Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач КНК ім. Тараса Шевченка звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 116 704,80 грн, завданої останнім невиконанням зобов`язань як аспіранта університету за державним замовленням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач був зарахований до аспірантури географічного факультету університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням, проте у зв`язку із невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин та втратою зв`язку із кафедрою, наказом ректора відрахований із складу аспірантів. Оскільки фінансування закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а відповідач свої зобов`язання не виконав, тим самим завдавши майнової шкоди позивачу. Тому позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про стягнення суми вартості навчання на аспірантурі, яка була витрачена на відповідача, та судового збору. Ухвалою судді від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Наказом ректора Київського національного університету ім. Т. Шевченка від 23 листопада 2015 року № 820-34 було зараховано відповідача до аспірантури (ад`юнктури) факультету соціології за спеціальністю 11.00.02 «Економічна та соціальна географія» на підставі рішення приймальної комісії від 30 жовтня 2015 року з відривом від виробництва з 01 грудня 2015 року та призначено науковим керівником Запотоцький С.П., д. геогр. наук, проф. (Том І а.с. 8). Відповідно до п. 17 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, яке діяло на момент вступу відповідача до аспірантури, взаємо зобов`язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді, форма якої визначена цією ж постановою. На виконання вказаної норми між аспірантом відповідачем та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка було укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, від 01 грудня 2015 року № 261 (Том І а.с. 9). Відповідно до Угоди, відповідач зобов`язався, у тому числі, дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за наслідками атестації, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з чинним законодавством. Згідно пп. 4. п. 16 та п. 22 Положення, аспірант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи; аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований, зокрема, через невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Пунктом 22 Положення визначено, що рішення про відрахування аспіранта приймає вчена рада вищого навчального закладу. На підставі рішення вченої ради аспірант відраховується з аспірантури наказом керівника вищого навчального закладу. Згідно пп. 6 п. 6.15 Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, затвердженого наказом Міністра освіти і науки України від 24 липня 2015 pоку № 802, в Університеті утворюються вчені ради факультетів (інститутів), повноваження яких визначаються Вченою радою Університету, відповідно до цього Статуту. Вчена рада Університету може делегувати частину своїх повноважень вченим радам факультетів (інститутів). Вченою радою Інституту філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка (протокол № 5 від 11 травня 2017 року) прийнято рішення про відрахування відповідача - аспіранта факультету соціології третього року навчання з відривом від виробництва (Том І а.с. 10). Наказом ректора від 01 червня 2017 року № 277-34 відповідача відраховано з 31 травня 2017 року зі складу аспірантів географічного факультету, у зв`язку з невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин (Том І а.с. 11). Відповідно до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Згідно п. 9.3 Статуту, фінансування Університету здійснюється за рахунок, зокрема, коштів загального фонду державного бюджету. Напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету, визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2002 року № 1098 «Про паспорти бюджетних програм». Паспортом бюджетної програми університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, у поточному році. В силу частини першої ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених п. 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Відповідно до Угоди, аспірант несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, визначених Угодою, зокрема, в разі відрахування за наслідками атестаті, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з чинним законодавством. Як вбачається з вищевикладеного, на підготовку відповідача в аспірантурі Університетом була витрачені бюджетні кошти у розмірі 116 704,80 грн. При цьому відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання як аспірант Університету, тим самим завдав своїми діями майнової шкоди позивачу. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, відшкодування майнової шкоди. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» у редакції, чинній на час відрахування відповідачки, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок, зокрема, коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства (пп. 1 п. 4 Положення). Відповідно до пп. 4 п. 16 Положення аспіранти і докторанти зобов`язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. За змістом п. 22 цього Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/7554/18 щодо спору про відшкодування вартості навчання за підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення у постанові від 29 травня 2019 року. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відтак, оскільки, незважаючи на укладену сторонами угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, відповідач не виконав індивідуального плану без поважних причин, у результаті чого його було відраховано з аспірантури, а рішень позивача, яким вирішено питання про відрахування в установленому порядку не оскаржив, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість навчання, згідно з умовами укладеної між сторонами угоди у розмірі, заявленому позивачем і, розрахованому, виходячи із виплаченої відповідачу стипендії за весь період навчання в аспірантурі Університету та суми, виплаченої науковому керівнику відповідача, [PERSON] (з розрахунку 50 годин на рік на одного аспіранта) як заробітна плата за наукове керівництво роботою [PERSON] , і який останнім не спростовано, відповідач має відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду у розмірі 116 704,80 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн. На підставі ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-16, 22, 526, 611, 1166 ЦК України та

Outcome: approved