Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Свої вимоги мотивує наступним: 25.07.2008 року у відділі Кіровського РАЦСу м. Донецька був зареєстрований шлюб з відповідачем, актовий запис № 461. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON],[INFO], і сина [PERSON], [INFO], яки мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні характери, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. Вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання вона дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, та інтересам дітей. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, на зміні її прізвища на дошлюбне не наполягає. В судове засідання позивачка не з'явилась, просить розглянути справу за її відсутності, в зв'язку з виїздом на інше місце проживання. Відповідач з позовом про розірвання шлюбу згодний повністю. Дійсно вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство, позивачка з дітьми виїхала на інше місце проживання. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 25.07.2008 року у відділу Кіровського РАЦСу м. Донецька, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.07.2008 року зроблено актовий запис за №461. Від шлюбу подружжя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], яки мешкають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Питання про утримання дітей відповідач здійснює добровільно. Спірного майна сторони не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су перечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними доказами підтверджено, що подружжя [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. Між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved