Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружнє життя у них не склалося і вони з відповідачем розлучилися, син проживає з нею і в теперішній час, будучи повнолітнім, навчається в «Конотопському вищому професійному училищі». У зв`язку з цим, вона потребує додаткових коштів на утримання, однак відповідач добровільно не підтримує дитину матеріально, хоча працює та має таку можливість. Просила стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини яка навчається в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Позивачка в підготовчому судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до припинення навчання. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував про стягнення аліментів на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. Третя особа позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Останній, будучи повнолітнім, навчається в ДПТНЗ «Конотопському вищому професійному училищі» І рівня акредитації на першому курсі по спеціальності «Електрогазозварник», денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с.5). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько дитини мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи вони у шлюбі між собою. За змістом ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину від іншого шлюбу, на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), працює, у зв`язку з чим отримує заробітну плату в середньому 10000 грн., що підтверджується показами відповідача, копією виконавчого листа, розпорядженням (а.с.14-16). Також, судом враховується і стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка працює та отримує мінімальну заробітну плату, яка є недостатньою для утримання сина, що підтверджується показами позивачки. Оцінивши вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка навчається, в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), що не поставить його в скрутне матеріальне становище. З врахуванням наведеного позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки позивачка була звільнена від його сплати в силу закону при поданні позову.

Outcome: approved