Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який уточнено під час розгляду ( а.с. 41), в якому просить визнати припиненими поруку та іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2008р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], 29.05.2008р. і зареєстрованим за № 1505 з додатковою угодою № 1 від 20.03.2009р., посвідченою приватним нотаріусом [PERSON] 20.03.2009р. і зареєстрованою за № 363 та з додатковим договором від 29.04.2010р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] 29.04.2010р. і зареєстрованим за № 539; скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна житлового будинку № 1 по вул.Піонерській в м.Приморську, накладеної приватним нотаріусом [PERSON], 29.05.2008р. за реєстраційним номером 7287923, на підставі договору іпотеки від 29.05.2008р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], 29.05.2008р. за № 1505. В суді вона та її представник наполягають на вимогах позову, пояснюючи, що до неї, як спадкоємця майна [PERSON], банк, з часу, коли дізнався про зміну власника, не подав жодної претензії в 6-ти місячний термін, або в 1 рік. На підставі цього вважає, що для позивача, обовязок спадкодавця за іпотечним договором припинився. Представник відповідача направив заперечення до суду, в яких посилався на норми статей 593, 1218, 1282 ЦК, та вказував на те, що у боржника [PERSON] виникли проблеми з кредитом наприкінці 2014р., підстав для звернення за достроковим стягненням до іпотекодавця не виникало, та і на сьогодні не є можливим у звязку з запровадженим мораторієм. Факту припинення зобовязання в наслідок смерті особи та наявності спадкоємця не вбачає. Третя особа [PERSON] з позовом згоден. Пояснив, що справно платив кредит до вересня 2014р.. після чого з-за коливання курсу долару не зміг продовжити виплати за графіком. Представник третьої особи [PERSON] не визначилась зі ставленням до позову. Нотаріус [PERSON] до суду не прибув, була належно повідомлена про час розгляду справи, тому суд вирішує справу без її присутності. Заслухавши сторони та перевіривши матеріали справи, суд виходить з наступного. За свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 07.05.2011р. в м.Приморську Запорізької області (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] спадкоємець [PERSON], який помер 07.05.2011р. є його дочка [PERSON], 20.10.1981р. народження, яка прийняла спадщину після його смерті, яка складається з: житлового будинку № 1 по вул.Піонерській в м.Приморську Запорізької області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 5,6,12,13). Згідно витягу про Державну реєстрацію прав Приморського КПТІ від 01.11.2012р. власником будинку №1 по вул.Піонерській в м.Приморську Запорізької області є [PERSON] (а.с. 7,8). Право власності на даний житловий будинок зареєстроване реєстраційною службою Приморського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Приватним нотаріусом [PERSON] 29.05.2008р. було посвідчено договір іпотеки № 010/17-27/581/2, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], згідно якого всі зобов`язання [PERSON], [PERSON] як майновий поручитель зобов`язується по сплаті будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору. Предметом іпотеки є житловий будинок № 1 по вул.Піонерській в м.Приморську Запорізької області (а.с. 14-17). 20.03.2009р. було укладено Додаткову Угоду № 1 до Договору іпотеки від 29.05.2008р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] (а.с. 18). 29.04.2010р. між ПАТ [PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додатковий договір до Договору іпотеки від 29.05.2008р. (а.с. 19). Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно: житловий будинок № 1 по вул.Піонерській в м.Приморську Запорізької області, згідно договору іпотеки від 29.05.2008р. (а.с. 26). Ці докази підтверджуються наданим суду оригіналом кредитної справи щодо [PERSON] Позивач посилається у цих правовідносинах на наступні статті закону: - за ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу, зобов`язання припиняється смертю боржника; - за ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На підставі викладеного, суд вбачає що не є вірним, тлумачення позивачем норм закону і позов вочевидь є безпідставним. Так, суд, оцінюючи правові норми, які регулюють спірні правовідносини, спирається на те, що за ст. 1281 ЦК визначено умови пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Вказано, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За цими нормами, [PERSON] як кредитор, який дізнався про смерть [PERSON] дійсно повинен був у визначені терміни виконати зазначені дії. Проте, те що банк знав про смерть [PERSON] суду не доведено. В матеріалах справи є вимога банку до [PERSON] від 11.02.15р. по цьому кредитному договору ( а.с. 33). В матеріалах кредитної справи немає жодного повідомлення банку про смерть цієї особи. Відповідно до статті 608 ЦК зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. В ст. 1219 ЦК визначено такі випадки, проте випадків повязаних с укладанням договору іпотеки, там не передбачено. За законом України «Про іпотеку» в ст. 1 визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За ст.3 Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За ст. 17 Закону іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 23 Закону, передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета_іпотеки. Зі змісту наведених норм вбачається, що закон «Про іпотеку» є спеціальною нормою, відносно норми ст. 1281 ЦК. Цим законом не передбачено дій банку в разі виникнення спадкоємця іпотекодавця, так як це визначено в ст. 1281 ЦК. Передбачено, що всі умови договору іпотеки від спадкодавця переходять на спадкоємця. Таким чином застосуванню підлягає саме норма ЗУ «Про іпотеку». Необхідності застосовувати норми статей 559, 593, 1281 ЦК в цьому випадку не є правильним. З огляду на те, що факти які позивач поклав у підґрунтя позову не були доведені, а норми законодавства, на які посилався позивач не є належними, позов не може бути задоволено. На цих підставах, з огляду на норму ст. 88 ЦПК, сплачений судовий збір за позовом, позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed