Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більше чотирьох місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати; 4) відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини; 5) стан здоров'я та матеріальне становище дитини потребують присудження з відповідача аліментів; 6) стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють присудження з відповідача аліментів; 7) у відповідача нема інших дітей, непрацездатних дружини, батьків; 8) посилаючись на ці обставини, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, присудити з відповідача на її користь кошти на утримання дитини (аліменти) достатні для задоволення розумних потреб дитини у розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу з підстав, викладених у позові, наполягала на розірванні шлюбу, проти примирення заперечила категорично, від позовних вимог про стягнення аліментів відмовилась, пояснила, що відповідач завжди утримував сім'ю і зараз надає матеріальну допомогу на утримання дитини у достатньому розмірі. У судовому засіданні, відповідач позов не визнав, пояснив, що не бажає розлучатись, сім'ю забезпечував всім необхідним і надалі дитину буде утримувати. На пропозицію суду про надання строку для примирення погоджувався. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 22 січня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №02. Суд встановив, що спільне життя сторін не склалося, через те, що сторони перестали розуміти один одного, позивачка втратила почуття любові до відповідача, це призвело до того, що більше чотирьох місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, після надання судом строку для примирення, позивачка все одно наполягає на розірванні шлюбу, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з мамою позивачкою. Відповідач батько дитини надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка відмовилась від присудження з відповідача аліментів. Відповідно до п.3 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, що мають істотне значення, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial