Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути [PERSON] заборгованість за квартирну плату та комунальні послуги в сумі 7460,64 грн., яка складається з суми основного боргу - 2570,37 грн., та 3% річних в сумі 802,78 грн., інфляційних втрат в сумі 4087,49 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є користувачем квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що він не в повному обсязі сплачує квартирну плату та плату за надані комунальні послуги, станом на 01 травня 2014 р. у нього утворилась заборгованість у сумі 2570,37 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у нього відсутня заборгованості та просив застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 від 22.01.2014 року № 60, відповідач зареєстрований в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. (а.с. 4) та фактично користується житлово-комунальними послугами. Згідно із рахунком заборгованості наданого позивачем, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2004 року по 01.05.2014 року становить 2570 грн. 37 коп., інфляційні втрати в розмірі 4087 грн. 49 коп., 3% річних в сумі 802 грн. 78 коп. (а. с. 6-8). У вказаному розрахунку зазначено, що станом на 01.03.2004 р. борг за попередній період становить 1801,48 грн. і розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням вказаної суми. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем 14.12.2015 року, заборгованість відповідача за період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 20114 року відсутня. Вказаний розрахунок приймається судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів про наявність у відповідача заборгованість до 01 квітня 2007 р. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.66 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частин 1 та 3 статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Клопотання відповідача, про застосування судом строку позовної давності в три роки, судом не приймається до уваги, оскільки такий строк переривався сплаченими відповідачем періодичними платежами за житлово-комунальні послуги. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed