Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

позивач - ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся з позовом в суду до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість з 01.06.2010 року по 01.06.2013 року за надані послуги з теплопостачання в сумі 1147,89 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач прописаний та проживає у квартирі [ADDRESS] і в повному об'ємі не сплачує за послуги, які йому надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», натомість згідно чинного законодавства України відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з теплопостачання у встановлений термін, а тому просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить такий задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась за період з травня 2010 року по червень 2013 року. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що розрахунок заборгованості, представлений представником позивача, не відповідає дійсності, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із розрахунку заборгованості за теплопостачання від 01.06.2013 року вбачається, що борг відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 31.05.2010 року по 31.05.2013 року становить 864,45 гривень. Натомість, представник позивача у судовому засіданні не змогла пояснити наявність сальдо в сумі 283,44 гривень, що утворилось до 31.05.2010 року та розрахунку такого не представила. Оскільки між сторонами існують договірні зобов'язання із визначеним строком щомісячного виконання до певного числа, позивачу достовірно було відомо про порушення свого права, однак жодних дій по захисту свого порушеного права він в межах трирічного строку позовної давності не вчиняв. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 864,45 гривень заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 31.05.2010 року по 31.05.2013 року, а в частині стягнення заборгованості до 31.05.2013 року в сумі 283,44 гривень відмовити за недоведеністю наявності такої. З наведених міркувань та

Outcome: partial