Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу, в якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по банківському вкладу згідно договору №313731/23607/5-14 від 27.08.2014р. про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в сумі 5746 доларів США, що за курсом НБУ складає 128000грн. 01коп. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 27.08.2014р. між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №9 філії «Запорізьке РУ» АТ Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 313731/23607/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті строком на 5 місяців. 04.03.2015р. та 31.03.2015р. позивачка зверталася до банку з письмовими вимогами про повернення депозиту, шляхом видачі готівки через касу банку. В результаті цього, відповідач розрахувався з [PERSON] частково. На неодноразові звернення позивачки про повернення решти суми по депозиту, відповідач відмовився виконати її вимогу. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, оскільки відповідачем до теперішнього часу залишок суми банківського вкладу не повернуто, що порушує законні права просили ухвалити заочне рішення. Представник відповідача заперечень проти позову не надав його представник у судове засідання не зявився, поважних причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Відповідно до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. В судовому засіданні позивачкою доведено, що її право порушено саме відповідачем. Згідно ст.10 та ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003р. №516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2014р. між сторонами був укладений договір №313731/23607/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на 5 місяців (а.с.3). На виконання вимог п.1 договору, позивачем було внесено, а банком прийняті грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.5.011775 у сумі 6000 доларів США на строк з 27.08.2014 р. по 27.01.2015р., у порядку та на умовах, визначених договором. Пунктом 2 договору визначено, що за користування коштами вкладу протягом строку, банк нараховує та виплачує проценти за ставкою 11.60% річних. Нараховані проценти зараховуються вкладником на рахунок відкритий банком № 2638.8.011775.007. Згідно п.6 договору після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові у порядку, строки та на умовах передбачених положенням п.5.2 Основних умов. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 3 ст.1058 ЦК України, визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини повязані з виконанням умов укладеного між [PERSON] та Банком Договору поширюються положення норм глав 71,72 Цивільного кодексу України, а також положення Договору. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. 04.03.2015р. та 31.03.2015р. позивачка зверталася до банку з письмовими вимогами про повернення депозиту, шляхом видачі готівки через касу банку. В результаті цього, відповідач розрахувався з [PERSON] частково. На неодноразові звернення позивача про повернення решти суми по депозиту, відповідач відмовився виконати її вимогу. Сума неповернутого депозиту станом на 22.04.2015р. становить 5746,52 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 128000,01грн. Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обовязок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача заборгованість по банківському вкладу в сумі 5746 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 128\~000грн. 01коп. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що становить 1280,00грн.

Outcome: approved