Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що з 14.06.1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №353. 20.05.2015 року [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть від 21.05.2015 року відділом по справам населення та міграційної служби МВС Ізраїля в м.Тель-Авів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно та була відкрита спадкова справа №330/2015. В період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано як рухоме, так і нерухоме майно, а саме: -квартира №31 в будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 64,8 кв.м.; -паркувальне місце №30 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,0 кв.м.; -паркувальне місце №31 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,1 кв.м.; -квартира [ADDRESS], загальною площею 229,8 кв.м, житловою площею 138,0 кв.м.; -нежитлове приміщення №72 в будинку №30 по вулиці Миронова у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,6 кв.м.; -нежитлова будівля, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), право власності на які зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3421. -автомобіль Хонда Акорд, 2005 року випуску, легковий-седан-в, державний номер [NUMBER]. 22.01.2016 року позивачка, як дружина, що пережила свого померлого чоловіка, звернулась до державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), на що нотаріус постановою від 15.02.2016 року відмовила у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з поданням заяви [PERSON] про зупинення нотаріальних дій з тих підстав, що між спадкоємцями існує спір стосовно обсягу спадкового майна. Посилаючись на те, що зазначене нерухоме та рухоме майно було придбано за спільні кошти подружжя в період шлюбу, на час його придбання вона з [PERSON] не припиняли шлюбно-сімейні відносини, вели спільний бюджет та господарство, мешкали разом, тому позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №31 в будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 64,8 кв.м.; 1/2 частину паркувального місця №30 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,0 кв.м.; 1/2 частину паркувального місця №31 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,1 кв.м.; 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 229,8 кв.м, житловою площею 138,0 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення №72 в будинку №30 по вулиці Миронова у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,6 кв.м.; 1/2 частину нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), право власності на які зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3421; 1/2 частину автомобіля Хонда Акорд, 2005 року випуску, легковий-седан-в, державний номер [NUMBER]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, заперечував лише в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), оскільки вважає, що дані нежитлові будівлі були придбані його батьком за особисті кошти, отримані ним від продажу 19.08.2003 року належної йому квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м. Дніпропетровську, про що батько сам неодноразово повідомляв членам сім'ї та друзям. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечував частково, посилаючись на те, що спірне майно - нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), були придбані за особисті кошти спадкодавця [PERSON] від продажу квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м. Дніпропетровську, яка належала [PERSON], сину [PERSON] та першій дружині [PERSON], і тому не може бути об'єктом права сумісної власності подружжя. На заперечення відповідача [PERSON] та його представника стосовно придбання нежитлових будівель по вул.Саранській, №91-А (91Д) за особисті кошти спадкодавця [PERSON], які начебто були отримані ним від продажу належної йому квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м. Дніпропетровську, [PERSON] пояснила, що вказані нежитлові будівлі вони з чоловіком придбали за спільною згодою та за спільні кошти, які передавалися продавцям поступово: приблизно за півроку до укладання договору був переданий аванс, а безпосередньо перед укладанням та підписанням договору купівлі-продажу 16.09.2003 року була передана решта, з яких 75 00 грн. їм безповоротно дала мати позивачки [PERSON] та 63 000 грн. вони позичили у бухгалтера їх фірми [PERSON], які згодом повернули. При усіх домовленостях та безпосередньо при укладанні договору вона була присутня особисто, кошти за придбання даного нерухомого майна передавалися продавцям у її присутності, однак згідно з нормами КпШС України, який діяв на той час, її згода, як подружжя, у письмовому вигляді в нотаріальній конторі не надавалася. Що стосується коштів, отриманих [PERSON] від продажу 19.08.2003 року квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м. Дніпропетровську, то дані кошти були передані [PERSON] в рахунок повернення боргу в сумі 195\~000 грн., які вони з чоловіком позичили для проведення ремонтних робіт у квартирі по вул.Лазаряна,2/41. Дана квартира була подарована колишній дружині [PERSON] та його сину - відповідачу по справі [PERSON] взамін подарованих ними [PERSON] 2/3 частин квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м.Дніпропетровську. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Третя особа - державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, якою справу просила слухати за її відсутності, також були надані копії матеріалів спадкової справи 330/2015. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14.06.1996 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №353. 20.05.2015 року [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть від 21.05.2015 року відділом по справам населення та міграційної служби МВС Ізраїля в м.Тель-Авів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно та була відкрита спадкова справа №330/2015. Судом встановлено, що в період шлюбу подружжям [PERSON] та до [PERSON] було придбано як рухоме, так і нерухоме майно, а саме: -квартира №31 в будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 64,8 кв.м.; -паркувальне місце №30 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,0 кв.м.; -паркувальне місце №31 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,1 кв.м.; -квартира [ADDRESS], загальною площею 229,8 кв.м, житловою площею 138,0 кв.м.; -нежитлове приміщення №72 в будинку №30 по вулиці Миронова у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,6 кв.м.; -нежитлова будівля, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), право власності на які зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3421. Відповідно до ст.22 КпШС України, що діяв до 01.01.2004 року, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Така сама норма закріплена й ст.60 СК України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.370 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно з ч.4 ст.64 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження того, що нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), були придбані особисто [PERSON] саме за гроші від продажу 19.08.2003 року належної йому квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м.Дніпропетровську, відповідачем [PERSON] не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про передачу саме цих коштів на час укладання договору купівлі-продажу 16.09.2003 року. З пояснень свідка [PERSON] та позивачки [PERSON], яка в судовому засіданні була допитана свідком, вбачається, що купівля нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), була здійснена: частково за кошти подружжя, отримані від ведення спільного бізнесу, частково 63\~000 грн. у борг від [PERSON], та 75\~000 грн. отримані безповоротно у [PERSON]. Із пояснень відповідача [PERSON], який в судовому засіданні був допитаний свідком, його дружини - свідка [PERSON], та батька дружини свідка [PERSON] вбачається, що за життя [PERSON] неодноразово повідомляв про те, що нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), були придбані ним особисто за гроші від продажу належної йому квартири №41 в будинку №2 на площі Петровського у м.Дніпропетровську. Проте, жоден зі свідків не був присутній при укладанні та посвідченні договору купівлі-продажу 16.09.2003 року, та при передачі коштів покупцем продавцям, їм не відомо про умови укладання договору, які саме гроші, якими частками та коли саме були сплачені [PERSON] за придбання вказаного майна. Таким чином, аналізуючи усі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що усе зазначене у позовній заяві спірне майно було придбано за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] в період перебування їх в шлюбі, який ніколи не припинявся, подружжям спільно велася господарська та підприємницька діяльність, вони були в рівних частках співзасновниками ТОВ фірми «Вент-компані», що підтверджується матеріалами справи. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в суді та не були спростовані жодними належними та допустимими доказами, окрім цього, на час укладання договору купівлі-продажу від 16.09.2003 року, [PERSON] не зазначив в договорі про належність даного нерухомого майна йому на праві особистої власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на частку у спільному майні подружжя: 1/2 частину квартири №31 в будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 64,8 кв.м.; 1/2 частину паркувального місця №30 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,0 кв.м.; 1/2 частину паркувального місця №31 в гаражі-стоянці літ. А-1, а-1 у нежитловому приміщенні №48 будинку №4 на площі Шевченка у місті Дніпропетровську, загальною площею 17,1 кв.м.; 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 229,8 кв.м, житловою площею 138,0 кв.м.; 1/2 частину нежитлового приміщення №72 в будинку №30 по вулиці Миронова у місті Дніпропетровську, загальною площею 24,6 кв.м.; 1/2 частину нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Саранська, №91-А (91Д), право власності на які зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 16.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3421; 1/2 частину автомобіля Хонда Акорд, 2005 року випуску, легковий-седан-в, державний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає стягнути з [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], 3\~445,00 (три тисячі чотириста сорок п'ять) гривень витрат по сплаті судового збору; та з [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], - 3\~445,00 (три тисячі чотириста сорок п'ять) гривень витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved