Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 04 січня 1998 року згідно з наказом 01-к від 04.01.1988 року вона, [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера до Санаторію Україна, який 06 січня 2015 року було реорганізовано у ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця . 21.05.2015 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України згідно з наказом № 18-к від 20.01.2015 року. На день звільнення з роботи ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця їй нарахувало, але не виплатило заробітну плату за період роботи з 01.09.2014 року по 21.01.2015 року, з яких: за вересень 2014 року 1\~655,79 грн., за листопад 2014 року 913,48 грн., грудень 2014 року 1\~602,12 грн., січень 2015 року 1\~751,28 грн., всього до виплати 5\~922,67 грн. Позивач вказує, що рішенням Ірпінського міського суду від 25.06.2015 року по справі № 367/3357/15-ц з ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця на її користь присуджено стягнути заборгованість по нарахованій і не виплаченій заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 21.01.2015 року в сумі 5\~922,67 гривень, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати (станом на 25 червня 2015 року 107 днів) 6\~259,50 грн., компенсацію втраченої частини заробітної плати через порушення термінів її виплати 60,88 грн. та відшкодування моральної шкоди 700,0 гривень, а всього 12\~950,05 грн. Вказане рішення набуло законної сили і виконано в примусовому порядку 22.01.2016 року, що підтверджується листом ВДВС Ірпінського МУЮ № 4147 від 01.04.2016 року, згідно з яким завершено виконавче провадження ВП № 49547718 з примусового виконання виконавчого листа № 367/3357/15-ц, виданого Ірпінським міським судом Київської області. Борг боржником сплачено в повному обсязі згідно з платіжним дорученням № 6 та № 7 від 22.01.2016 року. Вважає дії ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця незаконними, оскільки згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України повний розрахунок з нею мав бути проведений в день її звільнення з роботи. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у визначені законом строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В звязку із тим, що відповідач станом на день її звільнення повний розрахунок по заробітній платі не провів, а також не провів його після набрання законної сили рішенням суду від 25.06.2015 року, чим допустив заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 5\~922,67 гривень, а фактичний розрахунок по заборгованості провів 22.01.2016 року, то він зобовязаний на підставі ст. 117 КЗпП України сплатити на його користь суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка з 26.06.2015 року по 22.01.2016 року становить 8\~424,0 гривень. Відповідно до ст. ст. 1-3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим законом. Розрахунок суми компенсації проводиться відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Вказує, що загальна сума компенсації становить 2\~781,53 гривень. Отже, відповідно до ст. 117 КЗпП України та Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати загальна сума, яку відповідач повинен сплатити на її користь становить 11\~205,53 гривень ( 8\~424,0 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку з 26.06.2015 року по 22.01.2016 року та 2\~781,53 грн. сума компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати). В звязку із викладеними обставинами позивач просила стягнути з ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця на її користь загальну суму середнього заробітку по день фактичного розрахунку за період з 26.06.2015 року по 22.01.2016 року в розмірі 8\~424,0 гривень та суму компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2\~781,53 гривень, а загалом 11\~205,53 гривень; судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, до суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відмовити у задоволенні позову повністю. У звязку із цим суд, враховуючу письмову заяву представника позивача та заперечення представника відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що з 04 січня 1998 року згідно з наказом 01-к від 04.01.1988 року [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера до Санаторію Україна, який 06 січня 2015 року було реорганізовано у ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця. 21.05.2015 року позивачка звільнилася з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України згідно з наказом № 18-к від 20.01.2015 року. На день звільнення з роботи ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця їй нарахувало, але не виплатило заробітну плату за період роботи з 01.09.2014 року по 21.01.2015 року, з яких: за вересень 2014 року 1\~655,79 грн., за листопад 2014 року 913,48 грн., грудень 2014 року 1\~602,12 грн., січень 2015 року 1\~751,28 грн., всього до виплати 5\~922,67 грн. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 367/3357/15-ц за позовом [PERSON] до ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втраченої частини зарплати через порушення термінів її виплати, моральної шкоди стягнуто з ДП Санаторій Україна ПрАТ Укрпрофоздоровниця на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 21.01.2015 року в сумі 5\~922,67 гривень, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку 6\~259,50 грн., компенсацію втраченої частини зарплати через порушення термінів її виплати 60,88 грн. та відшкодування моральної шкоди 700,0 гривень, а всього 12\~950,05 грн. Дане рішення суду набрало законної сили і виконано в примусовому порядку 22.01.2016 року, що підтверджується листом ВДВС Ірпінського МУЮ № 4147 від 01.04.2016 року, згідно з яким завершено виконавче провадження ВП № 49547718 з примусового виконання виконавчого листа № 367/3357/15-ц, виданого Ірпінським міським судом Київської області, борг боржником сплачено в повному обсязі згідно з платіжним дорученням № 6 та № 7 від 22.01.2016 року. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 94 КЗпП України, якою визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу; - ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згідно з якою заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів; - ч. 1 ст. 116 КЗпП України, відповідно до якої виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; - ст. 117 КЗпП України, за якою в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору; - ст. 34 Закону України «Про оплату праці», згідно якою компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги; - ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи); - ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за якою компенсація громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам; - ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», якою визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). - пунктами 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, за яким компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається; Також при винесенні рішення судом враховуються розяснення Верховного Суду України, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», де зазначено, що суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини та у п. 21 вказаної постанови Пленуму, де зазначено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Суд вважає обґрунтованим і правильним проведений позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 26.06.2015 року по 22.01.2016 року, що становить 8\~424,0 гривень та суми компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2\~781,53 гривень. Оскільки відповідач добровільно у встановлені законом строки не виплатив позивачу заробітну плату, чим порушив його право на отримання заробітку, поставив позивача в скрутне матеріальне становище, фактичний розрахунок по заборгованості згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.06.2015 року у справі № 367/3357/15-ц провів 22.01.2016 року, то він зобовязаний на підставі ст. 117 КЗпП України сплатити на її користь суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка з 26.06.2015 року по 22.01.2016 року становить 8\~424,0 гривень та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2\~781,53 гривень, а всього 11\~205,53 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 232, 237-1 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved