Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь в розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і досягнення двадцяти трьох років, але не довше припинення навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є рідною донькою відповідача. На даний час вона досягла повноліття, але продовжує навчання і є студенткою 1 курсу Рівненського державного гуманітарного університету денної контрактної форми навчання. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач відмовляється здійснювати будь які виплати та надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що буде за доцільне задовольнити позов частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , її батьком зазначений [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки Рівненського державного гуманітарного університету від 17 лютого 2020 року № 211-74-31, [PERSON] є студенткою першого курсу Інституту мистецтв, стипендію не отримує, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021 (а.с. 7). Згідно довідки, виданої Привільненською сільською радою № 243 від 10.03.2020 [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , інвалідом другої групи (а.с. 8). Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальною можливістю урахування інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. Враховуючи наведені норми сімейного законодавства України, суд аналізує обставини виникнення спору з урахуванням необхідності встановлення справедливого та розумного розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання. Враховуючи те, що [PERSON] досягнула повноліття та продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно, до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька. Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення аліментів не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачка на момент подачі позову є повнолітньою. В даному випадку позовна вимога у цій частині сформована не коректно та не відповідає нормі Закону. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial