Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрована також [PERSON], який фактично за даною адресою не проживає з 01.10.2016 року. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. У зв'язку з чим, позивачка просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідачки, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився не повідомивши суду причини неявки, про день та час розгляду справи судом був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5827666 від 13.12.2004 року [PERSON] на підставі договору дарування (ВВТ №043002 р/н 4067, посвідченого 02.12.2014 року Покровською державною нотаріальною конторою) на праві приватної власності належить 3/20 частина житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається з копії домової книги та з довідки відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Дніпропетровській області від 24.11.2017 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.6-7). З копії акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак, фактично за даною адресою не проживає (а.с.9). Згідно письмових пояснень, позивачка, відповідно до ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], відповідачка не проживає. За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved