Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач КС «Землевласник» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 11.07.2013р. КС «Землевласник» було укладено кредитний договір №Ж23822 з [PERSON], за яким він отримав кредит у розмірі 15\~500грн., та крім повернення основного боргу зобовязався сплатити 60% річних від суми залишку кредиту за користування грошима. За умовами договору сторони встановили графік повернення грошей та сплати процентів 11 числа кожного місяця. Крім того, 11.07.2013р. було укладено договір поруки №Ж2322 з відповідачем [PERSON], за яким остання виступила гарантом виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Незважаючи на обумовлені строки повернення боргу та сплати процентів за користування кредитом, відповідач порушив умови договору, станом на 03.06.2015р. має заборгованість зі сплати процентів у сумі 12\~732,74грн. та зі сплати основного боргу у сумі 15\~500грн. У звязку з чим просив суд винести рішення, яким стягнути на користь КС «Землевласник» солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором зі сплати процентів у сумі 12\~732,74грн. та зі сплати основного боргу у сумі 15\~500грн. У судове засіданні представник позивача КС «Землевласник» не зявився, до початку судового засідання надав заяву у якій у повному обсязі підтримував позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності та погоджувався на заочний розгляд справи, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача КС «Землевласник». Відповідачі [PERSON], [PERSON] повторно у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. 29 вересня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до п.1.1 кредитного договору №Ж2322 від 11.07.2013р. з додатком до нього(а.с.5-7) кредитодавець КС «Землевласник» надає позичальнику [PERSON], кредит в сумі 15\~500 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1 вказаного договору строк дії договору 12 місяців з 11.07.2013р. по 11.07.2014р., кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дня отримання позичальником кредиту, тобто з 11.07.2013р. по 11.07.2014р. Згідно п.2.6 сукупна вартість кредиту складає 60% від суми кредиту або 9299,96грн. Згідно 3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) становить 60 процентів річних. Відповідно до Графіку розрахунків дата надання кредиту 11.07.2013р., сума кредиту 15\~500грн., процентна ставка 60, та графіком встановлюються періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, останньою датою платежів є 11.07.2014р. Відповідно до п.1.1 договору поруки №Ж2322 від 11.07.2013р., укладеного між відповідачем [PERSON], позивачем КС «Землевласник» та відповідачем [PERSON] (а.с.7зворот), поручитель [PERSON] зобовязується перед кредитором КС «Землевласник» відповідати за зобовязаннями [PERSON] що витікають з договору №Ж2322 від 11.07.2013р. Відповідно до п.2.1 вказаного договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Згідно п.3.1 вказаного договору поруки, порука вступає в силу з моменту підписання договору і діє до повного виконання сторонами зобовязання перед кредитором. Згідно копії видаткового касового ордеру (а.с.8) [PERSON] отримав 11.07.2013р. в КС «Землевласник» кредит згідно договору №Ж2322 від 11.07.2013р. у сумі 15\~500грн. Згідно копій прибуткових касових ордерів (а.с.8) [PERSON] сплачено КС «Землевласник» по кредиту згідно договору №Ж2322 3650грн. 23.12.2013р., 200грн.-25.03.2014р., 900грн.-07.06.2014р. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно позовної заяви (а.с.3) позивач КС «Землевласник» звернувся до суду з даним позовом 08.06.2015р. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів даної цивільної справи (а.а.с.3,5-7,8) було достовірно встановлено, що позивач КС «Землевласник» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення у тому числі і з поручителя відповідачки [PERSON] суми боргу та відсотків за кредитним договором лише через 10 місяців 26 днів від дня настання строку виконання основного зобовязання, який настав 11.07.2014р., що підтверджується дослідженим у судовому засіданні графіком платежів (а.с.6зворот), тобто звернувся до суду після припинення договору поруки згідно другого речення частини 4 ст.559 ЦК України, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором зі сплати процентів у сумі 12\~732,74грн. та зі сплати основного боргу у сумі 15\~500грн. з відповідачки [PERSON], яка є поручителем, необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити. Положення пункту п.3.1 Договору поруки №Ж2322 про те, що порука діє до повного виконання зобовязання сторонами перед кредитором, не означає, що договором поруки встановлено строк припинення такої поруки в розумінні цього поняття ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, а тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23.05.2012р. у справі №6-33ц12, яка є обовязковою для всіх судів України відповідно до положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], який є основним боржником, то у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість за наданим кредитом перед позивачем КС «Землевласник» за кредитним договором зі сплати процентів у сумі 12\~732,74грн. та зі сплати основного боргу у сумі 15\~500грн., а всього у сумі 28\~232,74грн., що підтверджується дослідженими матеріалами справи (а.с.а.с.5-7,8), а відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, і згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги позивача КС «Землевласник» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором всього у сумі 28\~232,74грн. - законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] користь КС «Землевласник» слід стягнути судовий збір у розмірі 282,32грн., сплачений позивачем при поданні позову.

Outcome: partial