Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності\~ на 1/2 частину\~ автомобіля, який в процесі судового розгляду уточнила. Свої вимоги мотивує тим, майно набуте подружжям за час шлюбу належить чоловікові та дружині на прав спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Просить, визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля [NUMBER] колір червоний кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER] дата випуску 1993 р., який зареєстрований на [PERSON] та стягнути судові витрати. У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З 24 вересня 1983 року сторони, [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 23 червня 2016 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили. За час перебування в шлюбі було придбано на ім'я відповідача [PERSON] автомобіль [NUMBER] колір червоний кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER] дата випуску 1993 р. Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є автомобіль. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України), автомобіль належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Незважаючи на той факт, що вищевказаний автомобіль [NUMBER] колір червоний кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER] дата випуску 1993 р. був зареєстрований на [PERSON] (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу , за відплатною цивільно-правововою угодою купівлі-продажу, набуто у власність автомобіль [NUMBER] колір червоний кузов № [NUMBER] двигун № [NUMBER] дата випуску 1993 р., який відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме та рухоме майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. При встановлених обставинах, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved