Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.1996 року, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області було розірвано. Від даного шлюбу у народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] 01.11.2013 рішенням Бродівського районного суду Львівської області відповідача зобов`язано сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/10 частки усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 10.12.2015 рішенням Бродівського районного суду Львівської області [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти в користь позивачки в розмірі 25% заробітку щомісячно на період навчання сина [PERSON] до [INFO] . 27.06.2017 син [PERSON] поступив на навчання у Національну академію сухопутних військ ім.гетьмана П. Сагайдачного за програмою підготовки офіцерів запасу. Період навчання триває з 27.06.2017 по 31.07.2019. Вартість навчання в рік складає 7300 грн. Хоча на даний час позивачка працює у військовій частині за контрактом та отримує помірну заробітну плату, однак даних коштів не вистачає на належне утримання та навчання сина. На даний час відповідач добровільно допомоги не надає, матеріально не підтримує, усі обов`язки щодо матеріального забезпечення навчання та утримання сина виконує лише позивачка. Повнолітній дитині кошти необхідні на проживання, проїзд, харчування, оплату гуртожитку, інші потреби пов`язані з навчанням. Відповідач на даний час має постійне місце праці - являється військовослужбовцем за контрактом, отримує стабільний дохід, іншої сім`ї та утриманців не має, фізично здоровий, тому може сплачувати аліменти в розмірі встановленому на даний час чинним законодавством. Із посиланням на вимоги ст. ст.180, 199 СК України просить постановити рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2018 р. і до 31.07.2019 р., включно, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, згідний на стягнення аліментів на час навчання сина у розмірі ј частки заробітку і до закінчення навчання до 31.07.2019 року. Третя особа [PERSON] не заперечив щодо позову та стягнення аліментів із [PERSON] на час його навчання. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.05.2013 року розірвали (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження від шлюбу в сім`ї народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [PERSON] навчається в Національній академії сухопутних військ ім.гетьмана Петра Сагайдачного на факультеті топографії І курс денної форми навчання. Термін навчання з 27.06.2017 по 31.07.2019 (а.с.14). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальне становище позивачки та враховуючи, що вона у зв`язку з навчанням сина [PERSON] несе витрати: на навчальні посібники, інші навчальні приладдя, по оплаті за одяг, взуття, проїзд, ліки тощо, то суд вважає, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а тому є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача. Разом з тим суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , має стабільний дохід, щомісячно отримує заробітну плату, обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю за станом здоров`я немає, інших осіб на утриманні немає. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved