Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14047, 66 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 29.08.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н,згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки встановлено кредитний ліміт 9000,00 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.08.2011 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки встановлено кредитний ліміт 9000,00 грн.). Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із заяви позичальника (а.с.10) та умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-28). Відповідно до кредитного договору (умов та правил надання банківських послуг) позичальник зобовязаний погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотків, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № б/н від 29.08.2011 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 28.03.2016 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 27740 грн. 74 коп., а саме: 8790 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 15074 грн. 26 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3875 грн. 70 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 645,13 гривень штраф (процентна складова). За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 14\~838 грн. 21 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 8790,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3838,96 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1025,70 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 682,77 грн. станом на 03.12.2013 року. Рішення набуло законної сили 24.03.2014 року. Тому, позивач просить стягнути з відповідача 12\~902 грн. 53 коп. та штрафи відповідно до п. 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень штраф (фіксована частина), 645,13 гривень штраф (процентна складова). . Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З інформації наданої ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» № 20.1.0.0.0/7-20160822/3353 від 29.08.2016 року встановлено, що між банком та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н від 29.08.2011 року, за яким було надано наступні кредитні картки: № 4323347300375265 (термін дії до 06.2013), № 4323347300840888 (термін дії 08.2013), № 4323355000131987 (термін дії 03.2014). Представником позивача не було надано судом доказів на підтвердження того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватись, або отримував у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» нову кредитну картку, а також щодо наявності грошових коштів на картковому рахунку. Отже, позивачем не доведено, що кредитний договір № б/н від 29.08.2011 року продовжував діяти після березня 2014 року. За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість, яка виникла станом на 03.12.2013 року, строк дії картки за договором № б/н від 29.08.2011 року до 03.2014 року, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача заборгованість за період з 03.12.2013 року по 01.03.2014 року. З розрахунку заборгованості борг по відсоткам за користування кредитом буде складати 670 грн. 96 коп., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., що разом складає 770 грн. 96 коп. Відповідач укладаючи кредитний договір без номеру від 29.08.2011 р. зобовязувався сплачувати проценти за користування кредитом до березня 2014 року, оскільки в судовому засіданні не доведено того факту, що договір продовжував діяти після цієї дати. При цьому, суд вважає, що стягнення штрафу за п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вже було за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2014 року, тому в цій частині необхідно відмовити, так як це призведе до подвійного стягнення і порушення прав відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № б/н від 29.08.2011 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (банк), надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В звязку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 75, 65 гривень. Сума задоволених позовних вимог складає 770,96 грн., що є 5,49% від усіх заявлених вимог позивача (770,96Х100: 14047,66). Відповідно, 75,65 грн. складає 5,49% від усіх судових витрат позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial