Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.10.2006 року за нею зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач - її колишній чоловік [PERSON], з яким вони розлучилися 21.09.2007 року. Відповідач після розлучення, а саме: з 2007 року фактично проживає за іншою адресою. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримує та просить його задовольнити. Представник третьої особи просить рішення по справі винести на розсуд суду. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.10.2006 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12234690 від 20.10.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. (а.с.6-7). З копії акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] від 09.07.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 2007 року. (а.с.8). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 704,80 грн. сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved