Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка у червні 2020 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 2007 р. по 2019 р. перебувал у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі позивачка [INFO] народила сина - [PERSON] . Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільної дитини, не піклується про неї та не допомагає. Позивачка зазначає, що син перебуває на повному її утриманні, хоча матеріальне забезпечення останьої не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя. Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.06.2020 р. відкрито провадження у справ, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не наддав, натомість подав до суду відзив на позов, у якому визнав позов частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмір 2000,00 грн. на місяць. Крім того вказав, що він одружений з 28.02.2020 року, дружина вагітна, змушений винаймати житло, сплачувати за комунальні послуги, а тому він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 01.01.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Встановлено, що [INFO] народився син сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 28.01.2009 р. ВРАЦС Святошиснького РУЮ у м. Києві (а.с. 7). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Пунктом 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.06 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи, що дружина відповідача вагітна, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги позивача, а саме стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial