Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Шишацького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. У позовній заяві позивач вказав, що 25.12.2012 року Публічне акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON], [INFO], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-16028-251212. Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.5 частини 1 вищевказаного Договору позивач (за договором - Банк) відкриває відповідачу (за договором - Клієнт) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні та згідно п. 2.3. частини 3 Договору встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 2000 грн. Згідно п.1 частини 3 Договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні та встановивши кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. Відповідач скористувався кредитною лінією, але станом на 29.05.2014 не виконує належним чином зобов'язань за договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 2694,38 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 928,62 грн., прострочене тіло кредиту - 1070,35 грн., заборгованість за комісіями - 695,41 грн. В зв'язку з викладеним позивач посилаючись на норми Цивільного та Цивільно-процесуального Кодексів України просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 2694,38 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, та незважаючи на те, що ухвалою суду від 01 вересня 2014 року його явку визнано обов'язкової, в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] наявність підстав для позову визнала в повному обсязі та підтвердила, що дійсно оформлювала кредит у «Дельта банк» та мала перед ним заборгованість, розмір якою нею не оспорюється. В той же час зазначила, що 28.08.2014 року повністю погасила існуючу заборгованість перед банком та подала заяву про закриття кредитного договору. В зв'язку з викладеним просила не задовольняти позовні вимоги. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв'язку судом встановлені наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON], шляхом акцептування пропозиції (оферти) останньої, викладеної у формі письмової заяви № 003-16028-251212, було укладено кредитний договір за вищевказаним номером, який складається з заяви (пропозиції) (а.с.3), Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк» розміщених на сайті банку та Тарифів Банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Нова Кредитна картка № 1» (а.с.3). Вказаний договір підписано сторонами, із зазначенням дати 25 грудня 2012 року та скріплено печаткою банку. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач (банк) належним чином виконав свої договірні зобов'язання відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, що підтверджується особистим підписом відповідача в договорі, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 2000 грн. Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином своєчасно не виконувала, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 29 травня 2014 року, мала перед ним заборгованість у сумі 2919,38 грн., з яких тіло кредиту - 928,62 грн., прострочене тіло кредиту - 1070,35 грн., заборгованість з комісії - 695,41 грн., пеня у розмірі - 225,00 грн. (а.с. 9). При цьому при визначені в позовній заяві суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач суму пені в розмірі 225,00 грн. до загальної суми заборгованості не включив, а отже питання про її стягнення судом не розглядається. Вищевказані обставини послугували підставою для звернення позивача до суду. В той же час 28.08.2014 року відповідач погасила наявну заборгованість, внісши 2800 грн. на картковий рахунок [NUMBER] в ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується квитанцією № 38929324 (а.с.11). Згідно виписки по рахунку [NUMBER] (отримувач [PERSON]), сформованої 12 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк», кінцевий залишок по рахунку становить 7,86 грн., кінцева заборгованість по сплаті комісійних та процентів - 0,00 грн. (а.с.27). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином підтвердила відсутність у неї, станом на день розгляду справи, заборгованості за кредитним договором перед позивачем, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. З врахуванням приписів статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» - судові витрати в сумі 243,60 грн., у вигляді сплаченого позивачем судового збору, суд відносить на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed