Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 500 грн. на кожну дитину щомісячно та до їх повноліття мотивуючи вимоги тим, що відповідач офіційно не працює, однак виїжджає на сезонні роботи, має можливість утримувати дітей, однак ухиляється від цього. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, та додала, що з відповідачем проживали спільно без реєстрації шлюбу з 2007 року по 2011 рік. На даний час відповідач з ними не проживає, фінансової допомоги на утримання дітей майже не надає, дітей виховує самостійно та несе значні витрати на їх утримання, ніде не працює, проживає з дітьми за рахунок ведення спільного господарства. Наполягає на сумі аліментів 500 грн. на кожну дитину, при визначенні такого розміру виходить з рівня інфляції в державі, потреб дітей, тому вважає, що саме така сума коштів необхідна для їх утримання. Крім того, врахувала розмір його попередніх заробітків за кордоном. Вважає, що урахуванням наведених обставин, відповідач зобов'язаний сплачувати саме в такому розмірі аліменти. У судовому засіданні відповідач пояснив, що визнає обов'язок сплачувати аліменти, однак з розміром не погоджується, оскільки в даний час не працює, а тому матиме можливість сплачувати не більше як по 300 грн. на кожну дитину, раніше надавав кошти на утримання дітей, при збільшенні його доходів буде купувати дітям одяг. Суд, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 4-5/. Сторони проживають окремо, діти перебувають на утриманні матері, яка не працює, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги у повному обсязі на утримання дітей не надає, згоди щодо утримання дітей між сторонами добровільно не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторони погоджуються на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач ствердив, що офіційно не був працевлаштований і мав нерегулярний дохід, на утриманні будь-яких інших осіб, крім дітей, не має. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дітей за станом свого здоров'я, батько і матір мають рівні обов'язки по утриманню дітей, Така сума аліментів (по 500 грн.) буде відповідати інтересам та потребам дітей. Доводи відповідача про те, що він може сплачувати лише по 300 грн. щомісячно, на кожну дитину оскільки не працює, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Як пояснив відповідач в даному судовому засіданні він є працездатним і інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, у нього немає. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів до 300 грн. на кожну дитину, або ж неправильність визначення способу їх стягнення. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан позивача, яка не працює, відповідача, який не працює, сплачувати аліменти на утримання дітей погодився, хоча і в меншому розмірі, ніж просить позивач, суд приходить до висновку, що для забезпечення відповідного рівня утримання і проживання дітей з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей, забезпечить дітям право на рівень життя достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня пред'явлення позову. Оскільки позовні вимоги задоволено, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved