Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] Посилається в позові на те, що вона є власником 42/100 зазначеного будинку, в якому, окрім неї, зареєстровані її діти: [PERSON], [PERSON] та відповідач. З 1989 року відповідач одружився та добровільно залишив спірний будинок і не проживає в ньому до цього часу. Виходячи з цього, відсутності відповідача в спірному жилому будинку понад встановлений законом строк, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.9 ст.74 ЦПК України, тобто через оголошення в пресі, , про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Третя особа просить розглядати справу в відсутності совго представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Згідно ч. ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що позивач відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 12 березня 2009 року, виданого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, є власником 42/100 частин житлового будинку [ADDRESS] / а.с.5 - 6 / Відповідач є братом позивача та був зареєстрованим в спірному будинку, який на той момент належав їх матері. Представник позивача суду пояснила, що в 1989 року відповідач одружився та добровільно залишив спірний будинок і до цього часу в ньому не проживає. Після одруження відповідач перестав спілкуватися з сім»єю і вони втратили всі зв»язки з ним. Непроживання відповідача в спірному будинку протягом останніх 24 років підтверджується Актами непроживання особи за місцем реєстрації, засвідченими підписами сусідів за місцем проживання позивача, виконуючим обов'язків начальника та начальником Житлово-експлуатаційної дільниці № 901 від 11 травня 2015 року, 14 липня 2015 року та 21 жовтня 2015 року. / а.с.7 - 9 / Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім'ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405,406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що будь-яких домовленостей між ним та відповідачем з приводу проживання відповідача в будинку не було. Враховуючи викладене вище, тривале непроживання відповідача у спірному будинку, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487, 20гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved