Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що [INFO] в смт. Білокуракине помер її рідний дід [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , право власності на який належало померлому. На момент смерті він був зареєстрований та проживав у власному домоволодінні в [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані та проживали на день його смерті дружина померлого, а позивачки рідна бабуся [PERSON] та син померлого, а позивачки рідний батько [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та спадщину, яка відкрилась після її смерті прийняв її син, а позивачки рідний батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав із померлою на момент смерті, але не здійснив оформлення спадщини бо помер [INFO] На момент смерті померлий був зареєстрований та проживав сам. Являючись належною спадкоємицею майна померлого позивачка звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва на спадкове майно. Проте, постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини позивачці було відмовлено через пропущений нею строк для подачі заяви та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, підтверджуючих належність цього майна спадкодавцеві. За захистом своїх прав у 2017 році позивачка зверталась до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Білокуракинського районного суду від 17.11.2017р., яке набрало законної сили 05.12.2017р. було встановлено та визначено, що позивачка є належною спадкоємицею майна та фактично прийняла спадщину після свого померлого [INFO] батька [PERSON] та за нею було визнано право власності на належну батькові земельну частку (пай). Проте, із-за відсутності оригіналів документів, у тому числі правовстановлюючих документів, позивачка не знала про належний на праві власності її померлому дідусю житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, спадщину після якого прийняли, її бабуся [PERSON] та її батько [PERSON] , а після смерті бабусі все в цілому успадкував батько позивачки, але не встиг переоформити документи на своє ім`я через відсутність правовстановлюючих документів та смерть. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як належної спадкоємиці за законом звернутися до суду з позовом, в якому позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. В судове засідання представник відповідача Білокуракинської селищної ради не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Білокуракине помер [PERSON] , [INFO] , про що Білокуракинським відділом РАЦС було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.20), повторного свідоцтва про народження (а.с.21) позивачка [PERSON] є онукою померлого [INFO] [PERSON] (а.с.22-23). Із свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Білокуракинської селищної Ради народних депутатів № 9 від 27.01.1993р., рішення виконкому Білокуракинської селищної ради народних депутатів №9 від 27.01.1993р. вбачається, що померлому [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до звіту про оцінку майна, визначеного суб`єктом оціночної діяльності від 10.05.2019р. вартість домоволодіння становить 290000 грн. (а.с.47-52). Відповідно до домової книги про прописку громадян за адресою [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] 19.08.2014р. разом із ним були зареєстровані [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис №73 та [PERSON] (а.с.9-11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років у смт. Білокуракине, Луганської області, актовий запис № 201 (а.с.16). Відповідно до домової книги про прописку громадян за адресою [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав сам. Із рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 17.11.2017р., яке набрало законної сили 05.12.2017р. по цивільній справі №409/2402/17 пров.2/409/1002/17 вбачається, що належною спадкоємицею майна та фактично особою, що прийняла спадщину після свого батька [PERSON] є позивачка [PERSON] , яка через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відмову нотаріуса зверталась за захистом до суду (а.с.7). В судовому засіданні було встановлено, що оригінал свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, видане на підставі рішення виконкому Білокуракинської селищної Ради народних депутатів № 9 від 27.01.1993р. на ім`я [PERSON] було втрачено. Таким чином, без оригіналів правовстановлюючих документів позивачка в будь-якому разі позбавлена можливості оформити свої спадкові права нотаріально. У зв`язку з чим, суд вважає можливим визнати право власності на спадкове майно за позивачем. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають другий з подружжя, який пережив спадкодавця та діти спадкодавця... Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved