Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила , що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, тому просить стягти аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача. В подальшому позивачка позовні вимоги уточнила та доповнила їх, прохала стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 20% до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судовому засіданні уточнені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач частково погодився сплачувати аліменти на дитину та заперечував проти задоволення вимог, щодо сплати аліментів на дружину, зазначаючи, що має на утриманні дитину [PERSON], [INFO] року та згідно рішення суду сплачує аліменти на його утримання. Третя особа - [PERSON] надала заяву в якій прохала при визначення розміру аліментів, врахувати наявність малолітнього сина [PERSON], на утримання якого він також сплачує аліменти. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у не зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину, дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.2014 року та не заперечувалось сторонами (а.с.3). Відповідно до довідки про доходи надані відповідачем, останній працює ПАТ «Пласт» на посаді моториста та в період з травня 2015 року по жовтень 2015 року отримав заробітну плату у розмірі 29758,75 грн., з яких 7937,31 грн. було відраховано на сплату аліментів (а.с.21). В період з серпня 2015 року по січень 2016 року заробітна плата відповідача складає 35303,69 грн. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року. В графі батько зазначено - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.22). Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02.07.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] 1/4 частину всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-27). Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). За нормою ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідач працездатний, отримує заробітну плату, а тому спроможний та повинен забезпечувати дитину та надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки вона позбавлена можливості отримувати додаткові доходи, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Згідно довідки про доходи виданої [PERSON], остання за період з червня по листопад 2015 року доходів не має. Відповідно до довідки управління соцзахисту населення Полтавської РДА від 23.12.2015 року [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народження дитини з червня по грудень у розмірі 1075 грн. щомісячно. Відповідно до ст.128 Кодексу Законів про працю України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Таким чином з урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище відповідача, а також те, що він вже сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial