Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка у серпні 2015 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 18.02.2006 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу, позивачка [INFO]. народила сина - [PERSON]. Проте, з травня 2015 р. позивачка та відповідaч фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо та з цього часу відповідач ухиляється від матеріального утримання та участі у вихованні їх спільної дитини, не піклується про неї та не допомагає, участі у вихованні сина не приймає. Позивачка зазначає, що син перебуває на повному її утриманні, хоча матеріальне забезпечення останнього не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя. Оскільки відповідач припинив утримувати спільну дитину сторін та інших утриманців він не має, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні виомги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, з судовим рішенням, яке буде прийнято, згоден (а.с. 18). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10) Встановлено, що сторони з 18.02.2006 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 6) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачкою з травня 2015 р. сторони фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки та з цього часу про живають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі де і зареєстрований, а саме: за адресою: [ADDRESS], яка його матеріально утримує та несе всі витрати по його вихованню. В судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача інших утриманців, при цьому доходи позивачки є недостатніми для утримання малолітньої дитини, у зв'язку з чим суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] саме в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приходить до висновку, що позивачка відповідно до ст. 60 ЦПК України довела в судовому засіданні позовні вимоги. Які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved