Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 14.01.2000 року померла її мати [PERSON]. З 1952 року і до виходу на пенсію в березні 1975 року вона працювала у колгоспі «Вперед», а в подальшому залишилася членом цього сільськогосподарського товариства, яке було реорганізовано в агропідприємство «Хустянське». В 1995 році в підприємстві було проведено паювання земель, про що було видано державний акт на право колективної власності на землю, але мати з невідомих причин не була включена до списку осіб, який додавався до цього державного акту, а тому вважає, що цим було порушено її право на земельного частку (пай), у звязку з чим просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну частку (пай), що належало її покійній матері та зобовязати [PERSON] районну державну адміністрацію Сумської області визначити розмір належної матері земельної частки (паю). Ухвалою суду від 31.10.2016 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача були залучені Хустянська сільська рада та відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнивши позовні вимоги, просила визнати за позивачкою право на земельну частку пай , у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Хустянське» розміром 4,4 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] РДА [PERSON] в задоволенні позову не заперечувала, пояснивши, що дійсно [PERSON] мала право на земельну частку (пай), однак помилково не була включена до списку осіб для видачі сертифікатів на земельну частку (пай). Представник третьої особи Хустянської сільської ради та відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області вимоги позивачки визнали повністю, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник третьої особи ТОВ «Хустянське» про розгляд справи повідомлений належними чином, в судове засідання не зявився, клопотання по відкладення судового засідання не надав. Суд, враховуючи думку учасників судового засідання, вважав за можливе справу розглянути без його участі, за наявними доказами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2000 року в м. Вільнянськ, Запорізької області померла мати позивачки [PERSON], що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивачка спадкоємиця першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якої діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, і ця обставина не заперечується відповідачем. Разом з тим, юридично позивачка спадщину не оформляла, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44970718 від 06.09.2016 року, згідно з якою спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились, а свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Спадкодавець [PERSON] була членом колгоспу «Вперед» і після виходу на пенсію в 1975 році не припиняла членства в ньому, який, в свою чергу в подальшому був приєднаний до колгоспу імені Петровського, який було реорганізовано в агропідприємство «Хустянське», а потім в акціонерно-пайове товариство закритого типу «Хустянське», КСП «Хустянське», ТОВ «Хустянське», що підтверджується показами сторін, довідкою про реорганізацію, довідкою ТОВ «Хустянське». 26.07.1995 року агропідприємство «Хустянське» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії СМ №000015, однак [PERSON] помилково не була включена до списку осіб, який додавався до нього і сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, що також підтверджується копіями державного акту на право колективної власності на землю, технічною документацією по визначенню розмірів земельної частки (паю) САПТЗТ «Хустянське», списком осіб членів АПТЗТ доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, розпорядженням голови Хустянської сільської ради від 27.06.1995року про передачу земель у колективну власність і постійне користування членам агропідприємства «Хустянське», списками громадян, яким були видані державні акти на право приватної власності на земельні паї. Згідно довідки відділу Держгекокадастру у [PERSON] районі Сумської області та додатку до розпорядження голови [PERSON] РДА від 11.02.1997 року №48, розмір земельної частки (паю) по АПТЗТ «Хустянське» становить 4,4 в умовних кадастрових гектарах. Таким чином право спадкодавця [PERSON] на вказану земельну частку( пай) розміром 4,4 в умовних кадастрових гектарах у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] була помилково не включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000015, який був виданий агропідприємству «Хустянське» 26.07.1995 року і за життя сертифікату на земельну частку (пай) не отримала. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї Постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задовленню.

Outcome: approved