Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій зазначає, що останній допустив виникнення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, банк має намір звернути стягнення на предмети іпотеки, однак органами державної виконавчої служби арештовано це ж нерухоме майно в межах виконавчого провадження. У звязку з наведеним позивач просить зняти арешт із двох земельних ділянок площею по 0,1 га, розташованих на території СТ «Захист» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва, кадастрові номер 3223186800:07:020:0072, 3223186800:07:020:0073, що належать [PERSON], який накладено 14.06.2011 року відділом державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області згідно постанови № 27239081 (номер запису про обтяження 11316272). В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся, причин неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи заперечень проти позову не подав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 25 січня 2008 року ВАТ «Кредитпромбанк» було надано кредит [PERSON], що підтверджується кредитним договором № 49.35/362/08-НВС. 25 січня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого виконання зобовязань за вказаним кредитним договором було забезпечено предметом іпотеки - двома земельними ділянками площею по 0,1 га, розташованих на території СТ «Захист» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва, кадастрові номер 3223186800:07:020:0072, 3223186800:07:020:0073, що належать [PERSON], що підтверджується іпотечним договором № 49.35/362/08-НВС, інформаційною довідкою. 26.06.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» продав право вимоги за вказаними договорами позивачеві ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується договором, додатком до нього. Заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 22.01.2016 року складає 1\~357\~419 грн. 46 коп., що підтверджується розрахунком. 14 червня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області було винесено постанову № 27239081 про арешт всього майна боржника [PERSON] в межах процедури примусового виконання судового рішення, про що внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 11316272), що підтверджується інформаційною довідкою. Правовий статус позивача підтверджується наказом, рішенням, випискою, витягом. При наданні правової оцінки позову суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Згідно ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення Згідно ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Позивач не посилається на незаконність накладення арешту на спірні земельні ділянки, з матеріалів справи подібних обставин не вбачається, тому суд вважає, що арешт на спірне нерухоме майно було правомірно накладено державним виконавцем відповідно до чинного законодавства. В порядку цивільного процесуального законодавства позивач не звертався зі скаргами щодо арешту майна, не вживав заходів для захисту своїх інтересів іншим процесуальним способом, окрім як шляхом подання цього позову. В обґрунтування вимог цього позову позивач посилається на порушення його цивільних прав та інтересів, однак в судовому засіданні не встановлено обставин, які б породжували цивільно-правові наслідки, зазначені у позовних вимогах, а саме зняття арешту майна. Так, судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували на порушення законних прав чи інтересів позивача саме визначеним позовом відповідачем [PERSON], який не здійснював дій щодо накладення арешту на власне майно, що вказує на неналежність відповідача. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували підстави та достовірні обставини накладення арешту на майно, втрати необхідності у арешті майна із передбачених законом підстав, співвіднесення постанови державного виконавця від 14.06.2011 року саме із виконанням рішення суду щодо стягнення заборгованості саме за кредитним договором № 49.35/362/08-НВС від 25 січня 2008 року, відсутність інших грошових зобовязань за виконавчим провадженням № 27239081, наявність у позивача будь-якого процесуального статусу у виконавчому провадженні, належність спірного майна саме відповідачеві станом на час предявлення позову та інших суттєвих обставин, які слід враховувати при вирішенні цього спору. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач не посилається на те, що спірне нерухоме майно належить ПАТ «Дельта Банк», отже посилання позову на ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» не узгоджується із фактичними обставинами справи. Посилання позивача на норми права, які регулюють правовідносини щодо іпотеки, виключення майна із акту опису суд вважає безпідставними, оскільки вони породжують правових наслідків у вигляді зняття арешту з майна. Обраний позивачем спосіб захисту інтересів не узгоджується із законом, при цьому вимог про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, про виключення майна з опису, звернення стягнення на предмет іпотеки тощо позивач не предявляв, тому правове обґрунтування позову суд вважає неспроможним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під час судового розгляду судом не встановлено порушень цивільних прав чи законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Від участі в судовому розгляді позивач ухилився, а поданих ним доказів недостатньо для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги недоведеними і необґрунтованими, а також такими, що не узгоджуються із наявними у справі доказами. Враховуючи викладене вище, позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed