Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON]. Відповідач з квітня 2016 р. проживає окремо. Дитина проживає з нею, позивачкою, і знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, не займається його вихованням, не надає ніякої допомоги на утримання сина. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позивачка на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає. Відповідач зазначає, що він дійсно є батьком [PERSON], [INFO], згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, заявленому позивачкою, на утриманні непрацездатних осіб не має, аліменти нікому не сплачує, працездатний, працює в ТОВ «Украгроком». Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ульянівської сільської ради №782 від 21.11.2016 року. Відповідач проживає окремо , не надає матеріальну допомогу на утримання сина, позовні вимоги визнав повністю, на утриманні непрацездатних осіб не має, аліменти нікому не сплачує, працездатний, працює в ТОВ «Украгроком». З урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави . На підставі викладеного та

Outcome: approved