Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. 25.09.1998 року у них народилася донька [PERSON], на яку відповідач виплачував за рішенням суду аліменти до її повноліття. В теперішній час виплата аліментів припинилась. Дитина навчається в Путивльському коледжі Сумського національного аграрного університету, у звязку з чим потребує додаткових коштів на утримання. Крім цього остання має захворювання органів зору, що зумовлює також додаткові витрати на її лікування. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 400 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені позові. Вважає, що відповідач має змогу надавати таку допомогу на утримання дитини. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що він сплачував аліменти на утримання дитині, коли вона була неповнолітньою. Крім того рішенням Буринського районного суду стягнуто додаткові витрати на дитину, які понесла позивачка на протязі останніх декількох років. Він не працює, однак час від часу виконує роботу за договорами найму по розбиранню старих будівель на матеріали. З ним також проживає його мати похилого віку, яка отримує пенсію. Вважає, що міг би сплачувати аліменти на повнолітню дитину в розмірі 150-200 грн. на місяць. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 15.02.1997 року по 17.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 25.09.1998 року народилася донька [PERSON], батьком якого є відповідач (а.с.5,6,8-10). Рішенням Буринського районного суду від 16.06.2008 року з останнього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнення яких припинилося 26.09.2016 року, у звязку з досягненням дитиною повноліття (а.с.6). Разом з тим, [PERSON] з 01.09.2014 року продовжує навчання, навчаючись за денною формою навчання у Путивльському коледжі Сумського національного аграрного університету, строк якого закінчується 30.06.2017 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, що підтверджується показами позивачки, довідкою про навчання (а.с.7). Також судом встановлено, що рішенням Буринського районного суду від 28.12.2016 року з відповідача стягнуто половину додаткових витрат, в тому числі і повязаних із проживанням дитини в гуртожитку за період навчання, які фактично оплатила позивачка. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько дитини мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи вони у шлюбі між собою. За змістом ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обовязок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обовязок) настає за обовязкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач постійної роботи не має, іноді працює за договорами найму, маючи при цьому нерегулярний, мінливий дохід, проживає з матірю похилого віку, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має. Також судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, яка працює та дитини, яка має хронічні захворювання органів зору, у звязку з чим потребує додаткових витрат на лікування. Вказані обставини підтверджуються як показами позивачки та не оспорюються відповідачем, так і довідкою про склад сімї відповідача, довідкою про виплату пенсії, пенсійним посвідченням №140616, довідкою про доходи позивачки, медичною документацією. Оцінивши вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини яка навчається в розмірі 300 грн.. Саме такий розмір в твердій грошовій сумі буде спроможним для сплати відповідачем та не поставить його в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати ним коштів на утримання дитини у розмірі 400 грн., оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з врахуванням частково задоволених вимог, з відповідача на користь державного бюджету підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини (75%), що становить 413 грн.40 коп..

Outcome: partial