Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач Львівський міський центр зайнятості 22.10.2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 35439 грн. 92 коп. в рахунок повернення допомоги по безробіттю та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2018 року відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Статус безробітного йому було надано 23.07.2018 року. З 28.10.2018 року по 23.06.2019 року відповідач отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 34494 грн. 65 коп. та соціальні послуги. Відповідач [PERSON] 09.07.2019 року повторно звернувся до Львівського МЦЗ. 09.07.2019 р., йому було поновлено статус безробітного та в період з 09.07.2019 року по 15.07.2019 року він отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 945 грн. 27 коп. та соціальні послуги. Актом розслідування страхових випадків № 58 від 15.08.2019 року встановлено, що [PERSON] забезпечує себе роботою самостійно з 19.07.2013 року як арбітражний керуючий. Згідно листа ГУ ДФС у Львівській області від 19.07.2019 року №36187/10/08.1-08 [PERSON] був зареєстрований, як фізична особа, що займається незалежною професійної діяльністю, а саме арбітражним керуючим - 23.07.2013 року. В результаті цього він незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 35439 грн. 92 коп., оскільки відносилась до зайнятого населення. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовної провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач у вказаний строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами, зазначивши, що позивач приймаючи рішення про виплату допомоги не взяв до уваги та не перевірив належним чином подані ним відомості, а послався на застарілі та недостовірні дані.\~Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Позивач у вказаний строк подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що всі твердження наведені в запереченнях на позов є безпідставними та не підтверджуються нележними доказами, а заявлені позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому мають бути задоволені в повному обсязі. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.\~178 та ч.5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» безробітні, зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Судом встановлено, що [PERSON] протягом 2018-2019 років двічі звертався до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Вперше [PERSON] будучи звільненим 05.02.2018 року з роботи з ТзОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 23.07.2018 року. Статус безробітного йому було надано 23.07.2018 року на підставі власноручно підписаної цією особою заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві [PERSON] підтвердив, що «...не забезпечує себе роботою самостійно...». З 28.10.2018 року по 23.06.2019 року відповідач отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 34494 грн. 65 коп. та соціальні послуги. Відповідач [PERSON] 09.07.2019 року повторно звернувся до Львівського МЦЗ. 09.07.2019 р., йому було поновлено статус безробітного та в період з 09.07.2019 року по 15.07.2019 року він отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 945 грн. 27 коп. та соціальні послуги. Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п. 37 «Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 реєстрація безробітного припиняється з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів) забезпечення роботою самостійно. Як убачається з листа ГУ ДФС у Львівській області від 19.07.2019 року №36187/10/08.1-08 [PERSON] був зареєстрований, як фізична особа, що займається незалежною професійної діяльністю, а саме арбітражним керуючим - 23.07.2013 року. Свідоцтво на право займатися незалежною професійною діяльністю скасоване 29.12.2018р., згідно наказу Міністерства юстиції України та подано заяву про зняття з обліку платника податків за формою № 8-01111. /а.с.20/. Згідно із Актом № 58 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 15.08.2019 року, встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєструвалась як фізична особа-підприємець 10.01.2017 року та припинила підприємницьку діяльність 23.01.2019 року. Відповідно до висновку даного акту, отримана [PERSON] сума допомоги з безробіття за період з 28.10.2018 року до 23.06.2019 року, та з 09.07.2019 року до 15.08.2019 року підлягає поверненню /а.с.19/. Відповідно до представленого позивачем суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття безробітному [PERSON] складає 35439 грн. 92 коп. /а.с.20/. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, знаходить його підставним. Враховуючи наведене, суд достовірно встановив, що відповідач [PERSON] \~в результаті\~не повідомлення\~спеціалістів центру\~зайнятості про\~те,\~що забезпечуєте\~себе роботою\~самостійно (є\~самозайнятою особою)\~з19.07.2013 року,\~як арбітражний\~керуючий на\~підставі Свідоцтва\~про право\~на здійснення\~діяльності арбітражного\~керуючого (розпорядника\~майна,\~керуючого санацією,ліквідатора)\~від19.07.2013 року №1370,\~відповідач незаконно\~набув статус\~безробітного та\~отримував допомогу\~по безробіттю\~в період\~з 28.10.2018р.\~по 23.06.2019р.\~у сумі\~34\~494,65\~грн.\~та за\~період з\~09.07.2019р.\~по 15.07.2019р. у сумі 945,27 грн., оскільки відносився до зайнятого населення а відтак і встановлено факт подання [PERSON] недостовірних даних та документів. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про підставність позову, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 35439 грн. 92 коп. Беручи до уваги, що позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, то судові витрати слід покласти на відповідача в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved