Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, в результаті чого в сімї виникали конфлікти та суперечки. Ці обставини призвели до того, що між сторонами втрачені почуття поваги та любові одне до одного, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних стосунків не підтримують, а їх шлюб носить формальний характер. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просила шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, уточнила позовну вимогу про стягнення аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти у її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; просила позов задовольнити. Судове доручення про допит відповідача повернуто Монастириським районним судом Тернопільської області без виконання, оскільки відповідач не зявився на виклики до цього суду, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами, який зареєстрований 23 травня 2015 р., у якому народився син [PERSON], [INFO], на даний час існує формально, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дитини сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу присвоїти позивачці дошлюбне прізвище. Встановлено, що відповідач не виконує свій батьківський обовязок щодо матеріального утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, розмір доходу якого невідомий, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. З урахуванням вказаних обставин уточнена позовна вимога про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved