Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. 09 квітня 2014 року мати позивачки, [PERSON], вчинила заповіт на її ім'я в Глибоківській сілській раді, яким заповіла позивачці державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №450088, виданий Глибоківськоб сільською радою 23.10.2001 року та свідоцтво про право власності на майновий пай серії ОД-ХХІУ №312 видане Глибоківською сільською радою 20.10.2001 року. [INFO] року мати позивачки [PERSON] померла у с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області померла. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 3,64 га, що розташована на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та майновий пай, вартість якого незначна і позивачка не бажає приймати його у спадок. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що заповіт не відповідає вимогам ст.1247 Цивільного кодексу України, а саме у вказаному заповіті зазначено, що заповідається Державний акт на право власності на землю, а не сама земельна ділянка. Ту обставину, що мати заповіла позивачці земельнуц ділянку, а не державний акт, як вказано помилково в заповіті, позивачка підтверджує документально, а тому при таких обставинах вона змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Представник позивачки до судового засідання надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до судового засідання надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Із копії заповіту від 09 квітня 2014 року (а.с.4) вбачається, що [PERSON] на день смерті заповіла [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю та свідоцтво про право власності на майновий пай. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450088, вбачається, що земельна ділянка площею 3,64 га, розташована на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки від 09.12.2014 року №К-278/2014(а.с.12) вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,64 га, яка належала гр.[PERSON], з урахуванням коефицієнтів індексації, станом на 01.01.2014 року становить - 91404,37 грн. Згідно листа нотаріуса №12/4/02-31 від 12.12.2014 р.(а.с.13) [PERSON] відмовлено у прийомі заяви про прийняття спадщини з причини невідповідності заповіту вимогам ст.1247 Цивільного кодексу України, а саме у вказаному заповіті зазначено, що заповідається Державний акт на право власності на землю, а не сама земельна ділянка, свідоцтво про право власності на майновий пай, замість самого майнового паю. Відповідно до інформаційної довідки (а.с.18) зі спадкового реєстру, виданої приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, за вказаними параметрами така інформація у Спадковому реєстрі відсутня. В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка площею 3,64 га, яка розташована на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала за життя [PERSON], позивачка є єдиним спадкоємцем зазначеного спадкового майна по заповіту. А зазначені недоліки заповіту є лише опискою посадової особи, яка його посвідчувала, тому дійсно не могли залежати від волі спадкодавиці. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 3,64 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №450088, яка розташована на території Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилась після смерті [PERSON].

Outcome: approved