Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 12.07.2013 року виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. В позові вказала, що 12.07.2013 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Шлюб зареєстрували у виконкомі Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від шлюбу дітей немає, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю також немає. З часу їхнього одруження вони мали домовленість про те, що повинні проживати спільним сімейним життям у її батьків, однак відповідач відмовився це зробити, зовсім не брав участі у веденні господарства, а постійно йшов до своїх батьків. Причиною розірвання шлюбу являється те, що за останній час їхнього спільного проживання відповідач значно погіршив своє ставлення до неї як до дружини, між ними часто стали виникати безпідставні сварки ініціатором яких являвся відповідач, вони перестали любити один одного. Після чергової суперечки, відповідач пішов проживати до своїх батьків в липні 2014 року і зовсім не відповідає на телефонні дзвінки з нею. У вересні 2014 року вона вже подавала заяву про розірвання шлюбу, однак на прохання відповідача закрила провадження в справі. В даний час її крок є обдуманим, а тому на розірванні шлюбу наполягає. В судове засідання позивачка не зявилася. В поданому позові просить справу розглядати у її відсутності. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання також не зявилася, хоча належно повідомлялася, що доводиться повідомленням від 31.07.2015 року. Відповідно до ст.224 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Тому суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.07.2013 року виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу являється те, що за останній час їхнього спільного проживання відповідач значно погіршив своє ставлення до позивачки як до дружини, між ними часто стали виникати безпідставні сварки ініціатором яких являвся відповідач, вони перестали любити один одного. Після чергової суперечки, відповідач в липні 2014 року пішов проживати до своїх батьків і не відповідає на телефонні дзвінки з нею. Сторони не проживають як подружжя, так як втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. Вони не проживають спільним сімейним життям, не ведуть спільно господарство. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, миритися з відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки такий шлюб зберігати не доцільно. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому прізвище відповідачці після розірвання шлюбу слід відновити „Тригубяк. Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 110,112, 213 СК України та

Outcome: approved