Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність квартири [ADDRESS] в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 1303/0808/71-059 від 22.08.2008 року.. 10.05.2018 представник позивача подав суду заяву про уточнення позовних вимог, де просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором 4303/0808/71-059 від 22.08.2008 року, яка станом на 28.07.2015 року становить - 846 931,80 грн., з яких заборгованості за тілом кредиту - 755051,02 грн.; за відсотками - 91880,78 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати та однієї кухні, житловою площею 24,5 кв.м., загальною площею - 42,3 кв.м. Предтет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продаж від 22.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2841 та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 22.08.2008 року, реєстраційний [NUMBER], - шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій; всі судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», [PERSON] було укладено кредитний договір №11303/0808/71-059 на суму 48000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних, з кінцевим терміном повернення 21.08.2021 року. Забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено Іпотечним договором від 22.08.2008 року, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS]. Крім цього, з метою забезпечення виконання основного зобов'язання між АТ «СведБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1303/0808/71-059-р-1, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність за виконання позичальником основного зобов»язання. 25 травня 2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вищевказаним договором. Вказує, що позичальник, в порушення умов кредитного договору, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та зі сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 846931,80 грн., з яких: 755051,02 грн. - тіло кредиту; 91880,78 грн. - заборгованість по відсотках. На підставі наведеного просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1303/0808/71-059 від 22.08.2008, звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки має загальну площу 42.3 кв.м. Предмет іпотеки належать Іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу від 22.08.2008, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк»; 04.09.2015 року ухвалою судді було відрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22.12.2015 справу залишено без розгляду через неявку представника позивача. 29.12.2015 представником позивача подано апеляційну скаргу на таку ухвалу суду, яка була скасована ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22.03.2016, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою суду від 24.05.2016 року заяву представника відповідача про забезпечення доказів задоволено частково, витребувано у ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитної справи [PERSON], в т.ч. оригінал кредитного договору та додатків до нього, нотаріально-засвідчену виписку договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року та додатку №1 до нього, повідомлення про відступлення, яке банк - продавець зобов'язаний був скерувати позичальнику відповідно до умов договору купівлі-продажу прав. Ухвалою суду від 25.07.2016 розгляд справи відкладено, повторно витребувано у ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору з додатками до нього. Ухвалою суду від 10.02.2017 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 19.05.2017 провадження в справі відновлено. Ухвалою суду від 14.07.2017 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Ухвалою суду від 22.01.2018 провадження в справі відновлено, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено до підготовчого судового засідання. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання повторно не з'явився, в матеріалах справи містяться заяви від представника [PERSON] про розгляд справи без участі представника позивача та про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися. В попередніх судових засіданнях представник відповідачки проти задоволення позову заперечувала. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи,дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до такого висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Статтями 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник повинен повернути позикодавцеві позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11303/0808/71-059 на суму 48000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних, з кінцевим терміном повернення 21.08.2021 року ( а/с 6-12). Забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено Іпотечним договором від 22.08.2008 року, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS] (а/с 17-22). Внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань за даним кредитом станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 846931,8 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - з яких: 755051,02 грн. - тіло кредиту; 91880,78 грн. - заборгованість по відсотках. 25 травня 2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а/с 27-34). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вищевказаними договорами. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам д і законодавства. 27.08.2015 на адресу відповідача ПАТ «Дельта Банк» направив лист вимогу в якому просив погасити наявну заборгованість за кредитом. Повідомлено, про те, що згідно зі ст.ст. 35 - 37 Закону України «Про іпотеку», банк має право звернути стягнення предмету іпотеки в рахунок погашення боргу (а/с 24). Отже, предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 22.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу. [PERSON] неналежно виконує основне зобов'язання, а тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 5. Договору іпотеки вартість предмета іпотеки на момент укладення Договору іпотеки визначена сторонами у сумі - 403197.86 грн, що еквівалентно 83238,75 дол США. Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності вартість квартири [ADDRESS] становить 461850 гривень (а/с 133- 158). Відповідно до п. 11 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково , у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом , пеню, іншу заборгованість, не сплатить належні платежі, штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов»язання, атакож в інших випадках передбачених основним зобов'язанням та цим договором, у тому числі і у випадках одноразового прострочення основного зобов'язання ( як основного боргу, так і процентів за ним. При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим договором у строк, що не перевищує 30 календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст.37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Зважаючи на те, що відповідачем не виконуються зобов'язання, покладені на неї кредитним договором, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що діяла в редакції на момент пред'явлення позову (згідно штампу вхідної кореспонденції від 03.09.2015 року), позивач звільнений від сплати судового збору, у зв'язку з чим в порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру частини задоволених вимог з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved