Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що станом на 08 травня 2020 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Однак, 08 травня 2020 року у м. Вінниці, по вул. Пирогова, 150А, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням відповідача. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2020\~року у справі №127/10381/20 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 09 травня 2020 року до позивача звернувся потерпілий із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 27 липня 2020 року здійснено страхове відшкодування у розмірі 26\~175, 57 грн. Також позивачем понесено витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1283, 00 грн. Оскільки на\~момент завдання\~шкоди потерпілому\~цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~не була\~застрахована,\~то згідно\~з приписами\~ст.\~38.2\~ Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» є всі підстави для звернення позивача до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Сечко С.В. в судове засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує стосовно винесення заочного рішення у справі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення №127/10381/20 [PERSON] , 08 травня 2020 року, о 19 год 07 хв в м. Вінниці по вул. Пирогова, 150А, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , порушуючи вимоги п.п. 2.3б,13.1 Правил дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невідповідно відреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «KIA Sportage», д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . У результаті ДТП автомобілі отримав механічні пошкодження (а.с.4). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення №127/10381/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2020 набула законної сили 12 червня 2020 року. При цьому, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Тому, учасник ДТП [PERSON] , який одночасно є власником транспортного засобу «KIA Sportage», д.н.з [NUMBER] (а.с.10, на звороті), і цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на час вчинення ДТП відповідно до полісу №АР/4085118 від 27 лютого 2020 року (а.с.9), звернувся до позивача із заявою про відшкодування завданої його транспортному засобу матеріальної шкоди (а.с. 8). Розмір матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу «KIA Sportage», д.н.з [NUMBER] , позивачем обчислено з огляду на вартість відновлювального ремонту, визначеного у звіті №20-63 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16 червня 2020 року. Зокрема, ринкова вартість автомобіля «KIA Sportage», д.н.з [NUMBER] в непошкодженому стані на день вчинення ДТП складає 504\~308,00 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 31\~410, 68 грн (а.с. 11-17). На підставі вказаного звіту та без урахування податку на додану вартість позивачем видано наказ №3.1/112 від 24 липня 2020 року, згідно із яким сума страхового відшкодування становить 26\~175, 57 грн (а.с.18). Вказана сума була обчислена як різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою ПДВ. 27 липня 2020 року позивачем по справі було перераховано на банківський рахунок [PERSON] страхове відшкодування за вказаною дорожньо-транспортною пригодою у сумі 26\~175, 57 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1480628 від 27 липня 2020 року (а.с.21). Крім цього, позивачем також було понесено витрати на оплату послуг аварійного комісара, залученого до оцінки розміру збитків, завданого цьому автомобілю, у розмірі 1283,00 грн, що підтверджується дорученням на виконання робіт від 16 червня 2020 року, дефектною відомістю огляду колісного транспортного засобу №б/н від 21 травня 2020 року, звітом №20-63 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16 червня 2020 року, актом виконаних робіт від 06 листопада 2017 року, рахунком №20/63 від 16 червня 2020 року, платіжним дорученням №1480153 від 15 липня 2020 року (а.с.11-17, 22-24). Згідно з ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі\~ст.1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст.1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою та вини в заподіянні шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі №6-305цс15). Пленум Верховного Суду України у п.2\~постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звернув увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч.2\~ст.1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір\~(постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14). Суд звертає увагу, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2020 року було встановлено в діях відповідача наявність складу адміністративного правопорушення за\~ст. 124 КУпАП, а тому вина відповідача у скоєному є доведеною в установленому законом порядку, що не заперечувалось ним під час судового розгляду справи. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пп. «1» п. 38.2\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Судом не встановлено, що відповідач належить до осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~а відтак\~є належним\~відповідачем у\~справі. Крім цього, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 26\~175,57 грн згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування, а також додаткові витрати, пов`язані із залученням страхового комісара у загальному розмірі 1283, 00 грн. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому набув права регресної вимоги до відповідача. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог позивача, не надано доказів про відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08 травня 2020 року, а тому є всі достатні підстави для задоволення позову у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, у загальному розмірі 27\~458 грн 57 коп. Окрім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн., понесений позивачем згідно платіжного доручення №9802055 від 02 вересня 2021 року (а.с.3). На підставі викладеного та

Outcome: approved