Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 11.04.2017 вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві актовий запис №480. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною розлучення стали різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вона на примирення не згодна, оскільки впевнена, що зберегти сім`ю неможливо, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Дитина проживає з нею, ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання сина. На момент подання позову відповідач працює в ТОВ «Спаркі Україна» та має мінливий дохід, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує соціальну допомогу на утримання дитини в розмірі 860 грн. щомісячно. Вказаних коштів не вистачає для достатнього забезпечення і утримання дитини та для її проживання, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також суму сплаченого нею судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 37). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що з 11 квітня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №480, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог в цій частині, тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із довідки, виданої ТОВ «ТЛСКонтакт Україна», [PERSON] в період з 31.12.2018 по [INFO] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с.13, 14). Відповідно до довідки, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Чернігівської області №235 від 03.02.2020, [PERSON] зареєстрований за місцем проживання матері, позивачки в справі (а.с.15). [PERSON] отримує державну допомогу сім`ям з дітьми з 01.11.2018 року, розмір якої складає 860 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Бобровицької РДА Чернігівської області (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. З урахуванням того, що сторони проживають за різними адресами, малолітня дитина, проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, а також те, що відповідач працює та отримує мінливий дохід, він не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 грн. щомісячно, а також аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Так як відповідач не заперечує щодо повернення позивачці суми судових витрат, а також те, що позивачка звільнення від сплати судового збору при зверненні із позовними вимогами про стягнення аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки та на користь держави згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved