Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилась зазначена дитина. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.02.2015 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 500,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 19 січня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною. Відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року прізвище спільної з відповідачем дитини змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]» та отримане нове свідоцтво про народження дитини, згідно якого донька значиться як «[PERSON]», [INFO], відповідач [PERSON] значиться батьком дитини. В теперішній час дитина ходить до школи, що значно збільшує витрати позивачки на утримання доньки, що обумовлено ціновою політикою у державі та є загальновідомим фактом, оскільки потреби дитини старшого віку значно більше, ніж потреби дитини меншого віку. На теперішній час, у зв'язку з тим, що відповідач офіційно працює, працездатний, має стабільний заробіток (дохід), тому позивачка просить визначити розмір аліментів в розмірі 25% зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги позивачки визнав, не заперечував проти задоволення позову. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати неповнолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2003 р., який було розірвано рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 13.10.2011 р. (а.с. 8). На підставі додаткового рішення Арцизького районного суду Одеської області від 01.11.2011 р. позивачка після припинення шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» (а.с. 9), що також підтверджується копією паспорту позивачки (а.с. 2). Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2015 року прізвище спільної з дитини сторін змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]» та отримане нове свідоцтво про народження дитини, згідно якого донька сторін у справі значиться як «[PERSON]», [INFO], відповідач [PERSON] значиться батьком дитини (а.с. 10, 12 - 19). Донька сторін проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області № 1347 від 09.11.2016 р. (а.с. 20). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.02.2015 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 19.01.2015 р., до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с. 11). Згідно довідки, виданої ПСП «УкрРосХім» № 447 від 12 грудня 2016 року, [PERSON] працює в Приватному спеціалізованому підприємстві «УКРРОСХІМ» з 04.09.2012 року, на даний момент займає посаду комірник, та його заробітна плата за період з січня 2016 р. по листопад 2016 р. склала 74 470,38 грн. (а.с. 29 - 31). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013р., рішення якого є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст. 182, 183, 184 СК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач, як встановлено судом, на даний час має офіційне місце роботи, працездатний, має стабільний заробіток (дохід), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12.02.2015 р. у розмірі 500,00 гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 19 січня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною, шляхом визначення розміру стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки (що відповідає заявленим позивачкою 25%) зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, тому його доходи мають регулярний характер, у зв'язку з чим відпала необхідність стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі. Оскільки встановлено, що в наявний час малолітня дитина сторін носить прізвище «[PERSON]», суд вважає за необхідне в подальшому стягувати аліменти на утримання саме [PERSON], що народилася [INFO]. Суд також вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved