Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017 року. Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. На теперішній час спільне проживання з відповідачем неможливе через складні взаємини, що привело до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач добровільно допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Також, позивачка зазначає про те, що дитина проживає разом з нею, вона несе витрати пов`язані з вихованням та утриманням дитини, також вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим вона також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Позивачка зазначає про те, що у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та на її утримання, оскільки відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, інші непрацездатні утриманці у нього відсутні. У зв`язку з вищевказаним позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд розірвати між сторонами шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості надати дитині необхідне і достатнє утримання. Крім того, позивачка просить стягнути аліменти на своє утримання по досягненню дитиною трьох років, у розмірі 3 000 гривень щомісячно та судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.25), причини неявки не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с.4). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2017 року (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї не можливо, оскільки відповідач разом з позивачкою спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає. У зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, позивачка не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» щодо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку який батьки зобов`язані забезпечити дитині. З урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника, та враховуючи те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України) суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача має становити 2 013 грн., тобто прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який діяв на момент подачі позову та який при виконанні рішення суду має підвищуватись у зв`язку із підвищенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у визначеній позивачкою сумі (4 000 грн.) належними доказами не підтверджено. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено про те, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та відповідач має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу, однак враховуючи матеріальний стан відповідача та необхідність сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд вважає про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн., стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та 908 грн. стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині задоволення вимог позивача про відшкодування судових витрат - витрат на правову допомогу в розмірі 8 500,00 грн. суд відмовляє через відсутність належних доказів несення позивачем таких витрат. На підставі ст.ст. 84, 110-112, 141, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved