Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Чугуївтепло», звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. В позові Комунальне підприємство «Чугуївтепло» просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Чугуївтепло» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року в розмірі 15143 грн. 23 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00. Представник позивача - Комунального підприємства «Чугуївтепло», в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, до суду надійшла заява про слухання справи без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та відмовити в задоволенні позову, оскільки вона погасила заборгованість, яку просить стягнути КП «Чугуївтепло». Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які належним чином повідомлялися про розгляд справи, однак до суду не з`явилися. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року в неї утворилася заборгованість перед Комунальним підприємством «Чугуївтепло» за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 15143 грн. 23 коп. Добровільно [PERSON] не сплатила заборгованість, тому КП «Чугуївтепло» звернулося до суду аби стягнути заборгованість в судовому порядку. 13 березня 2020 року [PERSON] надала заяву з квитанціями, які підтверджують сплату боргу перед КП «Чугуївтепло». Згідно з Квитанцією від 03 січня 2020 року [PERSON] сплатила КП «Чугуївтепло» 10900 грн.00 коп. Згідно з квитанцією від 09 січня 2020 року [PERSON] сплатила КП «Чугуївтепло» 5244 грн.22 коп. В призначенні обох платежів вказано «за опалення ос/р 1512, кожедуба 13, кв.17». Відповідно до довідки-розрахунку особовий рахунок вказаний також - 1512 (аркуш 5). Таким чином, [PERSON] надала до суду докази оплати КП «Чугуївтепло» послуг з постачання опалення в розмірі 16144 грн.22 коп. Окрім того, [PERSON] надала до суду квитанцію про сплату 1921 грн. 00 коп. на користь КП «Чугуївтепло» із зазначенням в призначенні платежу: «плата за повернення судового збору». Тобто, вона і повернула КП «Чугуївтепло» суму судового збору, який вони сплатили за подачу позову до суду. Однак, КП «Чугуївтепло» від позовних вимог не відмовилися і не повідомили суд про зарахування коштів на особовий рахунок Відповідача, а наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. На час розгляду справи, суд встановив, що право позивача не порушене, оскільки відповідач виконала свої зобов`язання щодо сплати заборгованості. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист та звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій» завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Зі змісту Конвенції з прав людини про захист прав людини і основоположних свобод та судової практики Європейського суду з прав людини вбачається, що право на задоволення позову у справі що розглядається має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані або оспорювані права. Згідно з правовими висновками, зробленими Верховним Судом України у постановах від 02.07.2014 № 6-78цс14 та від 09.12.2015 №6-849цс15, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed