Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 09.10.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в звязку з невиконанням грошового зобовязання, посилаючись на те, що у відповідності до ЗУ «Про колективні договори і угоди», з метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців в ОКП «Донецьктеплокомуненерго» укладено колективний договір. Додаток № 22 «Положення про пільгову компенсаційну позику працівникам» до колективного договору ОКП «Донецьктеплокомуненерго», передбачає можливість надання постійно працюючим на підприємстві працівникам безвідсоткової позики. 05.04.2011 року до керівництва ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернувся працівник ОКП «Донецьктеплокомуненерго» [PERSON] з заявою про надання позики на особисті потреби. Вказана заява була розглянута та узгоджена керівництвом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та профспілкою підприємства, внаслідок чого між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової строкової позики б/н від 05.04.2011 року. Згідно умов договору позивач зобов»яався надати відповідачу на особисті потреби безвідсоткову позику в розмірі 320\~000,00 грн., а відповідач зобовязався погашати позику, починаючи з вересня 2011 року рівними частинами шляхом утримання грошових коштів із заробітної плати. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі. У відповідності до умов договору позики, станом на 15.10.2014 року із заробітної плати відповідача було утримано в рахунок погашення позики 141\~175,71 грн. Крім того, [PERSON] добровільно перерахувала на рахунок підприємства, в якості погашення позики, наступні суми грошових коштів: у вересні грудні 2011 року 7968,00 грн.; в січні грудні 2012 року 17811,20 грн.; в січні березні 2013 року 129\~355,00 грн. Всього перераховано 155\~134,20 грн. 15.10.2014 року наказом № 222-к, відповідача було звільнено за власним бажанням, згідно ч. 6 ст. 36 КЗпП України. Договором встановлено строк повернення позики, а саме необхідність погашення позики до дня звільнення (включно), тобто до 15.10.2014 року. Залишок неповернутої позики на день звільнення складає: 320\~000,00 141\~175,71 155\~134,20 = 25\~670,09 грн. 28.01.2015 року [PERSON] перерахувала на рахунок підприємства 1980,00 грн. в якості погашення позики. Остаточний залишок неповернутої позики станом на 28.01.2015 року складає: 320\~000,00 141\~175,71 155\~134,20 1980,00 = 23\~690,09 грн. З 28.01.2015 рок уі до теперішнього часу [PERSON] погашення позики не здійснювала. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики 23\~690,09 грн., три процента річних від простроченої суми у розмірі 2217,48 грн., інфляційні витрати в розмірі 18\~439,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір безвідсоткової позики (а.с.8-9) у відповідності до вимог Додатку № 22 «Положення про пільгову компенсаційну позику працівникам» до колективного договору ОКП «Донецьктепклокомуненерго» (а.с.5-6), в розмірі 320 000,00 грн., з умовами погашення позики починаючи з вересня 2011 року рівними частинами шляхом утримання грошових коштів із заробітної плати. Відповідно до довідки АТ «ЗЛАТОБАНК» № 1052 від 29.04.2016 року позивач 15 квітня 2011 року перерахував грошові кошті у сумі 320\~000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с.11). Згідно наказу № 222-к від 15.10.2014 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням згідно ч. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с.30). Відповідно до довідки № 2189 від 27.09.2017 року станом на 28.01.2015 року заборгованість по договору позики складає 23\~690,09 грн. (а.с.31). Відповідно розрахунку на а.с. 36 три процента річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання у розмірі 2217,48 грн. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1, 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 23\~690,09 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2217,48 грн. та інфляційні витрати в розмірі 18\~439,09 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1600, 00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved