Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення. Відповідач свого обов`язку щодо сплати за надані послуги своєчасно та в повному обсязі не здійснює, у зв`язку з чим, має перед позивачем заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 15701 грн. 24 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 8285 грн. 37 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 6025 грн. 74 коп.; інфляційні витрати у розмірі 997 грн. 16 коп.; три відсотки річних у розмірі 392 грн. 97 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення, а також судові витрати. Ухвалою суду від 25.02.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В призначене судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Картавцевої А.О., що діє на підставі довіреності, від 20.01.2020 року про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25.02.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал» Згідно з положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24 червня 2004 року та п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10 січня 2002 року закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Судовим розглядом встановлено, що відповідач, в порушення зазначених вище вимог закону, оплату за надані послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим, має перед позивачем заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 8285 грн. 37 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 6025 грн. 74 коп. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи відсутність заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, позовні вимоги КП «Харківводоканал» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 8285 грн. 37 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 6025 грн. 74 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 997 грн. 16 коп. та 3% річних у розмірі 392 грн. 97 коп. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 30475 від 17.02.2020 року, під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в сумі 2102,00 грн. з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved