Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] до закінчення ним навчання або досягнення 23-річного віку в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно. На обґрунтування позову посилається на те, що з 2001 року по 2007 рік вона з відповідачем перебувала у шлюбі, в період якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час спільний син є повнолітнім та являється студентом ІІІ курсу денної форми навчання коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. Олеся Гончара І рівня акредитації. Термін навчання: з 31 жовтня 2017 року по 30 червня 2021 року. Оскільки син навчається на денній формі навчання, то не має змоги влаштуватися на роботу, для того щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач зазначає, що повнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а вона одна не може в повному обсязі забезпечити їх спільну дитину, яка продовжує навчатися. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно буде забезпечуватися їх рівність при несенні обов`язку утримувати їх спільного сина. Відповідач здоровий, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває, іншої сім`ї не має, тому вважає, що він зможе сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації (а.с.37), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.38), у судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги (а.с.32). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5), матір`ю якого є позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4, 5). Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради №287 від 10 лютого 2020 року та акту обстеження Солонянської селищної ради від 10 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] та входить до складу сім`ї [PERSON] , яка є його матір`ю (а.с.8,9), що також підтверджується копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місяця проживання [PERSON] (а.с.14). Таким чином повнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, яка відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України має право на звернення з позовом до суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Судом також встановлено, що спільний повнолітній син сторін на час розгляду справи є студентом ІІІ курсу денного відділення Коледжу ракетно-космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара, а період його навчання згідно Довідки від 17 лютого 2020 року № 82 становить з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року (а.с. 6). У зв`язку із зазначеним суд вважає, що [PERSON] , як студент, потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров`я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою. Інших доказів щодо обставин, які підлягають врахуванню судом під час визначення розміру аліментів відповідач суду не надав. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.5); продовження ним навчання (а.с.6); потреби у зв`язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, тобто обставини, визначені ст.182 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст. ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, тобто до 30 червня 2021 року, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично з батьків участь в утриманні повнолітньої дитини приймає на день розгляду справи судом лише його мати - [PERSON] , у складі сім`ї якої проживає дитина. При цьому судом враховано те, що позивачка інших доказів стосовно періоду навчання повнолітньої дитини суду не надала, крім довідки Коледжу ракетно-космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара від 17 лютого 2020 року №82, в якій зазначено, що термін навчання становить з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року (а.с.6). При цьому судом враховано, що [PERSON] досягне 23-річного віку [INFO] , а навчання закінчить 30 червня 2021 року, тому позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що суду не надано доказів продовження навчання [PERSON] саме до дати досягнення ним 23 років. Суд вважає, що повнолітній син відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання та матеріально-побутових умов, в тому числі поза межами навчального закладу, де він навчається за державним замовленням, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи працездатного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року становить 2102 гривні. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України судом враховується обов`язок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання її матір`ю - [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років, підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, оскільки відповідно до ст. 183 СК України такий розмір аліментів є мінімально допустимим для утримання дитини. Крім цього, у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial