Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Вона з відповідачем приблизно з 2004 року перебувала у незареєстрованому шлюбі. У позивачки із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON], 05 лютого 2007 року та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дітей матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивачка у судове засідання не зявилась, просила справу розглядати у її відсутність надала письмову заяву в якій на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи слухання у його відсутність не надавав. На адресу суду повернувся конверт в якому направлялися виклики до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги , що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки , а згідно позначки працівника поштового відділення відповідач за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Крім того виклик відповідача по справі у судове засідання додатково був здійснений через оголошення у газеті «Урядовий курєр», що також свідчить про належне повідомлення відповідача про час і місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем приблизно з 2004 року перебувала у незареєстрованому шлюбі. У позивачки із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON], 05 лютого 2007 року та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що відповідач батько дітей матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідачана її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до повноліття дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у \~твердій грошовій сумі.\~\~\~\~ Позивачкою по справі поставлена вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі , щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини , повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідач у судове засідання не зявився, своїх заперечень чи доводів щодо позовних вимог не надав, враховуючи що позовні вимоги є законними, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved