Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в якому зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною відповідача та на даний час навчається на денній формі навчання у ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище». У зв`язку з тим, що вона навчається на денній формі навчання, яке є безкоштовним, все одно вона змушена витрачати кошти для проїзду, харчування, купівлю підручників, одягу, взуття та інше, тому потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки на час навчання не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, до закінчення навчання , тобто до 26 лютого 2021 року. Сторони в судове засідання не викликались, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання сторін про інше. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дочкою відповідача та [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, що стверджується копією паспорту (а.с. 3), свідоцтва про народження (а.с. 5). На даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Житомирське вище професійне технологічне училище» за професією «Адміністратор, продавець продовольчих товарів» на державному замовленні, термін навчання з 02.09.2019 року по 26.02.2021 року та знаходиться на неповному державному утриманні, що стверджується довідкою вищезазначеного навчального закладу від 04.11.2019 року № 623 (а.с. 4). Шлюб між відповідачем та матір`ю позивачки [PERSON] розірваний 19.12.2007 року за актовим записом № 126, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України позивачка має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки є дочкою відповідача та продовжує навчання. В даному випадку суд вважає, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на своє утримання, в зв`язку з навчанням, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка навчається. При цьому відповідачем не надано суду доказів, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки. Враховуючи наведене, оскільки повнолітня дочка навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати, знаходиться на власному утриманні та утриманні матері, несе витрати пов`язані з навчанням, тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак ухиляється від обов`язку, як батько допомогти повнолітній дочці закінчити навчальний заклад та здобути відповідну професію, а тому кошти на утримання дочки слід стягнути з відповідача на користь позивачки в примусовому порядку у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто з 25.11.2019 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved