Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, що надаються позивачем, за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі не виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 21 113 грн. 74 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 16 546 грн. 04 коп. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі 2 385 грн. 54 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 943 грн. 55 коп. та сплачений судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду представник позивача Картавцева А.О., яка діє на підставі довіреності надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. На позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судові засідання, призначені на 03.03.2020, 02.04.2020, 13.05.2020, 16.06.2020, 05.08.2020, 02.10.2020, 20.11.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем реєстрації, яка вказана в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 04.02.2020. 03.03.2020 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона зазначила, що заперечує щодо обставин та правових підстав, наведених позивачем в позовній заяві, вважає, що тільки вона є споживачем житлово-комунальних послуг із центрального водопостачання і водовідведення, тому що тільки вона проживає за зазначеною адресою. Зазначені відповідачі, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають в Садовому товаристві «Світанок» Лізогубівської селищної ради. Крім того, вона у відзиві просить застосувати строки позовної давності. На підставі її заперечень, викладених у відзиві, просить в задоволені позиву відмовити. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзиву, заяв, клопотань тощо не надходило. 17.03.2020 через канцелярію суду представник позивача Панасенко І.О., яка діє на підставі довіреності надала відповідь на відзив, в якому просить доводи відповідача вказані у відзиві на позов не враховувати з підстав, викладених у відповіді на відзив; просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зі змісту п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 04.02.2020 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою направлялись судові повістки на їх ім`я. Згідно ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачами жодних відомостей щодо зміни їх місця проживання/перебування. Крім того частиною 6 ст. 128\~ЦПК України передбачено, що стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Однак, згідно актів, які надійшли через канцелярію суду від представника позивача, відповідачі відмовились від отримання судової повістки на судове засідання, призначене на 20 листопада 2020 року. Відповідно до\~ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертались. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд не вбачає підстав для відкладення справи розглядом за клопотанням відповідача [PERSON] від 20.11.2020 року за вх.№44952/20, оскільки [PERSON] причину відкладення мотивує тим, що «випадково дізналася , про розгляд справи щодо неї…». Зазначені доводи спростовуються тим, що в матеріалах справи наявний відзив від 03.03.2020 року вх.№ 8216/20 за підписом відповідача [PERSON] , (а.с.24). Тобто остання мала достатньо часу підготуватися до судового засідання. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 04.02.2020. Таким чином відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку на відповідача [PERSON] №\~ [NUMBER] . Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2020, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком №\~ [NUMBER] наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 21 113 грн. 74 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 16 546 грн. 04 коп. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, до 01.05.2019 року регулювались\~Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~24.06.2004 № 1875-ІV (далі за текстом Закон України\~ від\~24.06.2004 № 1875-ІV), з 01.05.2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ). Відповідно до абзацу 13частини першоїст.1Закону України\~№ 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги»\~(надалі Закон № 1875-IV), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пунктів 5, 10 ч.3\~ст.20 Закону № 1875-IV\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або\~законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених\~законом\~чи договором розмірах. Відповідно до\~ст. 67 Житлового кодексу Української РСР\~(надалі\~ЖК України) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Відповідно до зазначених норм та за змістом\~Закону № 1875-IV\~зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] , обґрунтовуючи свої заперечення проти доводів позову, у відзиві на позов посилалася на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою\~статті 29 Цивільного кодексу України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Реєстрація місця проживання чи перебування фізичних осіб в Україні регулюється\~Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим\~наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, що діяв на час виникнення спірних правовідносин (надалі Порядок). Абзацами 5 та 11\~статті 3 Закону України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади,\~документів,\~до яких\~вносяться відомості\~про місце\~проживання/перебування\~особи,\~із зазначенням\~адреси житла/місця\~перебування із\~подальшим внесенням\~відповідної інформації\~до Єдиного\~державного демографічного\~реєстру в\~установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно з пунктом 1.2 Порядку реєстрація місця проживання чи перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, які в розумінні\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є документами що підтверджують місце реєстрації чи перебування фізичної особи. При цьому Порядок відрізняв поняття «реєстрація місця проживання» та «реєстрація місця перебування». Так, відповідно до п. 4.1 Порядку реєстрація місця перебування особи здійснюється за заявою про реєстрацію місця перебування особи, форму якої наведено в додатку 14 до цього Порядку, яка подається особою або її законним представником. Для реєстрації місця перебування особа або її законний представник разом із заявою подає: паспортний документ або довідку про звернення за захистом в Україні. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; документи, що підтверджують: право на перебування в житлі - свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. За їх відсутності реєстрація місця перебування здійснюється за згодою власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї; право на перебування у закладі/установі або взяття на облік бездомних осіб - довідка про прийняття на обслуговування в такому закладі/установі, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи; свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце перебування дитини, яка не досягла 16-річного віку (п.4.2 Порядку). Працівник територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця перебування до паспортного документа): перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця перебування особи та наявність документів, необхідних для реєстрації місця перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у зазначеній заяві; реєструє прийняту заяву у Журналі обліку заяв про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи; заповнює один примірник відомостей про реєстрацію місця перебування особи (додаток 15) для надсилання до адресно-довідкового підрозділу; вносить відомості про реєстрацію місця перебування особи до повідомлення про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування призовників та військовозобов`язаних, якщо особа є призовником або військовозобов`язаною. Відомості, внесені до цього повідомлення, раз на місяць до 5 числа надсилаються до військового комісаріату; уносить відомості про реєстрацію місця перебування до паспортного документа шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця перебування, форму якого наведено в додатку 16 до цього Порядку; повертає особі паспортний документ та інші документи, що подавалися для реєстрації місця перебування (п. 4.5 Порядку). Матеріалами справи не спростовується та відповідач [PERSON] не заперечувала у відзиві щодо того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у встановленому законом\~ Порядку за іншою, ніж вказаною у позові адресою ( [ADDRESS] ) своє місце перебування в установленому\~ Порядку у період зазначений в позові не реєстрували . Пунктом 6 частини першої\~статті 20 Закону № 1875-IV\~передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг у тому числі за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Зазначене право споживача, відповідно до приписів підпункту 1 пункту 29 Правил надання послуг з послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, реалізується на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Представник позивача просить стягнути заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 21 113 грн. 74 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2013 по 31.12.2019 у розмірі 16 546 грн. 04 коп., тобто більш ніж за 3 роки. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає 3 роки. На підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення їм рішення. У відзиві на позов відповідач [PERSON] просить застосування строк позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Положеннями ч.1\~ст. 261 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи викладене, суд , встановивши, що у відповідачів є заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з\~ відповідача на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, передбачених\~статтею 625 ЦК України, на підставі ст.ст.\~256,\~257,\~261ЦК України\~в межах строків позовної давності, тобто з 03.02.2017 року по 31.12.2019 року. Згідно розрахунку, заборгованість за період з 03 лютого 2017 по 31 грудня 2019 року за послуги централізованого водопостачання складає 12 183 грн. 52 коп. та за послуги з централізованого водовідведення складає 9 866 грн. 99 коп. У зв`язку з вищенаведеним суд вважає необхідним стягнути з відповідачів заборгованість згідно розрахунку за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 03 лютого 2017 по 31 грудня 2019 року за послуги централізованого водопостачання складає 12 183 грн. 52 коп. та за послуги з централізованого водовідведення складає 9 866 грн. 99 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, що складає 2 385 грн. 54 коп. індекс інфляції за час прострочення та 943 грн. 55 коп. 3% річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідачів \~на користь позивача підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в дольовому співвідношенні судовий збір у розмірі 1 301 грн. 52 коп.

Outcome: partial