Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивачка у серпні 2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить встановити факт її родинних відносин з матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] в селі Павлівка Фрунзівського району Одеської області України. Свої вимоги обгрунтовує тим, що спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно заповідає дочці [PERSON] , та вказує, що таким майном є належна померлій матері за відповідним державним актом земельна ділянка. Зазначає, що прийняла спадщину матері шляхом подання 29 листопада 2011 року заяви про прийняття спадщини до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де до майна спадкодавця заведена спадкова справа № 225/11, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину матері, оскільки у свідоцтві про смерть та державному акті прізвище спадкодавця вказане « [PERSON] », а у свідоцтві про народження позивачки її матір`ю вказана « [PERSON] ». Вказує на те, що нею з відповідачем досягнена домовленість про укладення та нотаріальне посвідчення договору про зміну черговості одержання права на спадкування, проте обов`язковою умовою для цього є підтвердження позивачкою родинних відносин зі спадкодавцем та відповідного права на її спадщину. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, зазначає про те, що особисто знав померлу [PERSON] і тому підтверджує, що вона дійсно була матір`ю позивачки, з якими він проживав в одному селі Павлівка. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а ч. 4 ст. 206 ЦПК встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши надані позивачкою та витребувані за клопотанням її представника докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 9 складеного 16 серпня 2011 року Павлівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [INFO] в селі Павлівка Фрунзівського району Одеської області України померла [PERSON] (далі - спадкодавець). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063466, виданого 10 грудня 2004 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 07.10.2004 року № 411/2004, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010453600103, спадкодавцю належало право власності на земельну ділянку площею 7,4300 га з кадастровим номером 5125283800:01:001:0158 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого на підставі запису за № 6 складеного 09 червня 1969 року Павлівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] народилась [INFO] в селі Павлівка Фрунзівського району Одеської області, а її батьками вказані [PERSON] і [PERSON] . Згідно засвідченого нотаріально перекладу з молдовської мови свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого на підставі запису за № 1062 складеного 05 листопада 1997 року відділом ЗАГС м. Тирасполь Республіки Молдова, після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , останній було присвоєне прізвище [PERSON] . У спадковій справі № 225/11 Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області до майна спадкодавця, крім вказаних свідоцтва про смерть спадкодавця, державного акту, свідоцтва про народження і реєстрацію шлюбу позивачки, наявні наступні документи: витяг про реєстрацію спадкової справи 29.11.2011 року у Спадковому реєстрі за номером 52072329; заява позивачки від 29.11.2011 року про прийняття спадщини спадкодавця; лист нотаріуса від 29.11.2011 року № 520/02-14 до позивачки про реєстрацію надісланої нею поштою заяви про прийняття спадщини спадкодавця і заведення спадкової справи; паспорт громадянина України для виїзду за кордон позивачки зі строком дії до 14.09.2026 року з відміткою про прийняття її з 04.07.2006 року на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова; заповіт спадкодавця, посвідчений 14.02.2001 року за реєстром № 193 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, яким вона все своє майно заповідає дочці [PERSON] ; довідка Павлівської сільради Фрунзівського району Одеської області, що спадкодавець до дня смерті була зареєстрована у житловому будинку по [ADDRESS] , в якому немає інших зареєстрованих фізичних осіб. Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. У довіреності позивачки щодо свого представника, посвідченій 18.12.2020 року за реєстром № 1302 Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зазначені повноваження щодо оформлення спадкових прав позивачки на майно спадкодавця з представництвом в органах нотаріату та судах з усіма правами сторони, право підпису документів від імені позивачки. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 22.06.2021 року у справі № 517/336/21 було встановлено факт того, що відповідач [PERSON] постійно проживав однією сім`єю разом із [PERSON] з 2003 року до дня її смерті, яка настала [INFO] . За довідкою від 30.06.2021 року № 47 старости Павлівського старостинського округу Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, у погосподарських книгах з 1971 по 1990 роки по селу Павлівка обліковується наступний склад господарства - [PERSON] , [INFO] , голова господарства; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , донька. Оцінюючи вказані обставини та правовідносини, що склалися між учасниками справи, суд виходить з положень чинного на час відкриття спадщини положень Цивільного кодексу України: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261); у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264); спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1 і 2 ст. 1258); черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (ч. 1 ст. 1259); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1 і 5 ст. 1268); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270). Наведені вище положення законодавства та досліджені судом докази підтверджують факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцем, як дочки та матері, і ця обставина відповідачем не заперечується і визнається. У п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вирішуючи питання про можливість встановлення даного факту у позовному провадженні, суд виходить з того, що законом не визначено іншого порядку його встановлення та від нього залежить виникнення у позивачки права на спадкування майна спадкодавця за її заповітом та за законом, а також можливість наступного укладення з відповідачем договору про зміну черговості одержання права на спадкування. При цьому, суд враховує прийняття спадщини відповідачем і позивачкою та належність їй спадщини матері з часу відкриття спадщини.

Outcome: approved