Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», який є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк», звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 111-р від 17.08.2007р. укладеним між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] в сумі 58 596,88 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], житловою площею 20,6 кв.м., загальною площею 39,3 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, комори в підвалі 2,0 кв.м. та належить [PERSON] на праві приватної власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації 353 000,00 грн.; виселити без надання іншого жилого приміщення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та зняти цих осіб з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2007р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 111-р, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 44 700 доларів США на строк до 16.08.2019р. зі сплатою за користування кредитом 12,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.08.2007р. між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить останньому на підставі свідоцтва про власності на квартиру від 08.09.1994р. Предмет іпотеки сторонами оцінено в 353 000 грн. Оскільки [PERSON] зобов'язання за кредитним договором систематично не виконував, позивач звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 58 596,88 доларів США, і 10.06.2011р заочним рішенням Личаківського районного суду позов було задоволено повністю. На підставі отриманого виконавчого листа органами виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, однак рішення суду виконаним не було, органом виконавчої служби було встановлено, що нерухоме чи рухоме майно за боржником не зареєстровані, грошові кошти відсутні, у зв'язку з чим виконавчий документ було повернуто стягувачеві без виконання. 25.07.2012р. останній направив на адресу [PERSON] та [PERSON] вимогу про сплату заборгованості та попередження про те, що в протилежному випадку буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Проте такі вимоги відповідачами були проігноровані. Оскільки умови кредитного договору позичальником не виконані, а виконавчий лист про стягнення заборгованості повернуто без виконання, для задоволення власних вимог змушені звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, що, вважають, є підставою для виселення та зняття з реєстрації. В судове засідання повноважний представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі зібраних доказів. Будучи присутньою в попередніх судових засідань вказала, що після скасування заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24.04.2013р., яким вказаний позов було задоволено повністю, між банком та відповідачем велись переговори щодо можливості вирішення спору в позасудовому порядку, однак з боку останніх дій по погашенню заборгованості вчинено не булу. Тому, в заяві про розгляд справи у її відсутності висловилась про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідач [PERSON] - через адміністрацію установи, де він на даний час відбуває покарання, що стверджується його розпискою, причин неявки суду не повідомили, письмових клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. Суд враховує, що в процесі розгляду даної справи, а також після скасування заочного рішення, ухваленого 24.04.2013р., відповідач [PERSON] вказував про свій намір врегулювати спір в позасудовому порядку. Не заперечила такої обставини і представник позивача як під час скасування заочного рішення, що відображено в ухвалі суду від 09.12.2013р., так і після цього, що було однією з підстав для відкладення розгляду справи. З одного боку, суд вважає таку обставину як усвідомлення відповідачем свого обов'язку щодо виконання грошового зобов'язання, а з другого боку, приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності на підставі зібраних в справі доказів, оскільки у наданий сторонам час питання виконання грошового зобов'язання залишається відкритим, і з боку відповідачів відсутні дії, які б свідчили про його виконання в позасудовому порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2007р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 44 700 доларів США терміном до 16.08.2019р., зі сплатою за користування кредитом 12,55 % річних (а.с.5-7). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.8), та належить останньому на підставі свідоцтва про право власності від 08.09.1994р. (а.с.10). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.06.2011р. позовні вимоги банку задоволено та стягнено з [PERSON] заборгованість в розмірі 58 596,88 доларів США. (а.с.13). Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ від 15.08.2011р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення (а.с.14), однак у зв'язку з відсутністю у боржника рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів, постановою від 17.07.2012р. виконавчий документ повернуто стягувачеві без виконання. 25.07.2012р. [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про необхідність погашення заборгованості (а.с.17, 18), однак така вимога, ними проігнорована, а заборгованість залишається не погашеною. Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме, при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті чи частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на той факт, що позивач вправі задовольнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду від 10.06.2011р. не виконано, про що свідчить постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, а після скасування заочного рішення відповідачі добровільно заборгованість не погасили, суд знаходить позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою і такою, що відповідає нормам закону та ухвалює рішення про її задоволення. Поряд з цим, слід також і задовольнити вимогу про виселення відповідачів та зняття їх з реєстрації. Ухвалюючи таке рішення позиція суду наступна. Згідно роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, висвітлених у п. 43 Постанови № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для ухвалення рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, про що йдеться в ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», вимога про виселення є обґрунтованою, і такою, що також підлягає до задоволення. Враховуючи те, що звернення стягнення на квартиру тягне за собою позбавлення права власності на неї, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності, вимогу про зняття з реєстрації суд також знаходить підставною, і також ухвалює рішення про її задоволення, як і позов в цілому. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 222 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.27, 44). При цьому, суд враховує, що надані копії посвідчень (а.с.69,87) станом на час ухвалення рішення не надають правових підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved