Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що відділом реєстрації актів цивільного стану Новоархангельської райдержадміністрації Кіровоградської області в книзі реєстрації актів про одруження 31 травня 1996 року вчинено актовий запис №20 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Після одруження позивачці присвоєно прізвище відповідача - [PERSON]. Від шлюбу між позивачем та відповідачем неповнолітніх дітей немає. Останнім часом через постійні сварки, непорозуміння, взаємовідносини між сторонами ускладнились, відповідач практично в сім'ї не проживає, а проживає з іншою жінкою, коштів на сумісне проживання не надає, збереження сім'ї за таких обставин є неможливе, збереження шлюбу за таких обставин суперечить інтересам позивача, тому вважає, що шлюб підлягає розірванню в судовому порядку. Оскільки у позивача, з відповідачем є спільні діти, яким після реєстрації шлюбу та їх народження присвоєно прізвище відповідача, для унеможливлення подальшої, плутанини у правовстановлюючих документах вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб та стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того в поданій суду заяві строк на примирення просила не давати. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, також не подав відзив, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, 31 травня 1996 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюбу у відділі реєстрації актів громадянського стану Новоархангельської райдержадміністрації Кіровоградської області, за актовим записом № 20 /а.с.6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов'язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач, наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Разом з тим суд констатує, що відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки що суду, що саме по собі вказує, що він не бажає зберегти шлюб та проживати в гармонії з позивачем. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved