Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 7\~901, 65 грн. станом на лютий 2017 року, моральну шкоду в розмірі 3\~000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.03.2008 року вона займає посаду машиніста крану цеха металоконструкцій Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш. Починаючи з липня 2016 року заробітну плату їй стали виплачувати нерегулярно. Внаслідок чого, станом на лютий 2017 року утворилася заборгованість в сумі 7\~901, 65 грн., яку їй відмовилися виплатити у звязку з відсутністю грошових коштів. Спричинену їй моральну шкоду оцінює саме в такому розмірі, обґрунтовуючи тим, що має на утриманні малолітнього сина, якого утримує самостійно. А невиплата їй заробітної плати та відсутність коштів для існування спричиняють їй страждання, які полягають у тому, що вона не може належним чином виконувати свої батьківські обовязки. Крім того, наразі вона вагітна другою дитиною. Тому вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, тому суд визнає його неявку в судове засідання\~неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та у звязку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Наказом № 12 від 05.03.2008 року [PERSON] призначено на посаду машиніста крану цеха металоконструкцій Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш, що підтверджується копією трудової книжки. /а.с. 5/. Згідно довідки про доходи заборгованості та розрахункових листів щодо нарахування (в тому числі утримань) та виплати заробітної плати [PERSON] не виплачена заробітна плата з липня 2016 року по лютий 2017 року в сумі 7\~901, 65 грн. /а.с. 6/. Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Особлива сумлінність є необхідною при розгляді трудових спорів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руотоло проти Італії»). Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. За вказаних умов, невиплата заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Згідно ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином,

Outcome: approved