Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач з 17.10.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Крім того, [PERSON] є інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду, знаходиться на домашньому навчанні, у зв'язку з чим вона не може працювати додатково. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.02.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх доходів на кожного, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення ними повноліття, а також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку з інвалідністю її сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, так як не має можливості надавати їй матеріальну допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач 17.10.2003 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міського обласного управління юстиції, актовий запис № 1611. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства (а.с.5-7) Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], допомоги на їх утримання не надає, тому відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на їх утримання до досягнення ними повноліття та аліменти сплачувати позивачу, починаючи стягнення з 23.04.2015 року. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, у зв'язку з інвалідністю сина - [PERSON] [INFO], однак позовна вимога задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, при визначенні права на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід слід враховувати: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Натомість позивач на підтвердження того, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду не надала суду доказів про це (свідчення свідків, рекомендації лікарів, довідка лікувальної установи). Надані позивачем довідка № 3510 від 28.08.2014 року про отримання нею в управлінні соціального захисту населення Сумської міської ради державної соціальної допомоги на сина, який є інвалідом з дитинства (а.с.7) та довідки ЛКК про наявний діагноз її сина і звільнення його від уроків фізичної культури та праці (а.с.9) не можуть підтверджувати тієї обставини, що її син [PERSON] не може обходитися без постійного стороннього догляду. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial