Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» в особі представника Казак Г.В. звернувся до суду з позовом\~ до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованост за кредитним договором у розмірі 282228,82 грн., шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». Мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що 18 травня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір « 135/ФКВ-07 згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22\~000,00 дол. США з розрахунку 14,6% річних за користування кредитом на строк до 17.05.2022 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ Дельта Банк замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Отже, АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по даному кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] за договором іпотеки № 135/Zфкіп-07-01 від 18.05.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25.04.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань, згідно умов кредитного договору. Однак зобов`язання не виконані, у зв`язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 282\~228,82 грн. В зв`язку з вищенаведеним просить суд в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 282228,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву в якій просив розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. \~Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується\~рекомендованими \~\~ повідомленнями про вручення поштового відправлення які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти адресат за вказаною адресою не проживає та адресат відсутній. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 17.09.2015 року відкрито провадження по справі за № 308/11136/15-ц; Ухвалою від 17.03.2016 року суддею Бенца К.К. прийнято справу № 308/11136/15-ц до свого провадження. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає\~\~справи не інакше як за зверненням\~\~особи,\~\~поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах\~\~заявлених\~\~нею вимог і на підставі\~\~доказів,\~\~поданих\~\~учасниками\~\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які\~\~вона\~\~посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що\~\~докази подаються сторонами та іншими\~\~учасниками справи ,\~\~а ч.6\~\~що\~\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7\~ст. 81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному\~\~здійсненні\~\~учасниками справи їхніх процесуальних прав\~\~або виконанні обов`язків\~\~щодо доказів,\~\~а\~\~також\~\~інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює\~\~наявність або\~\~відсутність\~\~обставин\~\~(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших\~\~обставин,\~\~які мають\~\~значення\~\~для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 18 травня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 135/ФКВ-07 згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22\~000,00 дол. США з розрахунку 14,6% річних за користування кредитом на строк до 17.05.2022 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] укладено\~договір\~ іпотеки\~від 18 травня 2007 року\~№ 135/Zфкіп-07-01,\~ предметом\~ якого\~є\~квартира загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25.04.2007 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь Дельта Банку , відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ Дельта Банк замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Відповідно\~до\~додатку\~№2\~до\~ договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року, АТ Дельта Банк набув\~права\~ грошової\~ вимоги\~до\~відповідача\~ [PERSON] за кредитним договором № 135/ФКВ-07 та іпотечним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги від 27.08.2015 року про виконання зобов`язань, згідно умов кредитного договору. Відповідно\~до\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК\~України,\~кредитор\~у\~зобов`язанні\~може\~бути\~ замінений\~ іншою\~ особою\~внаслідок\~передання\~ним\~своїх\~ прав\~іншій\~особі\~за\~правочином\~ (відступлення\~ права вимоги). Відповідно\~до\~ст.\~514\~ЦК\~України,\~до\~ нового\~кредитора\~переходять\~права\~ первісного\~ кредитора\~у\~зобов`язанні\~в\~обсязі\~і\~на\~умовах,\~що\~існували\~на \~момент\~переходу\~цих\~прав,\~якщо\~ інше\~не\~ встановлено\~договором\~або\~законом. Однак,\~як стверджує\~позивач,\~у порушення\~умов кредитного\~договору [PERSON] \~належним чином\~не виконує\~взятих на\~себе зобов`язань\~по погашенню\~кредиту та\~відсотків,\~\~в\~ зв`язку\~з\~\~чим\~ утворилась\~заборгованість,\~яка згідно\~розрахунку заборгованості\~\~\~наданого позивачем,\~\~\~станом на\~28.07.2015\~року перед\~позивачем по\~кредитному договору\~№ 135/ФКВ-07 від 18 травня 2007 року\~ становить 282\~228,82 гривень, з яких : 257 986,13 - основна сума боргу по кредиту; 24242, 69 гривень - заборгованість по відсотках. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України. Згідно зі\~ст. 11 Цивільного кодексу України,\~цивільні права та обов`язки виникають із дій\~осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та\~обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав\~та\~обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України\~визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до пункту 2.1.6 договору іпотеки укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] від 18.05.2007 року іпотекодержатель має право у випадку порушення іпотекодавцем обов`язків за цим та/або кредитним договором вимагати достроково виконання основного зобов`язання , а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 2.1.4 договору іпотеки укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] від 18.05.2007 року іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки. В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань. Зокрема, у пункті 4.1. договору іпотеки зазначено, що іпотеко держатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки: якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано неналежним чином, а сама: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та /або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкції у встановлені кредитним договором строки; порушення іпотекодавцем обов`язків за цим та / або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов`язання. Згідно з пунктом 4.3. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього договору У пункті\~4.4\~договору іпотеки\~зазначено,\~що \~у випадку\~настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1 цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: 4.4.1. Шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. 4.4.2. Шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього Договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки. Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог. Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки. У\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. У\~статті 12 Закону України «Про іпотеку»\~вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону\~передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12\~цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі\~статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому\~статтею 37\~Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому необхідно врахувати, що\~стаття 37 Закону України «Про іпотеку»\~не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді. Можна констатувати, що чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку. Разом з тим у частині першій статті 38 згаданого Закону право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві може бути передбачено в рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі). Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(далі - державна реєстрація прав) є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та\~процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей\~38,\~39 ЦК України\~можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Аналогічний правовий висновок, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі \~760/14438/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року зробила такі висновки : передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей\~36,\~37 Закону України «Про іпотеку»\~є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей\~328,\~335,\~392 ЦК України\~у контексті статей\~36,\~37 Закону України «Про іпотеку»\~суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. \~\~Відтак,\~з огляду на вищезазначені положення законодавства та встановлені судом обставини , враховуючи\~те,\~що\~обставини,\~на\~які \~посилається\~позивач\~як\~на\~підставу\~ позовних\~ вимог,\~ не\~ знайшли\~ свого\~підтвердження\~в\~ході\~розгляду\~судом\~справи, суд вважає позовні вимоги безпідставними, не обгрунтованими, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням, що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~ наперед\~ встановленого \~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність, \~ допустимість, \~ достовірність\~ кожного\~ доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний зв`язок \~доказів в\~ їх\~сукупності. Європейський\~суд\~з\~прав\~людини\~вказав,\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~Конвенції\~зобов`язує\~суди\~\~давати обґрунтування\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~сприйматись\~як\~вимога\~надавати\~ детальну відповідь\~ на\~\~ кожен\~аргумент.\~\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~можуть\~бути\~ різними\~\~в\~ залежності\~\~від\~характеру рішення.\~\~ Крім\~того,\~необхідно\~брати\~до\~\~уваги,\~між\~іншим,\~\~різноманітність\~ аргументів,\~\~які\~ сторона\~\~може\~ представити\~\~в\~суд,\~та\~\~відмінності,\~\~які\~ існують\~у\~\~державах-учасницях,\~з\~\~огляду\~ на\~\~ положення\~ законодавства,\~\~традиції,\~\~юридичні\~ висновки,\~викладення\~\~та\~ формулювання\~рішень.\~ Таким\~\~ чином,\~\~питання,\~\~чи\~ виконав\~суд\~\~свій\~обов`язок\~\~щодо\~ подання\~\~обґрунтування,\~\~що\~ випливає\~зі\~статті\~ 6\~\~Конвенції,\~може\~\~бути\~ визначено\~\~тільки\~у\~світлі\~ конкретних\~\~обставин\~ справи\~(Проніна\~проти\~України,№\~63566/00,\~§\~23,\~ЄСПЛ,\~\~від\~18\~липня\~\~2006\~\~року).\~ З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи\~з\~принципу\~ процесуального\~рівноправ`я\~ сторін,\~та\~враховуючи\~ обов`язок\~ кожної\~сторони\~ довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ та достатність\~ кожного\~доказу\~окремо,\~а також\~достатність\~і\~ взаємний\~ зв`язок\~ в\~ їх\~ сукупності за\~ своїм\~ внутрішнім\~переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~ всебічному,\~ повному,\~ об`єктивному\~ та\~ безпосередньому\~ дослідженню\~наявних\~у\~ справі\~ доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Відповідно\~до\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~відмови\~в\~позові,\~судові\~витрати\~покладаються\~на позивача.\~ Оскільки в позові відмовлено,\~ підстав\~для присудження\~ на\~ користь\~ позивача \~з\~ відповідача \~судових\~витрат\~суд\~не\~вбачає.

Outcome: dismissed