Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач остаточно просить: 1) визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450, виданий йому 10.02.2003р. на підставі розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,5680 га, розташовану на території Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі його структурного підрозділу Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повернути йому оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253, виданого 18.05.1999р. Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області на його ім'я та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 18.05.1999р. за № 253. На обґрунтування вказує, що йому, як члену ЗАТ «Шебелинське», було видано Балаклійською районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253 від 18.05.1999р., який посвідчував його право на земельну частку (пай) у ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). 10.02.2003р. на підставі розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359, йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28. Відповідно до вказаного Державного акту на право приватної власності на землю йому належать земельні ділянки, розташовані на території Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, загальною площею 7,5680 га: земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:01:000:0074 площею 4,8536 га (рілля), земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:01:000:0064 площею 0,8644 га (рілля), земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:02:000:0163 площею 1,8500 га (пасовища). Після розроблення технічної документації на земельні ділянки, він 17.05.2018р. звернувся до відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про належні йому на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 6320256000:01:000:0074 площею 4,8536 га та земельну ділянку кадастровий номер 6320256000:01:000:0064 площею 0,8644 га. Рішенням № РВ-6301590612018 про відмову у внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 24.05.2018р. йому відмовлено у внесенні відомостей про вказані вище земельні ділянки до Державного земельного кадастру. Підставами відмови у рішенні зазначено, що документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме пунктам 74, 77 Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» - невідповідність електронного документа даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів). Крім того, вказано про невідповідність електронного документа установленим вимогам: перетин земельних ділянок з ділянкою 6320256001:00:000:0175, зареєстрованою 09.02.2016р., власником якої є [PERSON] (площа співпадає на 5,0359%), та ділянкою 6320256001:00:000:0176, зареєстрованою 09.02.2016р., власником якої є [PERSON] (площа співпадає на 37,0072%). Також однією з підстав відмови вказано знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Законність розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359, на підставі якого було видано вказаний державний акт, позивач не оспорює. Вважає, що у виданому йому Державному акті на право приватної власності на землю було допущено помилки, оскільки земельні ділянки, відображені в плані зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті, накладаються на земельні ділянки, що належать іншим особам. Внаслідок заначених помилок порушуються його права як власника земельної ділянки, немає можливості присвоїти земельній ділянці кадастровий номер і визначити межі земельної ділянки на місцевості. Тому він звернувся до суду з даним позовом з метою отримання у подальшому іншої земельної ділянки з іншим місцем розташування. Ухвалою від 05.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 01.07.2020р. 01.07.2020р. до суду надійшов відзив відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у якому він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Заперечення проти позовних вимог обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у виданому йому Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450 помилок у плані зовнішніх меж земельної ділянки. Однією з підстав прийняття державним кадастровим реєстратором Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області рішення № РВ-6301590612018 від 24.05.2018р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру був перетин з іншими земельними ділянками: кадастровий номер 6320256001:00:000:0175, власником якої є [PERSON] , та кадастровий номер 6320256001:00:000:0176, власником якої є [PERSON] . Право власності вказаних осіб на земельні ділянки було зареєстроване у 2016 році, тоді як виданий позивачу Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450 зареєстрований 10.02.2003р., тобто право власності позивача на земельну ділянку виникло раніше, ніж право власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] , відомості про яких як про суміжних землевласників у розділі «Опис меж» оспорюваного державного акту відсутні. Закон України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, набрав чинності 01.01.2013р. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У рішенні № РВ-6301590612018 державним кадастровим реєстратором було рекомендовано привести документи у відповідність до пунктів 74, 77 Постанови КМУ №1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Відомостей про те, чи були усунуті [PERSON] виявлені недоліки, у позовній заяві не зазначено і не додано до позовної заяви документів, які б містили такі відомості. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» позивач має право оскаржити рішення державного кадастрового реєстратора у разі, якщо він з ним не згоден. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі його структурного підрозділу - Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повернути позивачу оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), відповідач зазначив, що Відділ у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не є самостійною юридичною особою, тому на нього не може бути покладено обов`язок щодо вчинення певних дій. Крім того, позивачем не вказано, яким нормативно-правовим актом передбачено такий спосіб захисту права, як зобов`язання відповідача повернути йому оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). [PERSON] обрав невірний спосіб захисту порушених, на думку позивача, прав, який не відповідає ст. 5 ЦПК України. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не порушувалися права, свободи та інтереси позивача. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 27-29). Ухвалою від 22.07.2020р. за клопотанням позивача до участі у справі як співвідповідача залучено об`єднану територіальну громаду Донецької селищної ради в особі Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області. 20.08.2020р. позивач подав відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій зазначив, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Позивач має право обрати спосіб захисту порушених прав. Належна позивачу на підставі державного акту земельна ділянка з кадастровим номером 6320256000:01:000:0074 фактично знаходиться як у межах, так і за межами населеного пункту (ця обставина підтверджується викопіюванням з публічної кадастрової карти), що виключає можливість формування та реєстрації земельної ділянки. Це стосується і земельної ділянки з кадастровим номером 6320256000:01:000:0064, право власності на яку також посвідчено оспорюваним державним актом. Зазначене підтверджується рішенням №РВ-6300677212016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 18.10.2016р. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у відзиві фактично визнало некомпетентність або умисне порушення закону підпорядкованого йому державного кадастрового реєстратора при здійсненні реєстрації земельних ділянок, належних [PERSON] та [PERSON] , однак заходи щодо поновлення прав позивача відповідач не вжив і не скасував реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (а.с. 56, 57). Ухвалою від 15.09.2020р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та Балаклійську районну державну адміністрацію Харківської області надати суду інформацію щодо наявності оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253, виданого 18.05.1999р. Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 18.05.1999р. за № 253, та у разі його наявності надати суду його завірену копію. Ухвалою від 10.11.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.12.2020р. Позивач просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 89). Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 110). Відповідач Балаклійська РДА просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що з 01.01.2019р. до повноважень районних державних адміністрацій не належить питання щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та щодо розпорядження нерозподіленими земельними ділянками. Розпорядження нерозподіленими земельними ділянками та невитребуваними земельними частками (паями), які розташовані як у межах, так і за межами населених пунктів, належить по повноважень органів місцевого самоврядування (а.с. 22). Відповідач об`єднана територіальна громада Донецької селищної ради в особі Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області просив розглянути справу за відсутності їхнього представника (а.с. 108). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253 від 18.05.1999р. вказаний сертифікат було видано [PERSON] на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 15.04.1999р. № 115 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 18.05.1999р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 253 (а.с. 84). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450, виданого 10.02.2003р. на підставі розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28, [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,5680 га в межах згідно з планом, розташована на території Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки вказаного державного акту, [PERSON] на праві власності належать земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:01:000:0074 площею 4,8536 га (рілля), земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:01:000:0064 площею 0,8644 га (рілля), земельна ділянка кадастровий номер 6320256000:02:000:0163 площею 1,8500 га (пасовища) (а.с. 10). Рішенням № РВ-6301590612018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 24.05.2018р. державного кадастрового реєстратора Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рудакову М.В. за його заявою від 17.05.2018р. було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Підставами відмови у рішенні зазначено: 1) невідповідність поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме невідповідність пунктам 74, 77 Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» - невідповідність електронного документа даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); 2) невідповідність електронного документа установленим вимогам: перетин ділянок з ділянкою 6320256001:00:000:0175 (площа співпадає на 5,0359%), зареєстрованою 09.02.2016р., власником якої є [PERSON] (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 25.04.2016р.); перетин ділянок з ділянкою 6320256001:00:000:0176 (площа співпадає на 37,0072%), зареєстрованою 09.02.2016р., власником якої є [PERSON] (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 25.04.2016р.); 3) знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рекомендовано привести у відповідність до пунктів 74, 77 Постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (а.с. 11). 18.10.2016р. державним кадастровим реєстратором Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за результатами розгляду заяви [PERSON] про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.10.2016р. також було прийнято рішення № РВ-6300677212016 про відмову у внесенні таких відомостей до Державного земельного кадастру. Підставами відмови у рішенні зазначено: 1) невідповідність електронного документа у становленим вимогам: неправильно зазначено координати зміщення земельної ділянки. Місце розташування земельної ділянки визначене електронним документом (обмінний файл XML) та зазначене в Технічній документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відповідає місцю розташування земельної ділянки на ортофопланах даної місцевості (частина земельної ділянки знаходиться в межах населеного пункту); 2) знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рекомедовано уточнити місце розташування земельної ділянки, внести відповідні зміни до обмінного файлу та наданої технічної документації (а.с. 59). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 23.10.2013р. у справі № 6-83цс13. Законність розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359, на підставі якого 10.02.2003р. позивачу було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450, позивач не оспорює. Частиною 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла на час видачі позивачу державного акту на право приватної власності наземлю 10.02.2003р.) було передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності. Згідно п. 17 р. Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, що діяла на час видачі позивачу державного акту на право приватної власності на землю 10.02.2003р.) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Балаклійська РДА на виконання ухвали суду від 15.09.2020р. листом від 05.10.2020р. повідомила суд, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253, виданого 18.05.1999р. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 18.05.1999р. за № 253, у Балаклійський РДА відсутній (а.с. 85). Згідно інформації Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, наданої на виконання ухвали від 15.09.2020р., при отриманні Державного акту на право власності на землю серії Р2 № 754450, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253 було повернуто власником до Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на зберігання (а.с. 83, 84). До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з виданням державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01 січня 2013 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Державний\~земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчується виданим йому 10.02.2003р. Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 28. Зазначене право виникло у позивача після видачі державного акту на підставі розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2002р. № 359, яке позивачем не оспорюється. Відповідно до п. 2 р.\~VII\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр»\~від 07.07.2011р.\~№ 3613-VI\~земельні ділянки,\~право власності\~(користування)\~на які\~виникло до\~2004\~року,\~вважаються сформованими\~незалежно від\~присвоєння їм\~кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників. Як підставу для визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на землю позивач зазначає, що в оспорюваному державному акті допущено помилки, оскільки земельні ділянки, відображені в плані зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті, накладаються на земельні ділянки, що належать іншим особам. З рішення № РВ-6301590612018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 24.05.2018р. державного кадастрового реєстратора Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що однією з підстав для прийняття цього рішення є перетин земельних ділянок з ділянкою 6320256001:00:000:0175, власником якої є [PERSON] , та ділянкою 6320256001:00:000:0176, власником якої є [PERSON] . У рішенні державного кадастрового реєстратора вказано дату державної реєстрації речових прав [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно 25.04.2016р. Тобто право власності зазначених осіб на земельні ділянки, що перетинаються з земельними ділянками позивача, виникло вже після видачі йому державного акта. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставни, що при виготовленні документів, які дають право на видачу та реєстрацію оспорюваного державного акту, допущені порушення чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача, як власника земельної ділянки. Підстав для скасування виданого позивачу Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 754450 судом не встановлено. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248253 від 18.05.1999р. був дійсним до видачі позивачу державного акту на право приватної власності на землю. Законність виникнення права власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, з якими перетинаються належні позивачу земельні ділянки, він не заперечує. Рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру позивач не оскаржив. Зі змісту частини третьої\~статті 16 ЦК України\~вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного, невизнаного чи оспорюваного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права і його вимоги сформульовані таким чином, що у суду відсутні можливості виконати вимоги частини другої статті 5\~ЦПК України і визначити спосіб захисту цього права, який би не суперечив закону. При цьому позивач має право захистити свої законні інтереси шляхом подання позову з урахуванням положень ЦК України,\~ЦПК України,\~КАС України. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed