Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач, остаточно визначившись з позовними вимогами, свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], спадкоємцем якої за заповітом є вона. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначила, що інша ? частина квартири належала на праві власності сину померлої - [PERSON], якій помер [INFO]. [PERSON] постійно проживала разом з померлим сином у вказані квартирі, яка була постійним місцем проживання [PERSON],, але останній тимчасово перебував у Лебединському психоневрологічному диспансері. Окрім того, [PERSON] утримувала належну синові частку квартири як свою. У зв'язку з чим, вважає, що [PERSON] проживаючи разом з померлим сином та здійснивши дії спрямовані на вступ у спадщину, вважається такою що прийняла спадщину після смерті сина. В той же час, з життя [PERSON] не оформили спадкові права, що унеможливлює оформлення нею спадщини у вигляді ? частини квартири. Тому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], як вона успадкувала за законом після смерті свого сина - [PERSON], В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача у судовому зсіданні позов заперечив. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але до суду не з'явилася. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явилися, дослідивши фактичні обставини в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с 19) За нотаріально посвідченим договором від 20.05.2008 року, якій був укладений між [PERSON] та [PERSON], було визначено частки у праві власності на вказану квартиру по ? частині кожному з співвласників. (а.с.20) Також встановлено, що [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно. Спадкоємцем померлої за заповітом є позивач у даній справі, яка прийняла спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори та вже отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді ? частини спірної квартири (а.с. 38, 40, 44 зворотній бік, 66, 77). Відповідно до положень ст. 1268, 1269 ЦК України діями що свідчать про прийняття спадщини є: постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подання заяви про прийняття спадщини. Малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, а також особи, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від прийняття спадщину в порядку ст. 1273 ЦК України. За положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер у м. Лебедин. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 27-28) та копії актового запису про смерті (.с.29) [PERSON] помер у м. Лебедин, на час смерті проживав у [ADDRESS]. З довідки КП «Сумижитло» (а.с. 29) вбачається, що станом на час її видачі померлий [PERSON] не був зареєстрований у [ADDRESS]. Зняти з реєстрації 11.03.2011 року у зв'язку з вибуттям у м. Лебедин. З повідомлення КУ «Лебединській психоневрологічний диспансер» (а.с. 155) вбачається, що вказана установа знаходиться у м. Лебедин по вул. Калініченко, 50. [PERSON] знаходився в інтернаті на повному державному утриманні з 17.03.2011 року по день смерті - [INFO]. Відповідно до Типового положення про психоневрологічний інтернат (яке затверджено наказом Мінпраці та соціальної політики України №549 від 29.12.2001 року): 1.1. Психоневрологічний інтернат (далі - інтернат) є стаціонарною соціально-медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян з психоневрологічними захворюваннями, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування. 2.1. Основним завданням інтернату є забезпечення належних умов проживання психічно хворих громадян, які потребують стороннього догляду і допомоги. 3.1. До інтернату приймаються на державне утримання психічно хворі особи, які досягли пенсійного віку, та інваліди першої і другої груп з психоневрологічними захворюваннями, старші 18 років, які за станом здоров'я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги та яким не протипоказане перебування в інтернаті відповідно до медичних показань та протипоказань до прийому в інтернатні установи, незалежно від наявності батьків або родичів, зобов'язаних їх утримувати за законом.3.3. Приймання до інтернату здійснюється за путівкою, виданою уповноваженим органом 3.7. адміністрація інтернату виконує обов'язки піклувальника щодо підопічних, яким органами опіки чи піклування опікуни (піклувальники) не призначені, і одночасно вживає заходів щодо встановлення опіки чи піклування над тими підопічними, які того потребують.3.11. Тимчасове вибуття підопічних з інтернату за особистою заявою або заявою опікунів (піклувальників) дозволяється за погодженням з адміністрацією на термін не більше двох місяців календарного року з урахуванням висновку лікаря про можливість виїзду та за наявності письмового зобов'язання родичів або інших осіб, які згодні їх прийняти і забезпечити догляд. З урахуванням наведених вище норм права та встановлених судом фактичних обставин (проживання [PERSON] в психоневрологічному диспансері, зняття його з реєстраційного обліку з спірної квартири, перебування [PERSON], на повному державному утриманні, місце смерті [PERSON],) дає суду підстави дійти до висновку, що саме [ADDRESS] (приміщення КУ Лебединський психоневрологічний диспансер) було постійним місцем проживання [PERSON] на час смерті, яка сталася [INFO]. У зв'язку з чим, посилання позивача на те, що постійним місцем проживання [PERSON] на час смерті була спірна квартира у якій вони разом мешкали, не заслуговує на увагу. Посилання позивача на те, що [PERSON] була хворою та фактично вступила у володіння спадковим майном не заслуговують на увагу, оскільки здійснення права на спадкування проводиться виключно у спосіб визначений законом (ст. 1269, ст. 1269 ЦК України). Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку визначеному законом, або є особою яка прийняла спадщину відповідно до положень ч. 3 та 4 ст. 1268 ЦК України, у зв'язку з чим у [PERSON] виникло право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], суду не надано. Згідно повідомлень нот контор, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З урахуванням наведеного, суд вважає що позивачем не надані докази на підтвердження обставини, на які вона посилається в обгрунтування свої вимог, а тому у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed