Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила зняти арешт з майна та заборону на його відчуження, яке було накладено постановою від 25 березня 2003 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області Головченко О.А. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її чоловіка [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, зокрема й на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , проте під час оформлення спадщини у приватного нотаріуса з`ясувалося, що цей житловий будинок знаходиться під арештом майна боржника за вказаною вище постановою. Але зняти арешт із майна в позасудовому порядку не виявилося за можливе, так як виконавче провадження, в рамках якого було арештовано майно спадкодавця, не вдалося ідентифікувати. Вказуючи, що згідно наявної копії постанови державного виконавця від 25 березня 2003 року арешт був накладений на майно боржника [PERSON] , зокрема й на житловий будинок [PERSON] , хоча будинок останнього ніякого відношення до [PERSON] не має, і виконавче провадження на тепер не існує, що порушує її спадкові майнові права, тому звернулася до суду і просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву з прохання розглядати справу без його участі та участі позивачки, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема й на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] . Право його власності на будинок підтверджується свідоцтвом від 02 червня 1989 року, виданим виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Під час нотаріальної процедури оформлення спадщини його спадкоємиця - дружина [PERSON] з`ясувала, що спадковий житловий будинок знаходиться під арештом, накладеним державним виконавцем. Так, з Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру про їх обтяжень вбачається, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт постановою від 25 березня 2003 року державним виконавцем ДВС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області. При цьому арешт на будинок накладено як належний власнику [PERSON] . На звернення позивачки до Вітовського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) вона отримала відповідь від 01 грудня 2020 року про неможливість ідентифікувати виконавче провадження за даними, які містяться в реєстрі обтяжень, зокрема й по даним щодо боржника. З наявної копії постанови від 25 березня 2003 року державного виконавця Головченко О.А. вбачається, що в порядку виконання виконавчого листа № 1-227, виданого Заводським міським судом 19 листопада 2002 року, був накладений арешт на майно боржника [PERSON] , зокрема на житлові будинки, розташовані по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Достовірно стягувача з цієї постанови встановити неможливо. В той же час, відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 29 липня 2021 року [PERSON] був власником житлового будинку по [ADDRESS] . Виходячи із вказаного свідоцтва про право власності від 02 червня 1989 року, а також зазначеної довідки Воскресенської селищної ради від 29 липня 2021 року житловий будинок під [ADDRESS] не належав боржнику за виконавчим провадженням [PERSON] , а належав [PERSON] . Достовірних даних що [PERSON] мав відношення до боргів [PERSON] немає. Тобто арешт цього будинку та внесення про це інформації до реєстрів нерухомого майна та реєстрів обтяження є неправомірним. Однак в порядку примусового виконання скасувати арешт не виявляється можливим так як виконавчого провадження, за яким він був накладений, не виявлено. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а парво приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі ст. 50 цього ж Закону визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження за його повного виконання арешт повинен бути знятий. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначені положення закону та відсутність виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] , в межах якого було накладено арешт на будинок [PERSON] , а також підтвердження допустимими доказами, що будинок належав останньому, тому суд вважає, що існування арешту його будинку до цього часу є неправомірним і порушує права його спадкоємиці, майнові права якої мають бути захищені шляхом зняття арешту та всіх обтяжень з будинку. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved