Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором оренди в сумі 42000грн., в якому зазначила, що 01.01.2004р. між нею та її дочкою [PERSON] за згодою відповідача був укладений договір оренди однокімнатної квартири [ADDRESS], строком на 6 років для проживання відповідача [PERSON], його дружини - дочки позивачки [PERSON] та онука [PERSON] Згідно акту прийому-передачі від 01.01.2004р., квартира загальною площею 33.92кв.м. була передана подружжю з майном та побутовими речами, що підтверджується п.1.5 Договору. Ніяких заперечень, згідно основних умов укладеного договору відповідач не виказував. За 6 років оренди квартири орендна плата на користь позивачки складає 72000грн., яка підлягала сплаті протягом 1 року після закінчення договору з 31.12.2009р. по 31.12.2010р. 10.01.2010р. між тими ж сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди від 01.01.2004р. на аналогічних умовах. Рішенням Хортицького райсуду м. Запоріжжя, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідач став мешкати за адресою [ADDRESS] з 29.12.2010р. Позивачка вважає, що факт проживання відповідача з її донькою в орендованій квартирі підтверджується судовими рішеннями про розірвання їх шлюбу та поділ майна, а тому з нього підлягає стягненню в судовому порядку 42000грн, оскільки [PERSON] виконала умови зазначеного договору та сплатила свою частку в сумі 36000грн., що підтверджується відповідною розпискою, крім того, вона самостійно сплатила за договором оренди 26.02.2014р. - 6000грн. Загальна сума заборгованості відповідача складає: 36000грн. за період проживання з 01.01.2004р. по 31.12.2009р.; 6000грн. за період проживання з 01.01.2010р. по 29.12.2010р. = 42000грн., враховуючи його солідарну відповідальність з колишньою дружиною [PERSON] Просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість за укладеним договором оренди від 01.01.2004р. в сумі 42000грн. та судовий збір 480грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання договору оренду від 01.01.2004р. недійсним - відмовити з підстав викладених в запереченні. Відповідач [PERSON] первісний позов про стягнення з нього заборгованості за договором оренди від 01.01.2004р. в сумі 42000грн. не визнав, пред'явив зустрічний позов про визнання договору оренди від 01.01.2004р. недійсним, суду пояснив, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 22.06.2011р., який був розірваний рішенням Хортицького райсуду м. Запоріжжя. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з [PERSON] та на його утримання він сплачує аліменти за рішенням суду. Про наявність договору оренди від 01.01.2004р. між його тещею - позивачкою та колишньою дружиною [PERSON], йому стало відомо у вересні 2013р. під час розгляду цивільної справи №337/1682/13ц за його позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Оспорюваний договір є фіктивним, складеним між його колишньою дружиною та її матір'ю, приблизно в серпні 2013р. з метою отримання додаткових коштів в рахунок пені по аліментам на утримання їх дитини, цивільні справи по яким розглядаються судами на теперішній час. За адресою [ADDRESS] зареєстровані декілька підприємств ТОВ «Запоріжліфпсервіс-2» та ТОВ «Запоріжміськліфт» в яких працює його тесть, чоловік позивачки [PERSON] В зазначений у договорі час 01.01.2004р. він не знаходився у м. Запоріжжя, виїжджав з [PERSON] до села, на Новорічні свята, де знаходився до 02.01.2004р., тому підписати зазначений договір оренди ніяк не міг. Крім того, його дружина [PERSON] на той час знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку, заробітної плати не отримувала, тому обов'язково повинна була його повідомити про спірний договір та отримати його письмову згоду. У відповідності до ч.2 ст.65 СК України, його дружина [PERSON] вчинила протизаконно, оскільки оспорюваний договір оренди на 72000грн. не міг бути нею укладений, оскільки його сума виходить за межі дрібного побутового. Зазначений договір не міг укладатися в інтересах сім'ї, оскільки сім'я мала та той час де мешкати, також в ньому не зазначені особи які проживатимуть з наймачем, які б мали солідарні обов'язки за договором найма житла. Крім того, оскільки договір був сфальшований між сторонами які у ньому зазначені, він не був зареєстрований у відповідній житловій установі, його реєстраційний номер відсутній. Розписка [PERSON] від 26.05.2011р., про отримання нею 36000грн. від [PERSON] за договором оренди не може бути прийнята судом до уваги, оскільки також складена з метою підтвердження не існуючого боргу. Відповідач вважає договір оренди житла від 01.01.2004р. укладений між близькими родичами [PERSON] та [PERSON] без настання правових наслідків для нього, та ним не підписаний - недійсним, та просить суд задовольнити його зустрічний позов, відмовивши позивачці в первісному позові. 3-тя особа [PERSON] первісний позов підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки договір оренди квартири вважає законним, підстав для визнання його недійсним не вбачає. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 01.01.2004р. між позивачкою та її дочкою [PERSON] був укладений договір оренди однокімнатної квартири [ADDRESS], строком на 6 років для проживання її сім'ї. Згідно акту прийому-передачі від 01.01.2004р., квартира загальною площею 33.92кв.м. була передана [PERSON] з майном та побутовими речами на 6 років, з орендною платою на користь позивачки 72000грн., яка підлягала сплаті протягом 1 року після закінчення договору з 31.12.2009р. по 31.12.2010р. 10.01.2010р. між тими ж сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди від 01.01.2004р. Особистий підпис відповідача в зазначених правочинах відсутній. Відповідно до ст.202-203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двосторонній правочин є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті правочину. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно до ст.811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Оспорюваний договір оренди житлового приміщення від 01.01.2004р. не може створювати для відповідача правових наслідків за основними умовами договору оренди в т.ч. для його оплати, оскільки, хоча він і був укладений у письмовій формі, але добровільне волевиявлення відповідача на укладення зазначеного договору було відсутнє, договір та додаткова угода не мають його особистого підпису. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.65 СК України, дружина, чоловік має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Зі змісту оспорюваного договору, його основних умов, терміну дії, суд не вважає його дрібним побутовим, а тому потребує обов'язкової згоди другого із подружжя. Крім того судом не встановлено, що оспорюваний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки договір оренди не був зареєстрований у відповідному виконавчому комітеті місцевої ради. Надана суду позивачкою копія супровідного листа до КП ВРЕЖО №6 (а.с. 44) є нечитабельною, оригінал, на вимогу суду, нею не наданий. Копія довідки №10 від 30.10.2014р. ТОВ «Запоріжміськліфт», надана представником позивачка на спростування відсутності [PERSON] в м. Запоріжжя в день укладення оспорюваного договору, суд до уваги не приймає, оскільки її зміст посвідчений представником позивачки [PERSON] який має зацікавленість в розгляді справи. Посилання позивачки на розглянуті попередні судові справи, в яких приймали участь ті ж сторони, свідки, та досліджувались інші обставини в межах пред'явлених ними позовних вимог, не спростовують доказів та висновків суду по даній справі.

Outcome: approved