Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 22.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Бердичеву, актовий запис № 390, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 22.07.2014 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили взаємне почуття любові, поваги та довіри, мають різні погляди на життя. На даний час сім'я розпалась, примирення неможливе. Просить шлюб розірвати. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дочки не надає. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від відповідача у матеріалах справи міститься заява, згідно якої позов визнає частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу, просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, оскільки він офіційно не працює. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Бердичеву, актовий запис № 390 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що шлюбні відносини у сторін розладналися, позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Сторони є батьками дитини - дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, а тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Дитина сторін - дочка [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою, що відповідачем не заперечується. Докази про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи часткове визнання позову відповідачем, а також те, те, що відповідач не має постійного місця роботи і доходу, а мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 320 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Витрати позивачки по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640 гривень відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved