарячої і холодної води, опалення і водовідведення, обслуговування і ремонту будинку, тощо. Між тим, отримуючи вказані послуги, відповідач не сплачує за них. За період з 01.09.2012 року по 01.10.2014 року відповідач не сплачував кошти за житлово-комунальні послуги у зв'язку із чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі - 18 864,29 грн. В зв'язку із даними обставинами позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в вказаному розмірі, а також суму - 3 % річних в розмірі - 613,84 грн. та суму інфляційних витрат в розмірі - 2733,37 грн. за час прострочення сплати грошових коштів, та відповідно стягнути з відповідача судовий збір. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про необхідність погашення боргу, але останній відмовляється, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача Гера Р.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з викладених у позові підстав. Зазначивши, що із відповідачем вже були судові спори про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та вже є рішення судів про його стягнення. За вказаний у позові період відповідач не сплачувала, хоча щодо кількості та якості отриманих послуг заперечень та претензій вона до ОСББ не подавала. Вона отримає послуги, які позивач замовляє для будинку у інших підприємств, розраховується за їх отримання, а борг відповідача зобов»язані сплачувати інші мешканці будинку. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що між позивачем та відповідачем не укладалися жодні договори на постачання житлово-комунальних послуг, жодних дій зі сторони позивача щодо укладення такого договору також здійснено не було, а тому відповідно у позивача відсутні правові підстави вимагати від відповідачів сплати вказаних грошових коштів. Крім того, представник відповідача вказував, що позивачу не надано жодних послуг з утримання будинку та прибудинкової території; відповідач для отримання газопостачання та енергопостачання своєї квартири самостійно уклав відповідні договори безпосередньо з ВАТ «Київгаз» та АЕК «Київенерго», без будь-якого посередництва зі сторони позивача. Крім того, за водопостачання відповідач самостійно сплачує за показаннями лічильника до постачальника «Київводоканал». Послуги з утримання будинку і прибудинкової території безпосередньо позивач фактично не надає, а тому їх сплата відповідачем не проводиться, а доказів надання таких послуг немає. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги ОСББ «Гончара 37-А» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, рішенням Шевченківської районної ради у м. Києві №108 від 23.11.2006 року житловий комплекс по вул.О.Гончара, 37-А в м.Києві було передано на баланс створеного Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ожина» (том №1 а.с.18). Вказані обставини підтверджено також актом приймання-передачі вказаного житлового будинку від 01.01.2007 року та додатком до нього (т.1 а.с.19-21). В подальшому ОСББ «Ожина» перейменоване в ОСББ «Гончара 37-а» та зареєстроване Державною реєстраційною службою України (т.1 а.с.12-13). При цьому, встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3 (том №1 а.с.17) та не заперечується та визнається сторонами в судовому засіданні, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Посилаючись на відсутність будь-яких договірних відносин та їх оформлення між нею та позивачем, відповідач [PERSON] та її представник вказують необхідність відмови у позові. Крім того, відповідач зазначає про не надання до належної їй квартири будь-яких послуг, кошти за споживання яких позивач просить стягнути з неї. Між тим, вказані посилання сторони відповідача суд не приймає до уваги та вважає такими, що не відповідають фактичним обставинами справи та є помилковими з огляду на наступне. Так, статтею 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що управління житловим комплексом забезпечує балансоутримувач. Згідно ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає у об'єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. Крім того, відповідач [PERSON] була членом ОСББ «Ожина» та в подальшому є членом ОСББ «Гончара 37-А», що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.05.2014 року, що набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 22.07.2014 року (т.1 а.с.36-47). Вказана підстава обумовлює обов»язок відповідача як члена ОСББ сплачувати за отримані нею послуги, а відмова в оплаті є порушенням прав інших членів об»єднання та має наслідком звернення до суду. При цьому, вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність порушень в діях позивача під час визначення питання загальними зборами ОСББ «Гончара 37-а» про встановлення тарифів на обслуговування будинку і прибудинкової території та законність покладення на відповідача обов»язку по сплаті коштів за надання таких послуг. Крім того, вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця\\виробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Перевіряючи вірність нарахованих сум заборгованості за період з 01.09.2012 року по 01.10.2014 року судом встановлено наступне. Так, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №846 від 30.05.2011 року «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків у споруд та прибудинкових територій ….» було затверджено нові тарифи за вказані послуги в розмірі - 4,83 грн. за 1 кв.м. будинку в ОСББ «Гончара 37-А» (т.1 а.с.22-27), а тому позивачем було вірно розраховано сплату коштів за утримання будинку і прибудинкової території в розмірі - 405,24 грн. (4,83 х 83,9), де 83,9 кв.м. - це загальна площа квартири відповідача з врахуванням площі балкона - 0,84 кв.м. (розпорядження КМДА №846 від 30.05.2011 року додається). Крім того, нарахування вказаної суми в розмірі - 4,83 грн. за 1 кв.м. за утримання будинку і прибудинкової території із переліком додаткових послуг за водопостачання і водовідведення, опалення підтверджено довідкою ДП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» від 22.10.2014 року (том №1 а.с.14-15). Більше того, будучи допитаною в судове засіданні відповідач [PERSON] зазначила про наявність і отримання нею в належну їй квартиру [ADDRESS] таких послуг як водопостачання і водовідведення, опалення, що обумовлює її обов»язок по сплаті коштів за їх споживання (т.1 а.с.16). Також, судом встановлено, що з метою надання вказаних послуг власникам квартир будинку [ADDRESS] позивачем ОСББ «Гончара 37-а» (його попередником ОСББ «Ожина») було укладено ряд договорів, а саме із АЕК «Київенерго» за №320901 від 01.01.2008 року про отримання теплової енергії у гарячій воді для опалення та гарячого водопостачання, який в подальшому був пролонгований та по якому позивач сплачував увесь час кошти за отримані до будинку послуги (т.1 а.с.90-141); із ФОП «[PERSON]» 03.01.2012 року про надання послуги з прибирання приміщень та прибудинкової території зазначеного будинку, за які також здійснювались оплати за узгодженими цінами протягом 2012-2014 років (т.1 а.с.142-168, т.2 а.с.96-126); із АЕК «Київенерго» договір №72628 від 12.04.2010 року за постачання електричної енергії до будинку із доказами оплати (т.1 а.с.169-199); із КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» договір підряду №1 щодо аварійного обслуговування та поточного ремонту житлового будинку по [ADDRESS] із оплатою послуг за визначений у позові період (т.2 а.с.40-61); із ВАТ «АК «Київводоканал» договір №08580/4-10 від 12.02.2009 року, згідно з умовами якого останнє підприємство зобов»язувалось надавати питну воду та прийом стічних вод (том №2 а.с.148-212); із КП «Автотранспортне підприємство Шевченківського району» договір №104/15/НСЛ по збиранню видаленню та вивезенню твердих побутових відходів (т.2 а.с.213-242, т.3 а.с.1-104). В той же час, протягом тривалого розгляду вказаної справи судом, відповідачем у відповідності до вимог ст.10, 57-59 ЦПК України не було жодних доказів щодо не надання або неналежного надання до її квартири послуг з опалення, водопостачання або водовідведення чи послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території, а з показів представника позивача ОСББ «Гончара 37-А», які не було спростовано відповідачем, ніяких претензій від [PERSON] або інших мешканців щодо якості та кількості наданих послуг не надходило. Крім того, судом при вирішенні вказаної справи враховано, що обставини необхідності сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги за утримання квартири [ADDRESS] відповідачем, але за попередній період були встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року, яке відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року в частині щодо [PERSON] було залишено без змін. (т.1 а.с.28-33). Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки позивачем доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт надання послуг з опалення, водопостачання і водовідведення, утримання будинку і прибудинкової території щодо будинку [ADDRESS], в тому числі і відповідачу, тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині в розмірі таких послуг в сумі - 18 349 грн. 24 коп. за визначений довідці-розрахунку період з 01.09.2012 року по 01.10.2014 року. Крім того, відповідач повідомлялись позивачем про наявність заборгованості, знав про її існування, він погоджувався із тарифами, що не заперечується ним самим в судовому засіданні. Доказів звернення відповідача із заявами про оспорювання сум нарахувань по наданим тарифам суду надано не було. Між тим, жодних доказів щодо обґрунтованості нарахування позивачем коштів сумі - 514,98 грн. за серпень-вересень 2014 року в розділі «інші витрати» (т.1 а.с.16) стороною позивача не надано, тому підстав для стягнення такої суми з відповідача суд не вбачає. Крім того, судом враховано, що за умовами ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. За викладених обставин, є невірним посилання представника відповідача як на одну із підстав для відмову в задоволенні позову на відсутність договору про надання послуг між ним і позивачем. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому посилання відповідача на незаконність нарахування їм коштів інфляційних витрат і 3% річних є невірними. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню (без суми коштів в розділі «інші витрати»), а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі - 18349 грн. 24 коп. заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2012 року по 01 жовтня 2014 року, кошти інфляційних втрат в сумі - 2733 грн. 37 коп. та 3% відсотки річних в сумі - 613 гривень 84 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги», ст.ст. 4,11, 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 11, 509 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial