Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 21.11.2011 року [PERSON]. уклав з позивачем кредитний договір №008-25503-211111, у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом. Вказує на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим, станом на 18.06.2015 рік за ним утворилась заборгованість в сумі 5375,00 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 650,00 грн.; простроченим кредитом - 2100,00 грн.; відсотках 2625,00 грн. У звязку із викладеним, просять суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 5375,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №008-25503-211111 від 18.06.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії. З розрахунку видно, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 18.08.2015 року становить 5375,00 грн. яка складається з: заборгованість за кредитом 650,00 грн.; простроченим кредитом - 2100,00 грн.; відсотках 2625,00 грн. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконує умови кредитного договору, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 5375,00 грн. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість. Крім того, слід стягнути з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved