Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 26 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області. В обґрунтування позову посилається на те, що з 26 вересня 2003 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народилися діти: донька [PERSON] ( [INFO] ), донька [PERSON] ( [INFO] ), син [PERSON] ( [INFO] ). Спільне життя не склалося через велику різницю характерів та непорозуміння один одного. Шлюбні відносини фактично припиненні, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляд справи. Відповідач про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їй судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з`являлася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, про причини неявки суд також не повідомляла. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином та повторно не з`явився в судове засідання, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 26.09.2003 року вбачається, що 26 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 97 (а.с. 7). Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] ( [INFO] ), доньку [PERSON] ( [INFO] ), сина [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9, 10). В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер, його відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачкою у позовній заяві. Подальше спільне життя чоловіка [PERSON] , та дружини [PERSON] , збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Враховуючи вищевикладене, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « [PERSON] ». Позивачка не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне після припинення шлюбу між сторонами не змінювати прізвище позивачки. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору, відповідно до квитанції (а. с. 1). На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115 СК України,

Outcome: approved