Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивачка у квітні 2019 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування після [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі його заповіту посвідченого 06 лютого 2013 року в реєстрі за № 18 Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» села Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області розміром 7,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] , померлій [INFO] в селі Поліно-Осипенкове Великомихайлівського району Одеської області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 1998 року Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 145/А-1996 від 19.03.1996 року та зареєстрованого за № 217 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Цибулівській сільській раді Великомихайлівського району Одеської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] заповіт щодо свого майна не залишала, із спадкоємців за законом першої черги був тільки її чоловік [PERSON] , який прийняв її спадщину і набув право на неї за фактом проживання разом з нею безпосередньо перед її смертю, але своїх спадкових прав на це майно не оформив. Позивачка після смерті [PERSON] на підставі його заповіту отримала свідоцтво про право на спадщину за його заповітом на належну йому особисто земельну ділянку, а щодо зазначеної вище земельної частки (паю) через відсутність правовстановлюючого документу їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутись до суду для встановлення права власності на зазначене спадкове майно. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачкою та витребувані за її клопотанням докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 25 зробленого 02 листопада 2000 року виконкомом Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Поліно-Осипенкове Великомихайлівського району Одеської області. За довідкою № 21/01-24 від 08.02.2016 року управління агропромислового розвитку Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі КСП «Прогрес» села Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області розміром 7,9 в умовних кадастрових гектарах без виділу в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 1998 року Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 145/А-1996 від 19.03.1996 року та зареєстрованим за № 217 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Цибулівській сільській раді Великомихайлівського району Одеської області. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 01 грудня 1952 року записом за № 53 зробленим Корьогінською сільрадою Шаринського району Костромської області. За довідкою відповідача № 877 від 07.08.2018 року, вказане подружжя постійно проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] [INFO] . Згідно інформаційних довідок від 23.04.2019 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо [PERSON] , померлої [INFO] , інформація відсутня. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 22 складеного 14 листопада 2014 року виконавчим комітетом Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, [PERSON] (далі - спадкодавець) помер [INFO] в селі Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області. Відповідно до заповіту, посвідченого 06 лютого 2013 року в реєстрі за № 18 Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, спадкодавець заповідав позивачці усе своє майно, зокрема і земельну ділянку площею 5,65 га на території Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області за державним актом [NUMBER] виданий Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області 30 грудня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011051901046. У спадковій справі № 490/2014 до майна померлого [PERSON] розпочатій 16 грудня 2014 року Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, крім зазначених вище свідоцтв про смерть [PERSON] і спадкодавця та його заповіту, свідоцтва про їхній шлюб, наявні наступні документи: заява позивачки від 16.12.2014 року про прийняття спадщини згідно заповіту померлого спадкодавця щодо належної йому земельної ділянки; довідка Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про постійне проживання і реєстрацію спадкодавця в одному будинку з дружиною [PERSON] по день її смерті; свідоцтво про право на спадщину за заповітом 23 квітня 2016 року за реєстровим № 1-909, за яким позивачка є спадкоємцем за зазначеним вище заповітом спадкодавця на вказану у заповіті земельну ділянку; лист № 408/02-14/490-2014 від 11.03.2016 року нотаріальної контори, яким позивачку повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на належну [PERSON] земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та рекомендувала звернутись до суду для встановлення права власності на зазначене спадкове майно. Оцінюючи встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини, суд виходить з положень чинного на час відкриття спадщини [PERSON] Цивільного кодексу УРСР, яким було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (стаття 529 ); для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (статті 548 і 549). Пункт 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що за відсутності заповіту [PERSON] спадкоємство здійснювалось за законом, вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був єдиним спадкоємцем за законом першої черги і, за фактом безпосереднього проживання разом з нею перед її смертю, прийняв її спадщину у вигляді земельної частки (паю), яка стала належати йому з моменту відкриття спадщини, проте за свого життя права на неї він документально не оформив. У зв`язку з цим, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина також і на зазначену вище земельну частку (пай), яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Положеннями пунктів 4.12., 4.14. і 4.15. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України22 лютого 2012р. за №282/20595, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє … наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтв про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року N 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. Право позивачки на спадкове майно [PERSON] підтверджене виданим їй свідоцтвом про право на спадщину за заповітом щодо належного особисто спадкодавцю права власності на земельну ділянку. Враховуючи відсутність документального оформлення спадкових прав [PERSON] щодо особисто належного [PERSON] права на земельну частку (пай), відсутність можливості отримати дублікат належного [PERSON] сертифіката на права на земельну частку (пай), а також відмову нотаріуса через вказані причини видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо успадкованого [PERSON] майна [PERSON] - зазначене право позивачки на спадкове майно необхідно визнати у судовому порядку.

Outcome: approved