Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 04 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк») та [PERSON] був Укладений кредитний договір №112088441000 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер було змінено на №1120884001), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000 дол. США з розрахунку 12 % річних на строк з 04 вересня 2007 року по 03 вересня 2018 року. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «Укрсиббанк» передає АТ «Дельтабанк»права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «ДельтаБанк» замінює АТ «Укрсиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань замість АТ «Укрсиббанк» переходить до АТ «ДельтаБанк». Вказував на те, що відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалась повернути кредит у повному обсязі в термін та розміри, що встановлені графіком погашення кредиту, проте [PERSON] умови договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялась, у зв'язку з чим станом на 26.03.2013 року у неї виникла заборгованість в розмірі 146104,53 грн., з яких за кредитним договором №1120884001 сума заборгованості за кредитом - 101653,06 грн., сума заборгованості за відсотками - 42455,70 та за кредитним договором №11208841000 - заборгованість по відсотках - 1995,77 грн. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі146104,53 грн. та судовий збір в розмірі 1461,05 грн. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.08.2013 року позов було задоволено, проте ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.01.2014 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення та вказане рішення суду скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, окрім того вказала на те, що розрахунок заборгованості позивач веде з моменту прийняття на баланс кредитної справи відповідача після укладення договору купівлі-продажу вимог за кредитами, укладеного між позивачем та АТ «Укрсиббанк» та надала розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 26.03.2013 року, при цьому вказала, що відповідачем в судовому порядку оскаржено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим виконавчий напис не виконано, просила позов задовольнити та в подальшому направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги банку до відповідача не визнав з підстав зазначених в заяві про перегляд заочного рішення, зокрема вказував на те, що 19.03.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно відповідача для реалізації в рахунок погашення заборгованості вказаної у позовній заяві, а тому задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості являється подвійною відповідальністю, у зв'язку з наведеним просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов банку про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 04 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №112088441000 (а/с 13). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 15 000 дол. США, а позичальник зобов'язується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах встановлених у договорі. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору. Як вбачається зі змісту п.п. 3.1.3, 3.4.3 вказаного вище договору про надання споживчого кредиту у випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені Договором, Банк, відповідно до вимог чинного законодавства, має право видати наказ про примусову оплату боргу за Договором. Позичальник зобов'язується достроково повернути Банку в повному мірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору. Також, відповідно до положень вказаного кредитного договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та п. 6.1.2. договору встановлений відповідний порядок дострокової вимоги повернення кредиту. Як вбачається з додаткової угоди №2 від 30.01.2009 року до вказаного вище кредитного договору було змінено номер основного кредитного договору встановлено щомісячний ануїтентний платіж для погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 190 дол. США, а також внесено зміни щодо порядку розрахунку процентів та дострокового погашення кредиту за ініціативою банку (а/с 21). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Відповідно до графіку погашення заборгованості та довідки ПАТ «Дельта Банк» від 26.03.2013 року відповідач належним чином не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором та додатковою угодою, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 26.03.2013 року становить 146104,53 грн., з яких за кредитним договором №1120884001 сума заборгованості за кредитом - 101653,06 грн., сума заборгованості за відсотками - 42455,70 та за кредитним договором №1120884000 - заборгованість по відсотках - 1995,77 грн. (а/с 7,18, 100). Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення позивач направляв відповідачу відповідне повідомлення (а/с 11) Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк», а також актом прийому передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги, витягом з додатку до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги, ПАТ «Укрсиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги по кредитному договору №112088441000 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер було змінено на №1120884001), укладеному між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] (а/с 5,10,32). Таким чином позивач набув права вимоги за вище вказаним кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис та запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вказаного виконавчого напису, згідно договору іпотеки №62602 від 04.09.2007 року зазначене нерухоме майно передане [PERSON] в іпотеку АКІБ «Укрсибанк» в якості забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11208841000 від 04 вересня 2007 року (а/с 69). На підставі вище вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ було відкрито виконавче провадженні №37653847, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2013 року (а/с 70). Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі змісту ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином, позивач мав право на звернення з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки здійснення позивачем свого права на судовий захист не може ставитись в залежність використання ним інших способів захисту порушеного права, до яких зокрема відноситься звернення стягнення на майно шляхом вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Так, звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису свідчить про відсутність між сторонами кредитного зобов'язання будь-якого спору, проте звернення до суду з позовом свідчить про протилежне. Окрім того, як вбачається з копії ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.10.2013 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса [PERSON], третя особа ПАТ «Дельта Банк» про скасування виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки (а/с 92). Наведене вище свідчить про наявність спору між сторонами, а тому, суд, враховуючи обставини справи, не належність виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а також те, що відповідач звернулась до суду з позовом щодо скасування виконавчого напису нотаріуса, а отже заборгованість за кредитним договором №11208841000 від 04 вересня 2007 року на момент розгляду справи в суді не погашена та виконавчий напис нотаріуса не виконаний, приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача та задоволення позовних вимог банку. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved