Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач ОСББ «Магнат» у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 вересня 2014 року між ОСББ «Магнат» та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна № 125-О, за умовами якого Орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 19,24 кв.м. і зобов'язався оплачувати орендну плату в розмірі 962,00 грн. в місяць в строк не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідач [PERSON] прийняв орендоване приміщення в день укладення договору оренди та здійснював оплату за оренду, але не в повному обсязі. Внаслідок порушення відповідачем умов договору, утворилась заборгованість в сумі 16 626,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 2 386,03 грн. та 3 відсотків річних з простроченої суми в розмірі 558,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, прийшов до наступного. 01 вересня 2014 року ОСББ «Магнат» та [PERSON] уклали договір оренди нерухомого майна № 125-О, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендатор приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 19,24 кв.м. під склад (а.с. 4). Відповідно до п.п. 2.1 вказаного договору, передача орендарю приміщення, що орендується, здійснюється одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі вказаного в п. 1.1 приміщення, але не пізніше трьох днів з моменту підписання. Відповідно до п.п. 4.1.2 договору, відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати оренду плату у розмірах, узгоджених п. 3.2 договору. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку, що виставляє орендодавець (п.п.3.1 договору оренди). Підпунктом 6.2 договору зазначено, що за несвоєчасне перерахування орендар плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Сторони погодили, що договір набув чинності з моменту його підписання сторонами (п.п. 7.4) і діє з 01 вересня 2014 до 31 грудня 2014 року, у разі відсутності заяви у однієї із сторін про припинення або зміну цього договору до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на наступний рік (п.п. 7.1). Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01 серпня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 570,26 грн. (а.с. 16). Згідно п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. Згідно з ч.3 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені обставини в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved