Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу 18 жовтня 2010 року у них народилась дочка [PERSON]. За час перебування в шлюбі з відповідачем вони втратили любов та взаємоповагу, зникло порозуміння. Чоловік зраджує їй з іншими жінками, внаслідок чого в їх сімї постійно виникають сварки, образи, претензії один до одного. Все це відбувається в присутності малолітньої дитини, що тяжко впливає на її психічний стан, спричиняє їй та дитині душевні страждання. У їх відносинах не залишилось нічого спільного (інтересів, планів на майбутнє тощо), кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Протягом тривалого часу вона намагалась зберегти сімї заради дитини, пробачаючи чоловікові його зради, однак це не дало бажаних результатів. Проживаючи разом в одній квартирі вони поступово віддалились один від одного та стали зовсім чужими людьми. Спільний побут їх не повязував, сімейний бюджет разом не вели. На початку березня 2016 року чоловік покинув їх спільне місце проживання в м. Кролевець та перейшов проживати в інше помешкання. В період спільного проживання відповідач застосовував до неї фізичну силу. За таких обставин позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з указаних вище підстав та наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Відповідач погодився на розірвання шлюбу, але не погодився з обставинами, вказаними позивачкою, при цьому конкретно не визначив в суді, з чим він не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 29 травня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №42. Дошлюбне прізвище позивачки Семка (а.с.6). За час шлюбу 18 жовтня 2010 року у них народилась дочка [PERSON] (а.с.7). З пояснень сторін вбачається, що вони фактично припинили подружні стосунки і поновлювати їх не збираються, з березня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дочка [PERSON] проживає разом з матірю. Дані обставини також підтверджується довідкою КП Кролевецька ЖЕК від 10.03.2016 року (а.с.8). Причинами для розірвання шлюбу позивачка зазначає відсутність почуттів, взаємоповаги, порозуміння, подружні зради чоловіка та як наслідок постійні сварки, застосування до неї фізичної сили, образи, претензії один до одного, свідком яких стає їх малолітня дитина, що тяжко впливає на її психічний стан, спричиняє їй та дочці душевні страждання. У їх відносинах не залишилось нічого спільного (інтересів, планів на майбутнє тощо), кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Відповідача заперечував вказані обставини, але не зміг їх спростувати, на розірвання шлюбу він згоден. Бажання примиритися сторони не виявили, вважають, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам і бажають розірвати укладений між ними шлюб. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а надання їм строку для примирення є недоцільним, у звязку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. Питання щодо визначення місця проживання та утримання дитини, поділу спільного майна сторони в ході розгляду даної справи не ставили. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Судові витрати, понесені позивачкою, підлягають стягненню з відповідача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved