Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач ПАТ«Альфа-банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» загальну заборгованість 46 585 грн. 90 коп. за кредитним договором №500936171 від 23 квітня 2014 року та судовий збір у розмірі 1 218 грн. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з»явився, надіславши разом із позовною заявою клопотання про розгляд справи без участі представника банку. Зазначивши, що проти винесення заочного рішення не заперечують, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON], до суду 28 січня 2016 року не з»явилася, будучи належним чином повідомлена (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судової повістки, про час та місце розгляду справи та не надала суду дані про причину неявки та 25 лютого 2016 року не з»явилася, повідомлена на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500936171 від 23 квітня 2014 року, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 29374 грн.70 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% терміном до 21 квітня 2019 року (а.с.3-5). Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що банк свої зобов»язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 29 374 грн. 70 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязана виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов»язання\~\~не виконує, щомісячно кредит не сплачує. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 19 листопада 2015 року має : прострочену заборгованість за кредитом 28 724 грн. 88 коп.; за відсотками 6\~434 грн.87 коп.; комісію 9 026 грн.15 коп. Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Норми ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дають підстави для висновку, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, за порушення умов договору, розмір неустойки становить на 19 листопада 2015 року 2 400 грн. Всього сума заборгованості складає 46 585 грн. 90 коп. (28724,88+6434,87+9026,15+2400), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми кредиту достроково. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1 218 гривень. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved