Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] в якому просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 1025725,61 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки [PERSON], [PERSON], а саме: будинок під номером 68, який знаходиться у [ADDRESS] загальною площею 147,40 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м., який належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05.01.2006 року Хустською міською радою згідно рішення виконкому № 1195 від 19.12.2005 року та зареєстрованого в Хустському державному підприємстві технічної інвентаризації згідно реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 05.01.2006 року в реєстровій книзі № 42, за реєстровим № 5531 та земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавців на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 28.08.2002 року виконкомом Хустської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № [NUMBER], шляхом визнання права власності на них за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». У позовній заяві банк посилається на те, що 01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0606/0808/88-04, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 70000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних на строк з 01.08.2008 року по 01.08.2018 року. Відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує. Станом на 28.07.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту та відсоткам за його користування становить 1025725,61 грн., з яких: - 913926,56 грн. - тіло кредиту; - 111799,05 грн. - відсотки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0606/0808/88-04 від 01.08.2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено 01 серпня 2008 року іпотечний договір № 0606/0808/88-04-Z-1, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок [ADDRESS] Закарпатської області, загальною площею 147,40 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS], які належать Іпотекодавцям. 25 травня 2012 року між АТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 0606/0808/88-04 від 01.08.2008 року. Позивач вважає, що його права як іпотекодержателя порушено, а тому існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність банку. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача просив розглядати справу без його участі на підставі наявних матеріалів справи, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідачка [PERSON], позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими, що суперечать вимогам законодавства, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 211, 223, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового процесу без фіксування судового засідання технічними засобами. Ухвалою від 16.12.2015 року клопотання представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] задоволено, витребувано від ПАТ «Дельта Банк» необхідні письмові докази. (а.с.82, 83). Ухвалою від 29.03.2016 року клопотання представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] задоволено, призначено по справі судово-економічну експертизу. (а.с.140, 141). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. З'ясувавши обставини справи та дослідивши її матеріали суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0606/0808/88-04, договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору № 0606/0808/88-04 та додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 0606/0808/88-04, відповідно до умов яких остання отримала кредит у розмірі 70000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 01 серпня 2018 року. На забезпечення кредитних зобов'язань між ВАТ «Сведбанк» та відповідачами [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки від 01 серпня 2008 року, предметом якого є будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] які належать відповідачам. У зв'язку з неналежним виконання умов кредитного договору, договору про внесення змін і доповнень № 1 та додаткової угоди № 2 за [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 1025725,61 грн. 25 травня 2012 року між АТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 0606/0808/88-04 від 01.08.2008 року. Тому позивач ПАТ «Дельта Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Закарпатської області та належать відповідачам, шляхом визнання права власності на них за позивачем. Суд не погоджується з вимогами ПАТ «Дельта Банк» та з викладеним ним обґрунтуванням своїх вимог. Так, частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Частиною 6 ст. 38 зазначеного Закону визначено: ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, ст. ст. 36,37,38,39 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України визначають три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження, зокрема в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 іпотечного договору, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку») в позасудовому порядку. Отже, задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки, що полягає у реєстрації іпотекодержателем права власності на нерухоме майно на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. За таких обставин позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки задоволенню не підлягають, по-скільки дана позовна вимога банку не відповідає способу захисту, що передбачений діючим законодавством України та не може бути вирішена судом, у зв'язку із тим, що суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №760/14438/15-ц. Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Закарпатської області та належать іпотекодавцям, шляхом передачі у власність банку вказаного майна та визнання за банком права власності на предмет іпотеки, слід відмовити, оскільки такі вимоги є безпідставними та суперечать чинному законодавству.

Outcome: dismissed