Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та на земельну ділянку, площею 0,13 га, виділену для його будівництва та обслуговування, по [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки не представила нотаріусу неналежним чином оформлені правовстановлюючі документи на спадкову нерухомість. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла аналогічна заява, в якій також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в смт. Первомайське Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,13 га, виділеної для будівництва та обслуговування даного житлового будинку Будинок він отримав в 1990-х роках від радгоспу ім. Леніна, за який виплатив його вартість. В зв'язку з цим рішенням виконкому Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 30 від 25 червня 1992 року було вирішено оформити йому право власності на будинок. 10 вересня 1992 року тим же органом місцевої влади йому було видано свідоцтво про право приватної власності на цей будинок, на підставі якого він зареєстрував своє право власності в державному органі, уповноваженому на той час здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно - місцевому БТІ. Земельна ділянка належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 30 вересня 1996 року Первомайською селищною радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться діти та батьки спадкодавця. Позивачка є дочкою [PERSON], тому відноситься до спадкоємців першої черги. Вона прийняла спадщину, оскільки в передбачений законом шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців цієї ж черги, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Далі, під час оформлення спадщини на будинок та земельну ділянку після смерті батька позивачка отримала роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість. Так, було з'ясовано, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадщину: свідоцтво про право власності та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку були втрачені за невідомих обставин. В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності будинку [ADDRESS] оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а право власності на будинок підтверджується як копіює реєстраційної картки БТІ, так і копією свідоцтва про право власності на будинок, та технічним паспортом на нього; право власності на земельну ділянку також підтверджується копією державного акту та витягом з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, оформленого 3 листопада 2016 року відділом Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 11-17). Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та неналежне оформлення правовстановлюючих документів. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved