Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного підприємства «Лавіта» про стягнення заборгованості по кредиту, посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 11.04.2008 року№ МКЛУ-92-08 укладеним з позивачем. Згідно даного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 83160,00 доларів США на строк до 10 квітня 2023 року, який [PERSON] зобов'язувався повернути, сплачуючи кредит щомісячними платежами зі сплатою 18% річних за користування кредитом. В зв'язку з несплатою кредиту та відсотків, станом на 19 червня 2013 року утворилась заборгованість по кредитному договору, що складає 1256495 грн. 98 коп. з них: 48819,77 доларів США, що по курсу НБУ на 20.06.2013 р. еквівалентно 390216 грн. 42 коп. - сума заборгованості по кредиту; 2650,83 доларів США, що еквівалентно 21188 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим кредитом; 15493,51 доларів США, що еквівалентно 123839 грн. 63 коп. - заборгованість за простроченими відсотками по кредиту; 721251 грн. 85 коп. - заборгованість по пені. В день укладення Договору кредиту № МКЛУ -92-08 позивач та відповідачі уклали договір поруки № МПУ-92-08 та договір поруки № МПУ-92/1-08, згідно яких відповідачі [PERSON] та ПП «Лавіта» в особі директора [PERSON] являються поручителями та зобов'язалися в разі невиконання боржником [PERSON] зобов'язань перед кредитодавцем погасити заборгованість по кредитному договору. В судовому засіданні 28.10.2013 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»», треті особи [PERSON], ПП «Лавіта», приватний нотаріус Маньківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та визнання право чинів його забезпечення такими, що втратили чинність, посилаючись на те, що 11 квітня 2008 року ним укладено договір з банком та отримано по ньому кредит в сумі 83160,00 доларів США, що еквівалентно 419958 грн. по курсу долара США до гривні 5,05 на момент підписання договору. Під час підписання спірного договору між ними, сторонами правочину, не було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору: 1) відповідно до п/п «А» і «Б» п. 3.1 спірного договору та інформації, наданої йому банком та відображеної у відповідному документі, який додається, розмір річної відсоткової ставки по кредиту дорівнює 18 % річних. Така відсоткова ставка вказана і в договорі іпотеки від 11.04.2008 року. В графіку погашення кредиту від 11.04.2008 року зазначено, що відсоткова ставка по кредиту складає 20%. 07.05.2008 року банком йому надано другий транш кредиту в розмірі 23160,00 доларів США і встановлено відсоткову ставку в розмірі 20,9 % річних. Тобто, між ним та банком на момент укладення договору не було досягнуто згоди по такому важливому питанню, як розмір відсоткової ставки по кредиту. Розмір відсоткової ставки по кредиту являється істотною умовою у зв'язку з тим, що від її розміру змінюється загальна вартість кредиту та змінюється обсяг його зобов'язань перед банком; 2) між ним та банком 11.04.2008 року укладено договір про надання йому кредиту на строк до 10.04.2023 року. В цей же день, підписано додаткову угоду № 1 до договору, яка відповідно до п. 6, являється невід'ємною частиною договору. Даною додатковою угодою банк зобов'язав його повернути кредит до 11.04.2013 року. Він не надав своєї згоди на укладення договору з терміном дії до 11.04.2013 року, а тому між ними, сторонами договору не було досягнуто згоди про строк на який йому надано кредит. Тобто, між ними не досягнуто згоди по істотній умові - строк, на який може бути отриманий кредит. 3) після укладення 07.05.2008 року додаткової угоди до договору № 2, банком йому надано додаток № 1 до цієї угоди (графік зменшення розміру заборгованості), який абсолютно не читаємий. Цими діями банк порушив вимоги п/п «В» п. 2.1 правил № 168, оскільки не можливо по даному документу встановити сукупну вартість кредиту, яка також являється істотною умовою договору. Крім цього банком не надано йому необхідної інформації, як передбачено п. 2.2 правил № 168. Отримуючи нечитаємий документ він був полишений можливості зробити свій вибір усвідомлено, а банк намагався приховати від нього реальну фінансову картину по договору, тобто застосував методи омани відносно нього. 9 грудня 2013 року [PERSON] подав заяву про доповнення підстав зустрічного позову, в якій просить: визнати припиненими зобов'язання по договору поруки № МПУ-92/1-08 від 11.04.2008 року, що заключний між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та [PERSON] і ПП «Лавіта»; визнати припиненими зобов'язання по договору поруки № МПУ92-08 від 11.04.2008 року, що заключний між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та [PERSON] і [PERSON]; визнати припиненими зобов'язання по договору іпотеки нежитлових приміщень МПУ 92-08 від 11.04.2008 року що заключний між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ПП «Лавіта», посилаючись на те, що у ПАТ «Банк Фінанси та кредит» відсутні правові підстави до заявлення вимог до поручителів. В судове засідання, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» не з'явився, на адресу суду подали заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, первісний позов підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON], первісний позов визнає частково щодо стягнення суми заборгованості з нього, щодо стягнення суми заборгованості солідарно з [PERSON] та ПП «Лавіта» заперечує. Змінений зустрічний позов підтримує в повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позов первісний підлягає частковому задоволенню, що стосується стягнення боргу з [PERSON], разом з тим, в банка відсутні правові підстави до заявлених вимог до поручителів. Крім того банком не правильно нараховано пеню. Змінений зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що у банку відсутні підстави до заявлення вимог до поручителів. Так згідно ст. 598 ЦПК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручитель, збільшення обсягу відповідальності позичальника навіть за згодою банку та позичальника, але без згоди поручителя, не дає підстав покладання на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Оскільки банк відповідно до умов додаткової угоди №2 та № 3 до кредитного договору збільшив обсяг відповідальності позичальника тому порука в поручителів по договору від 11.04.2008 року припинилася. Збільшення відповідальності поручителів заклечається в тому, що відповідно п. 1.1 договорів поруки поручителі зобов'язувалися нести з боржником майному відповідальність за невиконання умов договору кредиту від 11.04.2008 року виходячи з відсоткової ставки 18% річних. Що стосується договору поруки з ПП «Лавіта» вказав, що відповідно положень ст.. 19 ЗУ «Про іпотеку», зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Банк з підписанням змін до кредитного договору не пропонував боржнику скласти та підписати, посвідчити нотаріально додаткову угоду до договору іпотеки про зміну зобов'язання, яке вона забезпечує, а тому і не проводилася державна реєстрація відповідних змін до основного зобов'язання. Також з огляду на положення ст.. 559 ч. 4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, тому порука, яку надавали поручителі 11.08.2008 року припинилася. [PERSON], представник ПП «Лавіта», приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 11 квітня 2008 року після того як [PERSON] було в повному обсязі надано інформацію про умови кредитування, з чим він повністю погодився між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКЛУ-92-08, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 83160,00 доларів США зі сплатою 18% річних на строк до 10 квітня 2023 року, який [PERSON] зобов'язувався повернути, сплачуючи кредит щомісячними платежами з встановленими відсотками, згідно встановленого графіку банком. Видача кредитних коштів [PERSON] здійснювалася відповідно до умов договору у вигляді надання траншів відповідно до Додаткових угод № 1 та № 2 до кредитного договору. В день укладення договору кредиту № МКЛУ-92-08 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та відповідачі за первісним позовом [PERSON] та ПП «Лавіта» в особі директора [PERSON], уклали договори поруки № МПУ-92-08 та № МПУ-92/1-08, згідно яких вони зобов'язалися перед банком в повному обсязі відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, щодо повернення кредиту та зобов'язалися в разі невиконання боржником зобов'язань перед кредитодавцем погасити заборгованість по кредитному договору, крім того п. 1.1 договорів поручителі зобов'язалися перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, додатковими угодами і додатками до кредитного договору, також відповідно до п. 2.2 договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т. ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Оскільки позичальник, [PERSON], припустився прострочення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором з погашення наданих йому кредитних ресурсів утворилася заборгованість, в зв'язку з чим 29.12.2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3, згідно якої сторони дійшли згоди додати суму простроченої заборгованості до суми основного боргу по кредиту. Дана додаткова угода є невідємною частиною кредитного договору № МКЛУ-92-08. Однак, в зв'язку з несплатою кредиту та відсотків позичальником, станом на 19 червня 2013 року утворилась заборгованість по кредитному договору, що складає 1256495 грн. 98 коп. з них: 48819,77 доларів США, що по курсу НБУ на 20.06.2013 р. еквівалентно 390216 грн. 42 коп. - сума заборгованості по кредиту; 2650,83 доларів США, що еквівалентно 21188 грн. 08 коп. - заборгованість за простроченим кредитом; 15493,51 доларів США, що еквівалентно 123839 грн. 63 коп. - заборгованість за простроченими відсотками по кредиту; 721251 грн. 85 коп. - заборгованість по пені. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язок позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель, відповідає перед кредитором по зобов'язаннях, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань та несе солідарну відповідальність з боржником перед банком за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. За таких обставин, суд вважає, що первісний позов обґрунтований, підтверджений доказами, тому підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 530, 554, 589, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed