Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту родинних відносин, про усунення від права на спадкування за законом та заповітом, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її двоюрідна бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.09.2012 року, актовий запис № 1350, яка була двоюрідною сестрою її рідної бабусі, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] та належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 12, та зареєстрованого 27.12.2012 року в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі № 474п за реєстровим № 977-271. Як зазначає позивачка, у [PERSON] не залишилось жодного більш близького родича окрім неї, не враховуючи при цьому відповідачку, яку позивачка бажає усунути від спадкування. Єдиний син [PERSON], [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.03.2002 року, актовий запис № 1535. Батько [PERSON], [PERSON], [INFO], та її мати, [PERSON], [INFO], померли набагато раніше своєї доньки. Зі своїм чоловіком, [PERSON], [PERSON] розірвала шлюб ще 07.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.05.2002 року, актовий запис № 661, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємці першої черги після її смерті відсутні. Онуку [PERSON], [PERSON], яка відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України за правом представлення має право на спадкування після [PERSON], позивач вважає негідною спадкоємицею, яка не має права на спадкування ні за заповітом, ні за законом. Рідна тітка [PERSON], [PERSON] (мати бабусі позивачки, [PERSON], померла набагато раніше [PERSON], тому відповідно до ст.1263 ЦК України спадкоємці третьої черги також відсутні. Також позивачка стверджує, що осіб, які б проживали з [PERSON] однією сім'єю до дня її смерті більше п'яти років немає. Після смерті [PERSON] позивачка фактично залишилась єдиною спадкоємицею, яка по відношенню до неї є родичкою шостою ступеню споріднення. Після звернення до суду позивачка уточнила свої позовні та просила суд встановити, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка вважає що, для підтвердження того, що від спадкодавця її віддаляють шість народжень між їх родичами - їй необхідно довести тільки те, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою її бабусі, [PERSON], яка померла [INFO], оскільки двоюрідних братів та сестер один від одного віддаляє 4 народження їх родичів, а онуків від своїх бабусь та дідусів віддаляє 2 народження. Саме тому позивача (онуку [PERSON]) від спадкодавця (двоюрідної сестри її бабусі, [PERSON]) віддаляє рівно 6 народжень їх родичів, не враховуючи при цьому народження самого спадкодавця, тому відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України позивач має право на спадкування у п'яту чергу, після [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.1981 року, актовий запис № 1323. Рідний батько позивачки, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.1994 року, актовий запис № 717. У строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але увидачі свідоцтва на спадщину за законом після [PERSON], померлої [INFO], їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у неї відсутні документи, які підтверджують її ступень споріднення з [PERSON]. Крім того, позивачка зазначає, що відповідачка, [PERSON], є рідною онукою [PERSON], тому відповідно до ст.1266 ЦК України вона є спадкоємцем тієї частки спадщини, яка б за законом належала її батьку, [PERSON], померлому [INFO], та мала право на спадкування за правом представлення. Позивачка зазначає про негідне поводження з боку відповідачки по відношенню до спадкодавця. 07.12.2007 року [PERSON] на ім'я [PERSON] в Четвертій дніпропетровській державній нотаріальній конторі склала заповіт на все своє майно, що залишиться після її смерті. 30.09.2008 року [PERSON] уклала договір дарування власної квартири на користь відповідачки [PERSON], адже відповідачка її запевнила, що буде повністю доглядати [PERSON] та вона буде проживати у своїй квартирі до самої смерті. Після того, як відповідачка зареєструвалася та стала проживати в спірній квартирі разом зі своїм співмешканцем, вона почала ображати [PERSON], забирати в неї пенсію. Спочатку відповідач заявила [PERSON], про те, що квартиру її продасть, а [PERSON] здасть до будинку пристарілих. В грудні 2008 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Під час розгляду даної цивільної справи в Амур-Нижньодніпровському районному суді міста Дніпропетровська [PERSON] 06.02.2009 року уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначену квартиру вона продала разом зі своєю бабусею [PERSON], яка в ній зареєстрована та проживала, після чого почала погрожувати бабусі, та вимагала щоб вона добровільно переїхала до будинку пристарілих. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська 12.10.2010 року було визнано недійсним договір дарування від 30.09.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-1585, укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 06.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 558, та витребувано у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Зазначене рішення правомірно було частково скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.02.2009 року недійсним та в частині витребування у [PERSON] спірної квартири, оскільки квартира не вибула з володіння [PERSON] й тому не може ні від кого бути витребувана судом, а визнання недійсними наступних правочинів, які були укладені після недійсного правочину, не відповідає роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Враховуючи викладене, позивачка просила суд усунути відповідачку [PERSON] від спадкування після [PERSON] одночасно як за законом (за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України) так і за заповітом (відповідно до заповіту від 07.12.2007 року). У зв'язку з тим, що у позивачки відсутні документи, які підтверджують ступень споріднення між померлою [PERSON] та нею, вона просила встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO], та визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача у судому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день слухання справи сповіщалась належним чином, тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, якою просив розглянути справу у його відсутності та постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника позивачки та показання свідків, дослідивши матеріали справи, спадкову справу після смерті [PERSON], суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 1350. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Вищезазначена квартира раніше належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 12 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі № 474п за реєстровим № 977-271 27.12.2012 року, а також на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.10.2010 року, яким було визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений 30.09.2008 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-1585, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Зазначене рішення було частково скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 06.02.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та в частині витребування у [PERSON] спірної квартири, адже вищезазначена квартира до самої смерті [PERSON] не вибувала з її володіння. В судовому засіданні встановлено та підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що спірна квартира до самої смерті [PERSON] не вибувала з її володіння, тому за життя в неї не було необхідності та підстав заявляти позов про витребування своєї квартири з чужого незаконного володіння, оскільки майно, яке не вибуло з володіння його власника, не може бути витребувано судом у особи, яка ним не володіє. Суд касаційної інстанції залишив в силі рішення апеляційної інстанції, тому фактично право власності [PERSON] на вищезазначену квартиру було поновлено вищезазначеними судовими рішеннями. Судом встановлено, що у [PERSON] був рідний син, [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть виданим 19.03.2002 року, актовий запис № 1535. Батько померлої, [PERSON], [INFO], та її мати, [PERSON], [INFO], померли. Зі своїм чоловіком [PERSON], [PERSON] розірвала шлюб 07.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу видане 15.05.2002 року Жовтневим районним управлінням юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 661. [PERSON] крім свого сина, [PERSON], інших дітей не мала, також рідних братів та сестер. Після смерті [PERSON] позивачка залишилась єдиною спадкоємицею, яка по відношенню до спадкодавця є родичкою шостою ступеню споріднення, що підтверджується наступним: рідна бабуся позивачки - [PERSON], є донькою [PERSON], яка в свою чергу є рідною донькою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] (сина [PERSON]), який є батьком [PERSON]. Таким чином рідна бабуся позивачки, [PERSON], та спадкодавець, [PERSON], є двоюрідними сестрами. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.1981 року, актовий запис № 1323. Рідний батько позивачки, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.1994 року, актовий запис № 717. В строк передбачений ст. 1270 ЦК України, позивачка звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва на спадщину за законом після [PERSON], померлої [INFO], їй було відмовлено у зв'язку з тим, що у неї відсутні документи, які підтверджують її ступень споріднення з [PERSON]. Відповідачка [PERSON], є рідною онукою [PERSON], тому відповідно до ст.1266 ЦК України вона є спадкоємцем тієї частки спадщини, яка б за законом належала її батьку, [PERSON], померлому [INFO], та мала право на спадкування за правом представлення. 07.12.2007 року [PERSON] на ім'я [PERSON] в Четвертій дніпропетровській державній нотаріальній конторі склала заповіт на все своє майно, що залишиться після її смерті. 30.09.2008 року [PERSON] уклала договір дарування власної квартири на користь відповідачки [PERSON], який був визнаний недійним рішенням суду. Ст.1224 ч. 3 п.2 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ст.1224 ч. 6 ЦК України положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких було зроблено заповідальний відказ. В силу ст. 1265 ч.1 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що відділяють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] (близька подруга [PERSON], яка товаришувала з нею більше 40 років до самої її смерті), [PERSON] (соціальний працівник, яка відвідувала [PERSON]) та [PERSON](близька подруга [PERSON]), підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] та позивачкою. Свідок, [PERSON] підтвердила, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO]. Також всі зазначені свідки підтвердили той факт, що відповідачка [PERSON] ухилялася від виконання свого обов'язку щодо утримання спадкодавця, не дивлячись на неодноразові прохання спадкодавця про допомогу та на наявність в неї можливості надати таку допомогу. З матеріалів спадкової справи після [PERSON] вбачається, що позивач вчасно звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Крім неї жодна інша особа з відповідною заявою не зверталася. Як вбачається з відповідей органів РАЦС на відповідні запити нотаріуса, що містяться в матеріалах зазначеної спадкової справи, позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку довести весь ланцюг споріднення (6 народжень, що віддаляють спадкоємця від спадкодавця) між нею та спадкодавцем. Є загально відомим той факт, що двоюрідних братів та сестер один від одного віддаляє 4 народження їх родичів (по 2 народження рідних братів та сестер, 2 народження по одній дитині в кожного з рідних братів та сестер), а онуків від своїх бабусь та дідусів віддаляє 2 народження (1народження одного з батьків онуків, 1 народження самого онука). Саме тому позивача (онуку [PERSON]) від спадкодавця (двоюрідної сестри її бабусі, [PERSON]) віддаляє рівно 6 народжень їх родичів, не враховуючи при цьому народження самого спадкодавця, [PERSON], тому відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України позивач має право на спадкування у п'яту чергу, після [PERSON], яка померла [INFO]. Також судом при постановлені рішення враховано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.10.2010 року, яким було визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений 30.09.2008 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-1585, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також те що вищезазначена квартира до самої смерті [PERSON] не вибувала з її володіння, тому за життя в неї не було необхідності та підстав заявляти позов про витребування своєї квартири з чужого незаконного володіння. Враховуючи вищезазначене та встановлені факти, суд вважає встановити, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO], який підтверджує шосту ступінь споріднення між позивачкою та спадкодавцем. Також суд вважає усунути [PERSON] від права на спадкування як за законом так і за заповітом після [PERSON], померлої [INFO]. За життя [PERSON] не встигла на підставі вищезазначених судових рішень зареєструвати за собою право власності на належну їй квартиру, тому суд приходить до висновку про можливість визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO], як за спадкоємицею п'ятої черги спадкування.

Outcome: approved