Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2003 року, сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісяця і до повноліття дитини. В судове засідання сторони не явилися, проте поданими до суду заявами просили справу розглядати без їх участі, при цьому позивач на позові наполіг, а відповідач просив позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]. За вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні , що підтверджується поясненнями позивача, щодо яких заперечень з боку відповідача не надходило. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено обовязок сторін щодо доказування - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи на позов, відповідач надав суду довідку про його працевлаштування на постійній основі, з якої вбачається що він отримує регулярну заробітну плату. Отже, при вирішенні спору для застосування положень ст. 184 СК України суд не вбачає підстав, оскільки за ч.1 названої статті якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд визначає аліменти в порядку ст. 183 СК України, де частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, і визначається судом. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоровя сторін та їх дитини і вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на рівний обовязок батьків щодо їх участі у утриманні дитини, на достатність вказаного розміру та й на те, що загальний розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial