Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач - Одеський національний медичний університет (надалі - ОНМУ) - звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача суму відшкодування вартості за навчання у розмірі 14 918,0 гривень та судові витрати у розмірі 150 гривень. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказував на те, що « 10» липня 2002 року між позивачем і відповідачем укладено угоду № 62, згідно умов якої ОНМУ прийняв на себе зобов'язання підготувати відповідача за спеціальністю «Стоматологія» у відповідності з чинними навчальними планами та загальними вимогами за кошти, надану позивачу з державного бюджету. Відповідно до п. 2.2.3. зазначеної угоди, відповідач повинен був прибути після закінчення навчального закладу на місце працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров'я України й відпрацювати там не менше трьох років після закінчення інтернатури. В разі відмови прибути на місце працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров'я України або відмови відпрацювати там не менше трьох років - повинен був відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. Позивачем умови угоди № 62 виконані у повному обсязі: відповідач отримав відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету; у свою чергу, відповідач умови договору не виконав, з часу закінчення навчального закладу, інтернатури до місця обов'язкового працевлаштування не прибув. Таким чином, порушивши умови договору, за наполяганням позивача, відповідач повинен відшкодувати позивачу кошти, витрачені на його навчання у розмірі 14 918,0 гривень. Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання Судом встановлено, що 10 липня 2002 року між позивачем й відповідачем укладено угоду №62, згідно умов якої ОНМУ прийняв на себе зобов'язання підготувати відповідача за спеціальністю «Стоматологія» у відповідності з чинними навчальними планами та загальними вимогами за кошти державного бюджету. Згідно із наданими документами,. Відповідно до п. 2.2.3. зазначеної угоди, відповідач повинен був прибути після закінчення цього Університету на місце працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров'я України й відпрацювати там не менше трьох років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на місце працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров'я України або відмови відпрацювати там не менше трьох років відповідач повинен був відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання. Згідно з п. 8 постанови Кабінету міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Позивачем умови угоди № 62 виконані у повному обсязі: відповідач прошов повний курс навчання в ОНМУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримав відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету. У свою чергу, відповідач умови договору не виконав, з часу закінчення начального закладу, інтернатури до місця обов'язкового працевлаштування не прибув. Згідно з п. 14 постанови Кабінету міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, спори, що виникають у разі порушень угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, розглядаються в судовому порядку. Порушення відповідачем умов укладеного ним з навчальним закладом договору є безумовною підставою для відшкодування позивачу коштів, витрачених на його навчання з Державного бюджету України в розмірі 14 918,0 гривень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача сплачена сума судового збору в сумі 150,00 гривень, решта суми належного до сплати судового збору - підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави, виходячи з повної суми на день постановлення цього рішення в 243,60 гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Outcome: approved