Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач ЛМКП«Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення покликаючись на те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Галицького районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу №09-4468 про стягнення заборгованості з відповідачів. За заявою відповідача суд скасував судовий наказ №461/3630/20 та видав ухвалу про скасування судового наказу №461/3630/20. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Доказом цього є довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки видана ЛМКП «Львівтеплоенерго» №34 від 13.04.2020 року. Відповідачам присвоєний особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем у повному обсязі надаються послуги із надання централізованого опалення, проте відповідачами не оплачуються надані їм послуги за період з 01.10.2018 р. по 01.04.2020 р. у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 9270,14 грн., а інфляційні нарахування за послуги централізованого опалення складають 176,48 грн., 3% річних складають 170,26 грн., разом сума заборгованості складає 9616,88 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 02.12.2021 року відповідачами подано до суду відзив на позовну заяву, в якій просили залишити позов без задоволення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення аналогічні викладеним в мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити. Зазначила, що актів - претензій від відповідачів не надходило, послуги надаються. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що нарахована заборгованість є безпідставною. Зазначає, що між ними та ЛМКП «Львівтеплоенерго» немає укладеного договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. А якби на їхню адресу надійшов такий договір, то він був би розірваний на вимогу сторони, оскільки їхня сім`я є малозабезпечена і у них відсутні кошти на оплату за централізоване опалення. Умов договору про надання послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» їм не було відомо. Від центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення їхня квартира буда від`єднана у 2010 році. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомила, що [PERSON] належним чином повідомлена про судове засідання, проте не може з`явитись в таке. Згідно з ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, врахуваючи наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і прописку №34 від 13.04.2020. ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води до будинку, в якому зареєстровані та проживають відповідачі. З правового аналізу ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», випливає, що відповідач є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.13 Закону є послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст.\~68\~ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання виникають\~з підстав,\~встановлених ст.11\~ЦК України\~згідно зазначеної статті,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином,\~між позивачем\~та відповідачами\~виникли відносини,\~що породжують цивільні\~права та\~обов`язки,\~оскільки позивач\~надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Згідно ст.5\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» комунальні\~послуги -\~послуги з постачання та\~розподілу природного\~газу,\~постачання та\~розподілу електричної\~енергії, постачання теплової\~енергії,\~постачання гарячої\~води,\~централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ст.6\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно ст.8\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» виконавець\~комунальної послуги має право\~звертатися до\~суду в\~разі порушення\~споживачами умов\~договору;\~у разі укладення індивідуального\~договору про\~надання комунальної\~послуги отримувати інформацію від\~споживача про\~зміну власника\~житла (іншого\~об`єкта\~нерухомого майна) та фактичної\~кількості осіб,\~які постійно\~проживають у\~житлі споживача,\~у випадках\~та порядку, передбачених договором. Згідно Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживачі\~зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п.18\~Правил надання послуг\~з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і водовідведення затверджено\~Постановою КМУ\~від 21.07.2005\~р.\~№63\~розрахунковим періодом для\~оплати послуг,\~якщо інше\~не визначено\~договором,\~є календарний\~місяць. Оплата послуг\~здійснюється не\~пізніше 20\~числа місяця,\~наступного за\~розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.10 ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги становлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно Положення\~про національну\~комісію,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах енергетики\~та комунальних\~послуг,\~затвердженого Указом\~Президента України\~від 10.09.2014\~року №715/2014\~НКРЕКП є\~органом державного\~регулювання діяльності\~у сферах енергетики\~та комунальних\~послуг.\~Основними завданнями\~НКРЕКП є:\~державне регулювання діяльності\~суб`єктів\~природних монополій\~та суб`єктів\~господарювання,\~що провадять діяльність\~на суміжних\~ринках,\~у сферах\~електроенергетики,\~теплопостачання, централізованого водопостачання\~та водовідведення,\~на ринках\~природного газу, нафтового (попутного)\~газу,\~газу (метану)\~вугільних родовищ\~та газу\~сланцевих товщ\~(далі -\~природний газ),\~нафти та\~нафтопродуктів,\~а також\~перероблення та\~захоронення побутових відходів;\~забезпечення проведення\~цінової і\~тарифної політики\~у сферах електроенергетики,\~теплопостачання,\~централізованого водопостачання водовідведення,\~перероблення та\~захоронення побутових\~відходів,\~у нафтогазовому комплексі,\~сприяння впровадженню\~стимулюючих методів\~регулювання цін.\~НКРЕКП відповідно до\~покладених на\~неї завдань:\~установлює тарифи\~на теплову\~енергію,\~що виробляється на\~теплоелектроцентралях,\~ТЕС,\~АЕС та\~когенераційних установках\~і установках з\~використанням нетрадиційних\~або поновлюваних\~джерел енергії;\~тарифи на комунальні послуги\~для суб`єктів\~природних монополій\~та суб`єктів\~господарювання на суміжних ринках,\~ліцензування діяльності\~яких здійснюється\~НКРЕКП. Згідно ст.13\~ЗУ «Про\~теплопостачання» від\~16.20.2020\~р.\~до основних\~повноважень органів місцевого\~самоврядування у\~сфері теплопостачання\~належать:\~встановлення для всіх категорій\~споживачів тарифів\~на теплову\~енергію і\~тарифів на\~виробництво тепловой енергії (крім\~тарифів на\~теплову енергію,\~вироблену на\~теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах визначених законодавством. Рішенням Львівської\~міської ради\~№930\~від 02.09.2008\~р.\~«Про затвердження\~тарифів на теплову\~енергію для\~опалення та\~гарячого водопостачання,\~враховуючи економічно обгрунтовані витрати\~на їх\~виробництво,\~транспортування та\~постачання» встановлено двоставковий тариф\~на теплову\~енергію,\~її виробництво,\~транспортування та\~постачання. Двоставковий тариф\~-\~грошовий вираз\~двох окремих\~частин тарифу\~(умовно-змінної\~та умовно-постійної).\~Формування двоставкового\~тарифу на\~теплову енергію\~здійснюється шляхом визначення\~грошового виразу\~умовно-змінної\~(вартість\~1\~Гкал спожитої\~теплової енергії)\~та умовно-постійної\~(абонентська\~плата за\~1\~Гкал/год\~теплового навантаження) частин тарифу,\~застосування яких\~забезпечує планований\~річний дохід,\~що дорівнює\~сумі планованої річної\~повної собівартості,\~витрат на\~покриття втрат\~підприємств,\~відповідного планованого річного\~прибутку (за\~наявності),\~коригування витрат,\~які отримуються\~за умови застосування\~одноставкового тарифу,\~розрахованого відповідно\~до вимог\~цього Порядку. Згідно Порядку\~формування тарифів\~на теплову\~енергію,\~її виробництво, транспортування та постачання затвердженого Постановою НКРЕКП 25.06.2019 № 1174: 1)\~умовно-змінна\~частина двоставкового\~тарифу на\~теплову енергію\~ вартість одиниці (1\~Гкал)\~теплової енергії\~відповідної якості,\~що відпускається\~з колекторів\~та/або надходить у\~теплову мережу,\~як грошовий\~вираз сумарної\~величини:\~планованих економічно обгрунтованих\~витрат на\~її виробництво\~власними котельнями,\~витрат на виробництво теплової\~енергії власними\~теплоелектроцентралями,\~теплоелектростанціями, атомними електростанціями,\~когенераційними установками\~з використанням альтернативних\~джерел енергії,\~не враховуючи\~витрати на\~виробництво теплової енергії\~в системах\~автономного опалення\~(у\~тарифах,\~встановлених органом, уповноваженим встановлювати\~відповідні тарифи),\~планованих витрат\~на покупну теплову енергію,\~що змінюється\~прямо пропорційно\~зміні обсягу\~постачання теплової енергії,\~яка встановлюється\~НКРЕКП без\~урахування податку\~на додану\~вартість; 2)\~умовно-постійна\~частина двоставкового\~тарифу на\~теплову енергію\~ абонентська плата за\~одиницю (1\~Гкал/год)\~теплового навантаження\~об`єктів\~теплоспоживання як грошовий вираз\~планованих економічно\~обгрунтованих витрат\~на транспортування\~та постачання теплової\~енергії,\~які є\~постійними і\~не змінюються\~прямо пропорційно\~зміні обсягу постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП без урахування податку на додану вартість. Згідно ст.10\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» інформування\~споживачів про намір зміни\~цін/тарифів\~на комунальні\~послуги з\~обгрунтуванням такої\~необхідності здійснюється виконавцями\~відповідних послуг\~в порядку,\~затвердженому центральним органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування та\~реалізує державну\~політику у сфері житлово-комунального господарства. Згідно ст.12\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» договори\~про надання житлово-комунальних\~послуг укладаються\~відповідно до\~типових або\~примірних договорів,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України\~або іншими\~уповноваженими законом державними\~органами відповідно\~до закону.\~Такі договори\~можуть затверджуватися окремо\~для різних\~моделей організації\~договірних відносин (індивідуальний\~договір та\~колективний договір\~про надання\~комунальних послуг)\~та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно ст.13\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» Договір\~про надання комунальних послуг\~укладається строком\~на один\~рік.\~Якщо за\~один місяць\~до закінчення зазначеного строку\~жодна із\~сторін не\~повідомить письмово\~другу сторону\~про відмову\~від договору,\~договір вважається\~продовженим на\~черговий однорічний\~строк. 3 пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач\~(інша\~особа,\~яка відповідно\~до договору\~або закону\~укладає такий договір в\~інтересах споживача),\~який отримав\~проект договору\~(змін\~до нього)\~від виконавця комунальної\~послуги,\~не повідомив\~протягом 30\~днів про\~свою відмову\~від укладання договору\~(внесення\~змін)\~та не\~надав своїх\~заперечень або\~протоколу розбіжностей до\~нього,\~а вчинив\~дії,\~які засвідчують\~його волю\~до отримання (продовження\~отримання)\~відповідної комунальної\~послуги від\~цього виконавця\~(у\~тому числі здійснив\~оплату наданих\~послуг),\~договір (зміни\~до нього)\~вважається укладеним\~у редакції,\~запропонованій виконавцем\~комунальної послуги,\~якщо інше\~не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова\~споживача (іншої\~особи,\~яка відповідно\~до договору\~або закону укладає\~договір в\~інтересах споживача)\~від укладання\~договору є\~підставою для припинення в\~односторонньому порядку\~виконавцем надання\~відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої\~із сторін\~від укладання\~запропонованого другою\~стороною договору не\~позбавляє її\~права звернутися\~з повторною\~пропозицією про\~укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з\~п.1,\~п.5\~ч.2\~ст.7\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний\~споживач зобов`язаний\~укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у порядку і\~випадках,\~визначених законом,\~а також\~оплачувати надані\~житлово-комунальні послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки, встановлені відповідними договорами. Тобто,\~укладення договорів\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг, підготованих виконавцем\~послуг на\~основі типового\~договору,\~визначено як\~обов`язок,\~а не як\~право споживача.\~Обов`язок\~укласти договір\~приєднання відповідач\~не виконав,\~чим порушив п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Що стосується\~процедури відключення\~окремих житлових\~будинків від\~мереж централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води\~при відмові\~споживачів а\~від централізованого опалення,\~то відповідне\~роз`яснення\~з цього\~питання надано Міністерством регіонального\~розвитку,\~будівництва житлово-комунального господарства України в своєму листі від 14.11.2013р. Питання відключення\~від мереж\~централізованого опалення\~і гарячого водопостачання в\~житлових будинках\~регулюється Правилами\~надання послуг\~з централізованого опалення\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~затвердженими постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 21.07.2005р.\~№ 630,\~внесеними Постановою\~КМУ №1268 від 31.10.2007р.)\~та Порядком\~відключення окремих\~житлових будинків\~від мереж централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води\~при відмові\~споживачів від централізованого теплопостачання\~(далі\~Порядок),\~затвердженим наказом Міністерства будівництва,\~архітектури та\~житлово-комунального\~господарства України від\~22.11.2005р.\~№4,\~із змінами. Пунктом 25\~Правил визначено,\~що відключення\~споживачів від\~мереж централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води\~здійснюється у\~порядку,\~що затверджується центральним\~органом виконавчої\~влади з комунального господарства. Цей порядок\~визначає процедуру\~надання дозволу\~на відключення\~від мереж ЦО\~і ГВП\~окремого житлового\~будинку про\~відмові споживачів\~від ЦО\~і ГВП. Для вирішення\~питання відключення\~житлового будинку\~(будинків)\~від мереж\~ЦО його\~власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВК. Відповідно до\~п.\~2.1\~Порядку Комісія\~вирішує питання\~відключення від\~мереж центрального опалення житлового\~будинку (будинків),\~а не\~окремої квартири.\~У заяві\~про відключення\~від мереж ЦО\~і ГВП\~власник (власники)\~будинку зазначає\~причини відключення.\~До заяви додається копія\~протоколу загальних\~зборів мешканців\~будинку щодо\~створення ініціативної групи\~з вирішення\~питання відключення\~від мереж\~ЦО і\~ГВП та\~прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про\~відключення будинку\~від системи\~централізованого опалення улаштуванням індивідуального\~опалення повинно\~бути підтримане\~всіма власниками (уповноваженими\~особами власників)\~приміщень у\~житловому будинку. Згідно пункту\~2.2\~Порядку Комісія\~розглядає наданні\~документи лише\~за наявності затвердженої\~органом місцевого\~самоврядування в\~установленому порядку оптимізованої схеми\~перспективного розвитку\~систем теплопостачання\~населеного пункту та\~відповідності до\~неї. Пунктом 2.2.1\~даного Порядку\~при позитивному\~рішенні комісії\~заявнику надається перелік організацій,\~до яких\~слід звернутися\~для отримання\~технічних умов\~для розробки проекту\~індивідуального теплопостачання\~і відокремлення\~від мереж\~цю і ГВП. Згідно з п.2.4.1 Порядку разом з проектом індивідуального (автономного теплопостачання надаються: -\~технічні рішення\~з розрахунками\~щодо реконструкції\~існуючої системи теплопостачання (перенесення\~транзитних стояків,\~їхня ізоляція,\~можливе перекладання розподільчих трубопроводів,\~стояків,\~заміна дросельних\~діафрагм,\~елеваторів,\~тепло лічильників тощо). Проект індивідуального\~(автономного)\~теплопостачання і\~відокремлення від\~мереж ЦО і\~ГВП виконує\~проектна або\~проектно-монтажна\~організація на\~підставі договору\~із заявником. Відповідно до\~п.2.4.2\~Порядку проект\~узгоджується з усім організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Згідно з\~п.\~2.5\~Порядку відключення\~приміщень від\~внутрішньобудинкових мереж ЦО і\~ГВП виконується\~монтажною організацією,\~яка реалізує\~проект,\~за участь представника власника\~житлового будинку\~або уповноваженої\~ним особи,\~представник виконавця послуг\~з ЦО\~і ГВП\~та власника,\~наймача (орендаря)\~квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Згідно з\~п.2.6\~Порядку по\~закінченні робіт\~складається акт\~про відключення квартири (нежитлового\~приміщення,\~секції,\~під`їзду,\~будинку)\~від мереж\~ЦО і\~ГВП (додаток 4 i в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Крім того, Мінрегіон в\~своєму роз`яснені\~також наголошує,\~якщо при відключені квартири\~від централізованого\~теплопостачання не\~було дотримано вимог Правил\~та Порядку,\~такі дії\~слід вважати\~самочинними.\~У цьому\~випадку нарахування плати\~за централізоване\~опалення є\~правомірним. те,\~що відключення квартири від мереж ЦО та ГВП здійснюється на підставі наявного пакету. Дозвільних документів, а саме: -рішення виконкому\~Львівської міської\~ради «Про\~надання дозволу\~на відключення квартири від\~мережі централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання\~з влаштуванням індивідуального опалення. -Робочого проекту на відключення квартири від мережі ЦО і ГВП. -Акту вводу в експлуатацію індивідуального котла, що встановлений у квартирі. -Акту про відключення квартири від мережі ЦО і ГВП, затвердженого підписом відповідальної особи та печаткою виконкому Львівської міської ради. Постановами Верховного Суду України від 11.11.2015р. та від 25.11.2015р., «... самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». Як встановлено судом, відповідачі, отримавши послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до їх квартири, від виконання обов`язку по їх оплаті ухилились та допустили утворення заборгованості. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги з центрального опалення становить 9270,14 грн, інфляційні втрати 176,48 грн. та 3% річних 170,26 грн. Оскільки боржники не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, в них виникає обов`язок сплати суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2\~ст.625 Цивільного кодексу\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці, що зазначено в постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. № 23/466 та\~листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. Згідно позиції викладеної у\~листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97\~то роз`яснення В АСУ від 12.05.1999р. № 02-5/223, постанови ВГСУ 06.07.2006 р. № 2-14/6102-06, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Таким чином, закріплена в пункті 10 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, що зазначено у постанові Верховного Суду України у справі 6-59цс13 від 30.10.2013 p. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Згідно ст.19\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положеньст.360-7\~ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частина 1 ст.81\~ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідачів заборгованості у вказаному розмірі, інфляційних втрат та 3% річних, в солідарному порядку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved