Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач Львівський міський центр зайнятості, в особі директора Рісного О., звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 4 253 грн 70 коп повернення допомоги з безробіття від [PERSON] , а також 2102 грн оплаченого судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 17.12.2019 та було надано статус безробітного 17.12.2019 відповідно дост.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку у центрі зайнятості відповідач отримувала матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. позивачем здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №43 від 02.07.2020 року) та з`ясовано, що відповідач під час перебування на обліку як безробітна у Львівському міському центрі зайнятості згідно Наказу 4-к від 31.01.2020 працевлаштована у ФОП [PERSON] з 01.02.2020 на посаді косметолога та отримала дохід і відповідно підлягала зняттю з обліку як безробітна з 01.02.2020. В результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів позивача про працевлаштування, [PERSON] безпідставно перебувала на обліку як безробітна та незаконно отримувала допомогу з безробіття в період з 01.02.2020 по 25.02.2020 у сумі 4 253,70 грн. Львівським міським центром зайнятості скеровано повідомлення від 03.07.2020 про повернення [PERSON] коштів у сумі 4 253,70 грн, яке залишено без задоволення. Тому позивач, посилаючись на положення ст.1 Закону України Про зайнятість населення, п.п. 1 п.30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792, ст.177, 1166, 1212ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 22.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~ухвалу про\~відкриття провадження\~у справі\~з позовною\~заявою та\~доданими до\~неї документами,\~надіслану відповідачу\~за зареєстрованою\~адресою її\~проживання,\~відповідач отримала,\~будучи належним\~чином повідомленою\~про судовий\~розгляд справи\~та строк\~подання відзиву\~на позовну\~заяву,\~не подала\~відзив до\~суду або\~інформацію про\~поважність причин\~неподання відзиву.\~Клопотання про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~повідомленням (викликом) сторін до суду не подано. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, - сторони не викликались. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Зі змісту ст.12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі доказів,\~поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Суд встановив, що 17 грудня 2019 року відповідач [PERSON] звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Львівського міського\~центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної особи та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з поданою заявою відповідачці було надано статус безробітної особи - наказ від 23.12.2019 № НТ191223 з виплатою допомоги по безробіттю наказ від 24.12.2019 № НТ191224. Відповідач [PERSON] в заяві про надання статусу безробітної особи власним підписом підтвердила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. За час перебування на обліку у центрі зайнятості відповідач отримувала матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивачем отримана інформація від ПФУ про перебування відповідача у трудових відносинах в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних позивачем здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, що стверджується актом №43 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.07.2020. Зокрема, встановлено, що відповідач під час перебування на обліку як безробітна у Львівському міському центрі зайнятості згідно Наказу 4-к від 31.01.2020 була працевлаштована у ФОП [PERSON] з 01.02.2020 на посаді косметолога та отримала дохід і відповідно підлягала зняттю з обліку як безробітна з 01.02.2020, що стверджується копією вказаного наказу, копією трудового договору від 31.01.2020. Таким чином, виявлено, що безробітна [PERSON] отримувала інші доходи одночасно з допомогою по безробіттю, про що вона не повідомила спеціалістів центру зайнятості.\~ У результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості [PERSON] безпідставно перебувала на обліку як безробітна та незаконно отримувала допомогу з безробіття в період з 01.02.2020 по 25.02.2020 у сумі 4 253,70 грн. З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Львівським міським\~центром зайнятості вживалися заходи з відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою допомоги по безробіттю [PERSON] . Зокрема, Львівським міським центром зайнятості на адресу відповідача скеровано письмове повідомлення від 03.07.2020, у якому запропоновано сплатити кошти в\~сумі 4\~253,70\~грн в добровільному порядку в строк 15 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення. Проте вказані кошти відповідачем не повренуто. Відповідно до ч.3\~ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. У п. 2 ч. 1\~ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»\~передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п.2\~ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп.4 ч.2\~ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій\~статті 45 цього Закону\~- встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Частиною 3\~ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»\~визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. У результаті приховування інформації про влаштування на роботу відповідачем було незаконно отримано матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю у сумі 4253 грн 70 коп за період з 01.02.2020 по 25.02.2020, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Частиною 3\~ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити, оскільки в результаті приховування інформації про влаштування на роботу відповідачем було незаконно отримано матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 2102 грн 00 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved