Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона працювала прибиральницею службових приміщень в ресторанно-готельному комплексі ТОВ «Шафран і К» з 29 липня 2015 року по 27 липня 2016 року. [PERSON] працювала кожні 3 дня по 12 годин за графіком, починаючи з 7 год. до 19 год., а потім 3 дня була вихідна. 17 грудня 2015 року в неї був робочий день; приблизно о 17 годині, під час прибирання, коли вона відчинила двері шафи, щоб взяти туалетний папір, на неї впала шафа, в результаті чого позивачка отримала травму голови та спини. 19 грудня 2015 року вона звернулася за медичною допомогою до лікаря хірурга. Під час обстеження у неї був виявлений компресійний перелом спини LI 2 ст. з больовим синдромом та значне порушення функції хребта, в зв'язку з чим вона 19.12.2015 року була госпіталізована до хірургічного відділення Сумської ЦРКЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.12.2015 року по 25.12.2015 року. З 7 по 22 червня 2016 року позивачка знов перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Сумської ЦРКЛ. За станом здоров'я вона не мала можливості виконувати роботу прибиральниці, а в переведенні на легку працю їй було відмовлено із-за відсутності такої роботи, тому вона була змушена була оформити щорічну відпустку. Під час огляду МСЕК 21 липня 2016 року їй була встановлена 3-я група інвалідності, строком до 01 серпня 2017 року та протипоказана важка фізична праця у вимушеному положенні тіла, тривалим пересуванням на ногах. Весь цей час, перебуваючи на лікарняному листі, [PERSON] сподівалася на те, що відповідач забезпечить її легкою роботою, відповідно до стану її здоров'я, оскільки вона отримала травму на робочому місці при виконанні своїх трудових обов'язків. Але цього не сталося, їй було відмовлено в переведенні на легку працю. Оскільки виконувати покладені на неї обов'язки прибиральниці вона була не в змозі з-за отриманої травми, вона змушена була погодитися на звільнення за угодою сторін 27.07.2016 року. Через деякий час, зрозумівши, що її звільнення з роботи відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, вона стала інвалідом 3-ї групи в зв'язку з трудовим каліцтвом, бо травма була отримана на виробництві, а не в побуті, хоча документи про це відсутні, розслідування нещасного випадку на виробництві не було проведено, оскільки відповідач приховав даний факт. Зазначала, що відповідач приховав факт нещасного випадку, який стався з нею 17.12.2015 р. під час виконання нею трудових обов'язків в ТОВ «Шафран і К», не організував розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві і не склав акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, хоча виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства та перебування на робочому місці протягом робочого часу є обставинами, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом і складається акт за формою Н-1. Посилаючись на вказані обставини просила винести рішення, яким встановити факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом та зобов'язати відповідача створити комісію для проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, що необхідно для отримання грошової компенсації. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник ТОВ «Шафран і К» в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, не підтвердженим належними та допустимими доказами. Всі шафи в приміщенні роздягальні, де зі слів [PERSON] на неї впала шафа, прибиті до стіни, мають стійке положення, жодних ознак пошкодження не мають. Речі прибиральниці [PERSON] в шафі не зберігалися і засобів, необхідних для виконання нею своїх трудових обов'язків, теж. В роздягальні в шафі зберігаються речі працівників і необхідності [PERSON] відчиняти двері шафи, як вона сама зазначає, не було. З 17 грудня 2015 року [PERSON] з будь-якими заявами про отримання травми в виробничих приміщеннях ТОВ «Шафрані К» до адміністрації ТОВ «Шафран і К» не зверталась. При зверненні до лікарів вона не казала, що травма отримана нею під час виконання трудових обов'язків, і лише згодом стала про це казати. Відповідач вав жав, що травма була отримана [PERSON] в побуті не невідомих обставин, тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Управління Держпраці у Сумській області в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Судом по справі до участі у справі в якості третьої особи притягнуто Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, яке утворено в ході реорганізації шляхом об*єднання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності( ар.с.202, т.1). Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях при винесенні рішення покладалась на думку суду. З'ясувавши правові позиції сторін, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] 29 липня 2015 року була прийнята на роботу прибиральницею службових приміщень в ТОВ «Шафран і К». З копії трудової книжки позивачки вбачається, що 27 липня 2016 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін( арк.с.7-8). 17 грудня 2015 року вона перебувала на роботі та під час прибирання на неї впала шафа, в результаті чого позивачка отримала травму голови та спини. 19 грудня 2015 року вона звернулася за медичною допомогою до лікаря хірурга. Під час обстеження у неї був виявлений компресійний перелом LI 2 ст. з больовим синдромом та значне порушення функції хребта. В зв'язку з цим вона 19.12.2015 року була госпіталізована до хірургічного відділення Сумської ЦРКЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.12.2015 року по 25.12.2015 року. (т.1 арк.с.9). Зазначені обставини підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого ( т.1 ар.с. 52-81). З 07 червня по 22 червня 2016 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Сумської ЦРКЛ.( арк.с.11). 21 липня 2016 року МСЕК їй була встановлена третя група інвалідності строком до 01 серпня 2017 року та протипоказана важка фізична праця у вимушеному положенні тіла, тривалим пересуванням на ногах.( арк.с.14). Факт отримання позивачкою травми під час виконання нею своїх трудових обов'язків підтверджується іншими зібраними по справі доказами. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона підтримує дружні стосунки з позивачкою, яка 17 грудня 2015 року в період часу з 14 до 17 години зателефонувала їй та повідомила про те, що з нею на роботі, під час виконання своїх трудових обов'язків, стався нещасний випадок: коли вона витирала пил на голову впала шафа і її повезли до лікарні. Наступного дня [PERSON] знову телефонувала їй, скаржилася на болі в голові та спині. Їй відомо, що позивачку попросили не розповідати про нещасний випадок на виробництві, щоб приховати цю подію, що [PERSON] спочатку і зробила, сказавши в лікарні, що травму отримала не на роботі, хоча їй в лікарні і не повірили. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона з 2008 року працює в у відповідача оператором пральних машин. Від [PERSON], яка працювала прибиральницею у відповідача, їй відомо, що [PERSON] в 2015 році ходила з корсетом, оскільки отримала травму. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює лікарем-ортопедом Сумської Центральної районної клінічної лікарні. 18 грудня 2015 року до нього звернулася позивачка [PERSON], яку до нього направив хірург цієї ж лікарні. [PERSON], скаржилася на болі в поясниці. На рентгенограмі поперекового-хребетного відділу попереку від 18 грудня 2015 року було видно, що [PERSON] отримала перелом першого поперекового хребця. [PERSON] потребувала термінової госпіталізації до ортопедичного відділення. При первинному обстеженні хірургом вона сказала, що травму вона отримала вдома, де на неї впала шафа, що хірург і відобразив в медичній документації. Через 2-3 місяці [PERSON], яка тривалий час перебувала на лікарняному, повідомила, що травма сталася на роботі, де на неї впала шафа. За характером травми тілесні ушкодження, що були виявлені у позивачки, могли виникнути від падіння на голову шафи, де також була виявлена рана; отримані ушкодження можна отримати за обставин, зазначених позивачкою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є лікарем-терапевтом і головою ЛКК. [PERSON] спочатку звернулася до хірурга, потім з приводу отриманої травми лікувалася у ортопеда, через деякий час почала лікуватися амбулаторно. Приблизно на 15-20 день після події він оглядав [PERSON], яка пояснила, що отримала травму під час виконання трудових обов'язків у ТОВ «Шафран і К», де вона працювала прибиральницею. [PERSON] пояснювала, що їй на голову впала шафа. Переглядаючи медичну документацію він побачив, що зі слів самої [PERSON], травму вона отримала в побуті. Він рекомендував їй звернутися до відповідача і скласти відповідний акт про нещасний випадок на виробництві, однак такого акту [PERSON] не надала. Відомості про отримання травми на роботі внести було можливо за наявності відповідного акту, який складається протягом 3 днів. Оскільки цього зроблено не було, весь час [PERSON] перебувала на лікарняному як особа, що отримала побутову травму, про що вона сама казала при зверненні за медичною допомогою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є лікарем ортопедом-травматологом і головою МСЕК. 12.04.2016 року [PERSON] була вперше оглянута на Сумській міжрайонній МСЕК ( медекспертна справа №3857). Вона направлена на МСЕК Сумською ЦРЛ з метою дозволу продовження листка непрацездатності на строк більше 120 днів. Комісія такий дозвіл надала. За результатами звернень заповнювався акт огляду МСЕК, [PERSON] розповідала про свої скарги, в медичній документації було зазначено, що її «турбують болі в спині періодичного характеру, за допомогою звернулася 18.12. 2016 року. Травма отримана 17 грудня 2015 року в результаті падіння шафи, травма в побуті, впала шафа на кухні на спину». В подальшому [PERSON] неодноразово зверталася до МСЕК за направленням Сумської ЦРЛ (акт 19 липня 2016 року №90) щодо наявності ознак інвалідності. [PERSON] повідомила, що отримала травму в результаті падіння шафи на роботі. Було винесено рішення про встановлення [PERSON] 3 групи інвалідності загального захворювання строком на 1 рік. Пояснюючи розбіжності в поясненнях щодо місця отримання травми, [PERSON] зазначала, що її просили на роботі сказати, що травму вона отримала в побуті, а в подальшому вона стала казати так, як було насправді, тобто про те, що травма отримана під час виконання своїх трудових обов'язків. Втретє вона зверталася до МСЕК в серпні 2017 року( акт 683 в серпня 2017 року) за направленням Сумської ЦРЛ. Відповідно до записів в акті МСЕК, «на момент огляду [PERSON] не працює, отримує пенсію по інвалідності. Отримала травму хребта, так пояснювала, на виробництві. Черговий переогляд в серпні 2018 року». Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] постійно ходить в спеціальному корсеті, її оглядали лікарі всіх профілів, стан хворої ненабагато покращився. Оспорюючи вимоги позивачки, представник відповідача послався на показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює бухгалтером в ТОВ «Шафран і К» з 2014 року. З приводу обставин отримання позивачкою [PERSON] травми на роботі їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює в ТОВ «Шафран і К» з 22 грудня 2015 року. [PERSON], яка працювала в ТОВ «Шафран і К» прибиральницею, тривалий час перебувала на лікарняному і вона цікавилася у лікаря, як довго [PERSON] продовжуватиме хворіти, оскільки потрібно було вирішувати питання про прийняття на роботу іншого працівника ТОВ «Шафран і К», замість [PERSON] Однак щодо травми [PERSON] їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] відмовилася давати показання по справі, посилаючись на те, що володілець ТОВ «Шафран і К» є її близьким родичем, однак пояснила суду, що про отримання травми позивачкою [PERSON] їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працював в ТОВ «Шафран і К» 3 роки тому, в грудні 2015 року працював головним інженером. 17 грудня 2015 року він перебував на роботі, але з приводу отримання [PERSON], яка працювала в ТОВ «Шафран і К» прибиральницею, травми йому нічого не відомо, допомогу їй він не надавав, до лікарні не возив. Разом з тим, показання свідків не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Свідки [PERSON].( бухгалтер ТОВ «Шафран і К»), [PERSON].( менеджер з персоналу ТОВ «Шафран і К») , [PERSON] (менеджер ТОВ «Шафран і К») є працівниками ТОВ «Шафран і К», отже, можуть бути зацікавлені в результатах вирішення справи. Крім того, зазначені свідки, як і свідок [PERSON], який є бувшим працівником ТОВ «Шафран і К» (головним інженером ТОВ «Шафран і К»), могли бути і необізнаними про факт та обставини отримання позивачкою [PERSON] виробничої травми, як і інші працівники ТОВ «Шафран і К». Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] під час лікування змінила свою позицію щодо обставин та місця отримання травми, після чого послідовно стверджувала, що травму вона отримала в результаті падіння на голову шафи під час виконання своїх трудових обов'язків прибиральниці в ТОВ «Шафран і К». Пояснюючи зміну своєї позиції щодо місця отримання травми, [PERSON] пояснила, що адміністрація ТОВ «Шафран і К» умовила її так сказати, погрожуючи звільненням та обіцяючи працевлаштування в майбутньому на іншу роботу. Однак, коли за станом здоров*я з*ясувалося, що може бути встановлена група інвалідності, коли адміністрація ТОВ «Шафран і К» фактично відмовилась працевлаштувати її на іншу роботу, вона почала казати так, як було насправді, а саме, що шафа впала їй на голову під час виконання своїх трудових обов*язків. Аналогічу позицію [PERSON] висловлювала під час звернення до органів поліції( т.1.ар.с. 15). У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач, оспорюючи факт отримання [PERSON] виробничої травми, всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду безперечних доказів на підтвердження того, що травму [PERSON] отримала не під час виконання своїх трудових обов'язків. Ухвалою суду від 6 грудня 2017 року по справі була призначена судово-медична експертиза, на вирішення якої поставлені питання: 1)який механізм утворення тілесних ушкоджень у [PERSON], які були отримані нею 17 грудня 2015 року; 2) чим( яким предметом) могли бути заподіяні тілесні ушкодження [PERSON];3) чи могли бути заподіяні тілесні ушкодження при падінні на [PERSON] шафи; 4) чи відповідає механізм утворення тілесних ушкоджень у [PERSON] її показам, наданим в судовому засіданні( т. 1 ар.с.231). З висновку судово-медичної експертизи №1283 від 28 лютого 2018 року вбачається, що у позивачки мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім'яної ділянки голови справа, компресійний перелом тіла першого поперекового хребця. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить їх характер. Зазвичай компресійні переломи хребців виникають від дії травмуючої сили по вісі хребта( під час падіння людини на голову, на сідниці,на ноги, при падінні тягаря на голову, на плечі), при різкому та надмірному згинанні чи розгинанні хребта, або внаслідок комбінації цих механізмів. Тілесні ушкодження у [PERSON], враховуючи їх характер та локалізацію, могли утворитися під час падіння верхньої частини шафи на голову, як вказує сама позивачка, з послідуючим травмуванням хребта( т.1 ар.с. 233-236). Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт [PERSON] підтримав висновки експертизи в повному обсязі. Таким чином, суд вважає, що факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, який стався з [PERSON] 17 грудня 2015 року під час виконання нею трудових обов'язків прибиральниці в ТОВ «Шафран і К» знайшов своє підтвердження. У відповідності з положеннями статті 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України, працівники мають право на належні, безпечні та здорові умови праці, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в разі повної або часткової втрати працездатності, а також на право звернення до суду для вирішення трудових спорів. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Положення статті 43 Конституції України, Закону України «Про охорону праці», ст.ст. 153, 171, 253 КЗпП України, Закону України « Про загальноообов*язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві не були дотримані відповідачем, чим були порушені трудові права позивачки, які підлягають судовому захисту. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Позивачкою за проведення судово-медичної експерти було сплачено 2142 гривні 06 копійок, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шафран і К» на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved