Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. За життя мати склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно позивачці. Остання спадщину прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Ухвалою судді від 09 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 03 грудня 2019 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та задоволено клопотання позивача про витребування у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 06 листопада 2019 року від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. 02 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов підтримує. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому судовому засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 жовтня 2012 року (а.с.10). Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 17 вересня 2012 року (а.с.11). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 серпня 1961 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 1984 року підтверджується те, що позивачка є дочкою [PERSON] (а.с.8, 9). Відповідно до довідок Новоушицької селищної ради №595 від 27 червня 2013 року, №321, 322 від 31 травня 2019 року [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована одна у належному їй житловому будинку в [ADDRESS] (а.с.12, 56, 58). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 46130,00 гривень. Реєстрація права власності на зазначене домоволодіння не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.19, 57). Із матеріалів спадкової справи №262-2012 вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] подавши заяву про прийняття спадщини. Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.59). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки подала заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. У позовній заяві [PERSON] просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1500,00 грн та судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач клопотання про зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із їх неспівмірністю, не заявив. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачка подала суду: ордер про надання правової допомоги серії ХМ №011095; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] ; копію договору про надання правової допомоги від 10 червня 2019 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Солов`єм О.В., відповідно до якого за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 700 грн. за 1 годину роботи; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію про оплату гонорару від 25 червня 2019 року у сумі 1500 гривень; копію акту приймання-передачі виконаної роботи до договору №36 від 25 червня 2019 року. Відповідно до даних акту приймання-передачі виконаної роботи (а.с.26), адвокатом виконані наступні послуги: вивчено матеріали справи та надано консультацію - 350 грн; підготовлено позовну заяву - 700 гривень; представництво у судових засіданнях - 700 грн. Однак адвокат не брав участі у судових засіданнях, оскільки подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно позивачкою доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1050 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Позивачка 22 липня 2019 року подала позов майнового характеру, що ґрунтується на визнанні за нею права власності на домоволодіння, вартістю 46130,00 грн., що становить ціну позову. Судовий збір, який підлягав сплаті за подання до суду даного позову та був сплачений позивачкою та становить 768 грн 40 коп. (0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Отже, враховуючи задоволення позову, витрати позиваки зі сплати судового збору у сумі 768 грн 40 коп. підлягають компенсуванню відповідачем.

Outcome: approved