Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, де вказує, що з відповідачем по справі вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі. У період сумісного життя у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Вона не спроможна самостійно утримувати двох дітей, а відповідач матеріальної допомоги не надає, проживає окремо, участі у вихованні й забезпеченні дітей не приймає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила пред'явлену заяву задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позову посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі посилаючись на те, що він працює офіційно, має регулярний і стабільний заробіток у вигляді заробітної плати. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували з 01.11.2003 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2012 року було розірвано. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають із позивачкою, яка несе витрати по утриманню дітей та не має достатніх коштів для забезпечення всіх витрат по задоволенню всіх потреб дітей пов'язаних із харчуванням, придбанням одягу, лікуванням тощо. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає, доказів надання допомоги позивачці на утримання дітей у розмірі встановленому законом в судовому засіданні надано не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач працює заточувальником у ТОВ «Дніпровський завод спецінструменту», отримує стабільний дохід сукупний розмір якого за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року склав 5794,57 грн., як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для часткового задоволення позову і вважає, що з відповідача слід стягувати щомісяця а на користь позивачки аліменти на утримання їхніх дітей, до їх повноліття, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду із позовом. Підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено не було, отже у цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: partial