Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO], право власності 1/2 частку земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, які належали [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності. Позовні вимоги вмотивовано тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON], що вказані земельні ділянки належали її чоловікові та його сестрі [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтв про право власності, але у свідоцтвах не визначено частки [PERSON] і [PERSON], і з даних підстав нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане майно. Відповідач [PERSON] фактично не заперечувала проти визнання за позивачко права власності на вказане майно в порядку спадкування після її чоловіка, подала заяву про заміну її статусу на статус третьої особи , і замінити її на належного відповідача з тих міркувань, що вона не є спадкоємцем щодо майна [PERSON] , який доводиться їй рідним братом, і що вона не приймала спадщину після брата і не претендує на спадщину і на вказане майно,я ке дійсно успадкувала дружина брата - позивачка. У своїх поясненнях зазначила, що вказані земельні ділянки вони удвох з братом нарівні успадкували після смерті матері [PERSON], яка померла у 2007році, і що їхні з братом частки у успадкованому після матері майні - у вказаних земельних ділянках - є рівними, тобто кожному по 1\\2. Залучена до участі у справі Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області просила розглянути справу у відсутності представника, не заперечувала проти позову і не оспорювала наявності у спадкодавця права власності на вказане майно, частки у праві власності, і спадкових прав позивачки. Третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора просила розглянути справу без участі уповноваженого представника, заперечень проти позову не надала. Розглядаючи даний позов, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: З свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у м.Бровари Київської області. З свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON]. З спадкової справи № 326/2016 р. до майна померлого [INFO] [PERSON], наданої завідувачем Другою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON], встановлено, що після смерті [PERSON] у визначений законом строк [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] та які б звертались із заявами про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині, або претендували б на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Позивачка як спадкоємиця першої черги за законом у відповідності до ст. 1268, 1270 ЦКУ, прийняла спадщину після чоловіка, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, і тому набула право власності в порядку спадкування за законом на все майно, належне спадкодавцю станом на день його смерті. Її спадкові права щодо вказаного нею майна ніким не оспорюються. Стосовно майна, що увійшло до спадкової маси, зокрема земельних ділянок, суд встановив наступне: Як зазначила позивачка у позові, вказані земельні ділянки належали [PERSON] , яка доводилась матір'ю її чоловікові [PERSON] і відповідачці [PERSON] З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2008 р. встановлено, що [PERSON], яка була донькою [PERSON], померлої [INFO], було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20594865 від 16.10.2008 р. встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4346 від 03.10.2008 р. належала 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2014 р. індексний номер 18837242 і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2014 р. індексний номер 18837660 встановлено, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2014 р. індексний номер 18756985 і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2014 р. індексний номер 18757176 встановлено, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2014 р. індексний номер 18757675 і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2014 р. індексний номер 18757797 встановлено, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею площею 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка. З постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.11.2016 р. встановлено, що державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Зайомою Т.Р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на земельну ділянку площею 0,418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на земельну ділянку площею 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, які належали [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності, оскільки у свідоцтвах про право власності зазначено, що вказані земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] і [PERSON], але їх частки у спільній сумісній власності не визначені. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі , зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 1267 ЦК України частки спадкоємців у спадщині є рівними. Таким чином судом встановлено, що спірні земельні ділянки були набуті [PERSON] і [PERSON] у спільну часткову власність в порядку спадкування за заповітом після смерті їх матері [PERSON] у рівних частках по 1/2 частці земельних ділянок кожним із спадкоємців. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому при житті майно, в тому числі і на вказане майно - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0681 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка. Свої спадкові права позивач як єдиний спадкоємець першої черги, реалізувала, спадщину після смерті чоловіка прийняла у повному обсязі, в тому числі успадкувала і належні її померлому чоловікові вказані частки (по 1/2) зазначених земельних ділянок, успадкованих ним після смерті його матері. Враховуючи відмову нотаріуса у видачі позивачці свідоцтв про право на спадщину на вказане нерухоме майно, позивач свої спадкові права може захистити і підтвердити лише у судовому порядку. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і за позивачем має бути визнано право власності (набуте в порядку спадкування за законом) на зазначене спадкове майно. Щодо пред'явлення позову до відповідача [PERSON], і її незгоди з цим, то суд, розглядаючи дані позовні вимоги, виходить з наступного: Вона є належним відповідачем за вимогами в частині визначення частки кожного з двох співвласників спільної сумісної власності. Такі конкретно позовні вимоги позивачем не пред'явлені, але позивач дані обставини зазначає як підстави для задоволення його позову, і фактично при розгляді даної справи вказані обставини підлягають встановленню - для розгляду позовних вимог про визнання права власності саме на 1\\2 частку земельних ділянок, що знаходяться у спільній сумісній власності. Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, доведені, і саме визначення частки, належної спадкодавцю, послугувало підставою звернення до суду з даним позовом. За вимогами щодо визнання спадкових прав належним відповідачем має бути інший спадкоємець (інші спадкоємці), до якого (яких) у разі відмови позивачу у визнанні його спадкових прав, або у разі усунення його від спадкування чи відмови у прийнятті спадщини, перейшло б право спадкування (за чергою). Такою особою є відповідачка, що доводиться померлому сестрою, тобто спадкоємцем наступної черги. Або у разі відсутності спадкоємців будь-якої черги,- належним відповідачем може бути територіальна громада за місцем знаходження майна, як кінцевий набувач спадкового майна. Тому визначення відповідачем лише спадкоємця другої черги не є суттєвою помилкою при визначенні позивачем належних відповідачів за даними вимогами. При цьому суд також враховує, що до участі у справі залучений третьою особою на боці відповідача відповідний орган місцевого самоврядування - Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, який так само проти задоволення позову не заперечував. Тобто права вказаної особи не порушуються, і судом вжито заходів щодо забезпечення прав вказаної особи. Таким чином, зазначена відповідачем обставина не є підставою для відмови позивачу лише з формальних процесуальних підстав у позові, в цілому обґрунтованому і доведеному позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.328, ч.1 ст.1223, ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 80, 116, 125,126, 131 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 118, 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved