overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання договору дарування дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2008 року позивачка з відповідачкою уклали письмовий договір дарування грошових коштів. Згідно якого позивачка подарувала, а її дочка - відповідачка прийняла в дар 900000 грн. Для цього позивачкою було взято кредит в ЗАТ «ОТП Банк» в розмірі 183715 доларів США, про що укладено кредитний договір № ML-505/006/2008. Метою укладення вказаного договору дарування було придбання відповідачкою нерухомого майна по [ADDRESS] шляхом укладання відповідачкою договору про пайову участь у будівництві об'єкту нерухомого майна від 01.04.2008 року № ГІ/ИО-4. В період укладення договору дарування відповідачка знаходилася у шлюбі, проте в подальшому шлюбні відносини не склалися. Позивачці стало відомо, що оскільки договір дарування грошових коштів не посвідчено нотаріально, то він вважається недійсним, тому позивачка просить суд визнати договір дарування грошових коштів укладений між позивачкою та відповідачкою 30.03.2008 року дійсним. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Представник відповідачки надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору дарування від 30.03.2008 року, позивачка подарувала, а відповідачка прийняла в дар грошові кошти в сумі 900000 грн. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір дарування був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі, після укладення договору позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 900000 грн., а відповідачка прийняла вказані грошові кошти, позов підлягає задоволенню. Крім того відповідачка позов визнала, тому суд у відповідності до ст. 174 ч.4 ЦПК України за наявності для того законних підстав повинен ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3441 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2001 року мати позивачки в інтересах та від імені позивачки з одного буку і відповідачка, з іншого боку уклали договір купівлі - продажу 34/100 частин квартири [ADDRESS]. Купівля - продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській муніципальній біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивачка має намір розпорядитися вказаною часткою квартири, та їй стало відомо що договір купівлі-продажу частки квартири не зареєстрований нотаріально та вважається недійсним, тому позивачка просить суд визнати договір купівлі - продажу 34/100 квартири [ADDRESS] від 03.08.2001 року дійсним. В судове засідання позивачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Розглянувши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі - продажу від 03.08.2001 року, відповідачка продала, а мати позивачки, яка діяла від імені та в інтересах позивачки купила 34/100 квартири [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІта РОН» 31.08.2001 року. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі - продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській муніципальній біржі та в КП «ОМБТІ та РОН», після укладення договору мати позивачки уплатила вартість частки квартири відповідачці, після чого прийняла вказану частку квартири, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.04.1997 року відповідачка [PERSON] з одного буку і позивачка [PERSON] з іншого боку уклали договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Купівля - продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській Товарній Біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивачці стало відомо, що вказаний договір вважається недійсним, якщо він не посвідчений нотаріально, тому позивачка просить суд визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 10.04.1997 року дійсним. Позивачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася та не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі - продажу від 10.04.1997 року, відповідачка продала, а позивачка купила квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі - продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській товарній біржі, після укладення договору позивачка уплатила вартість квартири відповідачці, після чого прийняла вказану квартиру, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання права власності. Вона послалась на те, що вона є власницею 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Однак, після смерті іншого співвласника виявилося, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ним зареєстровано весь будинок. Тому вона просить суд визнати за нею право власності на її частку. Відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом до позивачки про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вона послалась на те, що [INFO] помер батько відповідачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 14/25 часток будинку [ADDRESS] . Відповідачка є спадкоємицею першої черги за законом. Вона своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив в видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з тим, що є розбіжності між правовстановлюючими документами та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Тому вона просить суд визнати за нею право власності на вказану частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті її батька. Позивачка і відповідачка позови один одного визнали та просили їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний і зустрічний позови слід задовільнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Заповіту він не залишив. Відповідачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України вона вважаються такою, що прийняла спадщину. Це підтверджено копією спадкової справи. Позивачка є власницею 11/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Це підтверджено договором купівлі-продажу від 17 лютого 2009 року та витягом Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. При таких обставинах суд вважає, що первісний і зустрічний позови обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що сину позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 18208 від 18.03.1997 року належала квартира [ADDRESS]. Після його смерті 09.05.2015 року, відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказана квартира. Заповіту він не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивачка та відповідачка. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про прийняття спадщини, в звязку з тим що правовстановлюючи документи на вказану квартиру відповідачкою нотаріусу не надано. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не зявилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сину позивачки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 18208 від 18.03.1997 року належала квартира [ADDRESS]. Після його смерті 09.05.2015 року, відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказана квартира. Заповіту він не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивачка та відповідачка. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вказані факти підтверджено копіями свідоцтва про смерть, а також копією спадкової справи. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про спадщину у нотаріуса, оскільки правовстановлюючи документи на квартиру утримуються відповідачкою. Таким чином за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визначення часток у спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1993 року квартира [ADDRESS] на праві спільній сумісній власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON], [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли їх частки у вказаній квартирі, однак оскільки частки співвласників не визначені спадкоємці не можуть прийняти спадщину. Тому позивачка просить суд визначити частки у спільній сумісній власності на вказану квартиру по 1/5 за кожним. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідачки надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1993 року квартира [ADDRESS] на праві спільній сумісній власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON], [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли їх частки у вказаній квартирі, однак оскільки частки співвласників не визначені спадкоємці не можуть прийняти спадщину. Так згідно ст. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суду не надано доказів про домовленість між позивачкою, відповідачкою та померлими про розмір їх часток у праві власності на спірну квартиру, тому суд виходить з того що їх частки є рівними. А тому позов про визначення часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачкою та відповідачкою 01.07.2014 року укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 35000 доларів США, що станом на 28.04.2015 року складає за офіційним курсом НБУ 801449 грн. 77 коп., строком до 13.03.2015 року. Вказаний договір позики оформлено власноруч написаною борговою розпискою відповідачки. Однак відповідачка у встановлений строк гроші не повернула. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки борг в сумі 801449 грн. 77 коп. Представник позивачки позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідачки позов визнав частково, просив суд стягнути борг по курсу на дату укладення договору позики. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 01.07.2014 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 35000 доларів США, що станом на 28.04.2015 року складає за офіційним курсом НБУ 801449 грн. 77 коп., строком до 13.03.2015 року. Це підтверджено власноруч складеною розпискою відповідачки та не заперечується представником відповідачки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не сплатила борг позивачці, в зв'язку з чим на теперішній час заборгованість відповідачки перед позивачкою становить 801449 грн. 77 коп. Таким чином з відповідачки на користь позивачки слід стягнути вказану суму. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 6300 доларів США, що станом на 06.02.2015 року складає за офіційним курсом НБУ 145722 грн. 65 коп., строком до 05.09.2012 року. Вказаний договір позики оформлено власноруч написаною борговою розпискою відповідачки. Однак відповідачка у встановлений строк гроші не повернула. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки борг в сумі 145722 грн. 65 коп. Позивачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 6300 доларів США, що станом на 06.02.2015 року складає за офіційним курсом НБУ 145722 грн. 65 коп., строком до 05.09.2012 року. Це підтверджено власноруч складеною розпискою відповідачки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не сплатила борг позивачці, в зв'язку з чим на теперішній час заборгованість відповідачки перед позивачкою становить 145722 грн. 65 коп. Таким чином з відповідачки на користь позивачки слід стягнути вказану суму. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 1457 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Тульчинської РДА про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2014 р. близько 11 год., вона звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської РДА з метою подання документів для отримання допомоги на поховання сина, [PERSON], пред'явивши пакет документів а саме: Свідоцтво про смерть, та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Спеціаліст відділу [PERSON] відмовилась прийняти в неї пред'явлені документи, аргументуючи це тим, що відсутня ще одна довідка, а саме «Довідка від квартального», яка пишеться в довільній формі, про те, що вона дійсно хоронила сина за свої гроші. Також [PERSON], пояснила, для того щоб взнати хто такий квартальний - треба піти і дізнатись в міській раді. Відповідно до п.5.3 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 № 226/293/169, зазначено, що для оформлення допомоги на поховання місцевим органам з питань соціального захисту населення подається заява та довідка про смерть, видана органами реєстрації актів громадянського стану. Тобто, документи, які необхідні для подачі заяви на отримання даної допомоги, відповідно до вимог чинного законодавства були в наявності. На її питання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Вона перебуває на її утриманні. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та уточнила, а саме: просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнав, зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 його заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері - позивачки. Зазначені факти підтверджуються копіями: свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 117855 від 06.01.2015, свідоцтва про народження дитини серії І-ТП № 237710 від 10.08.2015 та не заперечуються сторонами в своїх заявах. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою і просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони спільно проживали. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері - позивачки. Зазначені факти підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії І -ТП №274567 від 21.02.2017. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-19, який набрав чинності 08.07.2017, було внесено зміни до Сімейного Кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved