Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги не надає, не працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, а тому вона просить стягнути аліменти з того на свою користь на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що в теперішній він не працює, ніякого постійного заробітку не має, а тому згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, а кошти на утримання дружини він не в змозі сплачувати. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 20 листопада 2012 року [PERSON] народився [INFO] від шлюбу [PERSON] і [PERSON]. Згідно довідки Слобідської селищної ради Кодимського району №39 від 14 січня 2014 року [PERSON] проживає в смт. Слобідка разом із малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], не працевлаштована. Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 16 грудня 2013 року (справа №503/2358/13-ц) шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно довідки №324 від 12 лютого 2014 року Кодимського районного центру зайнятості, [PERSON] на обліку у районному центрі зайнятості не перебуває. Згідно довідки Кодимської міськоїради №949 від 12 лютого 2014 року [PERSON] не працює з 30 червня 2008 року. Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Кодимському районі, [PERSON] на обліку в УПФУ не перебуває і пенсію не отримує. Вислухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню частково, з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Як зазначено в п.17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З урахуванням того, що відповідач не працює, не отримує гарантований і стабільний заробіток, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини 4 тої ж статті Сімейного кодексу, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом установлено, що відповідач не працює, ніяких джерел доходу не має, що підтверджує те, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Тобто, відповідач довів суду ті обставини, на які він посилається, заперечуючи проти позову. Відтак, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд враховує зазначені вище обставини і вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то в цій частині, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з вище наведених підстав. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: partial