Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом, де прохає стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 35 500 грн., п'ятнадцять відсотків річних за час прострочення повернення боргу - 11 081,4 грн., відсотки за користування позиченими коштами в сумі 13 211,1 грн., інфляційні витрати в розмірі 27 903 грн., всього стягнути 87 695 грн. 50 коп., судові витрати у справі. В судове засідання позивачка, її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач викликана до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим постановлене заочне рішення,відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2011 року, між відповідачкою [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 20.06.2002 року, що мешкає за адресою- с. Старі Санжари, Новосанжарського району, Полтавської області, з однієї сторони та позивачкою [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС м. Полтава 19.02.1998 року, що мешкає за адресою- [ADDRESS], з другої сторони укладений договір позики, згідно з яким, позикодавець [PERSON] передала, а позичальник [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 36 000 гривень, строком на два з половиною роки, з умовами повернення по 3 тис. грн.. до 24 числа кожного місяця, щоб виплатити борг до 01 січня 2014 року. В разі порушення домовленості [PERSON] зобов'язується повернути борг з нарахуванням 15% річних на всю суму боргу. Крім того, на підтвердження укладення даного договору та вимог викладених у договорі позики, відповідачкою [PERSON] позивачці також було видано і розписку від 02.06.2011 року, із змісту якої також вбачається, що відповідачкою [PERSON] від [PERSON] було отримано вищевказану суму. Дану розписку про отримання відповідачем суми позики було складено у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. До сьогоднішнього часу відповідачка [PERSON] ухиляється від повернення позивачу суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідачка [PERSON] також повинна сплатити 15 процентів річних. Відповідно до ст. ст. 181, 192, 316 ЦК України грошові кошти є правом власності особи, яка за змістом частини першої ст. 319 ЦК України має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, відповідачка [PERSON] порушує право власності позивача [PERSON], в результаті невиконання зобов'язань щодо повернення грошових коштів (боргу) останній, за договором позики та згідно розписки, у строк до 01 січня 2014 року. Фактично,зазначені неправомірні дії відповідачки [PERSON], позбавили позивача права власності.

Outcome: approved