Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 15 січня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою у її батьків. Відповідач працює у ТОВ «Дніпрокераміка» ливарником, отримує заробітну плату, аліментними зобовязаннями щодо інших осіб не обтяжений, спору про місце проживання дітей між ними немає. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дітьми трирічного віку. Просить стягнути з відповідача судові витрати на свою користь. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат на свою користь відмовилася. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, а саме: визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей у повному обсязі, а вимоги щодо стягнення аліментів на дружину не визнав у повному обсязі. Додатково пояснив, що дійсно працює ливарником, отримує заробітну плату близько 4000,00 грн., з яких ще вираховуються податки. Враховуючи, що з його заробітку будуть відраховуватися ще й аліменти, то коштів, які йому будуть залишатися, буде недостатньо для його життя. На підставі ч.1 ст.197 ЦПК України під час розгляду справи судом здійснюється повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення сторін, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем у частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині. Так, судом у судовому засіданні з копій свідоцтв про народження встановлено, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів, а також із пояснень сторін судом встановлено, що діти проживають разом з матірю, відповідач у справі допомогу на утримання дітей не надає, працездатний, працює і отримує заробітну плату, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти, визнає у даній частині заявлені до нього позовні вимоги, у тому числі й заявлений розмір аліментів. Судом також враховано положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. А відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У звязку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 31 січня 2017 року, і до повноліття дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивачки до досягнення дітьми трирічного віку, суд керувався положеннями ч.2 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка зазначила в позовній заяві, що вона просить стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дітьми трирічного віку. Проте, пояснити суду, чому саме такий розмір аліментів на своє утримання вона просить стягнути з відповідача, позивачка не змогла. Вона вказала лише, що не працює, діти знаходяться на її утриманні, жодних доходів вона самостійно не отримує, тому потребує матеріальної допомоги чоловіка. Окрім того, вона не надала до суду жодних належних доказів на підтвердження заявленого розміру аліментів на своє утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом враховано, що відповідач у справі має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки отримує стабільний дохід, а відповідачка жодних доходів не отримує у звязку з перебуванням її у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Беручи до уваги вищенаведене,

Outcome: partial