Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом по відповідача, в якому вказала, що з 14.07.2000р. знаходилася у фактично шлюбних відносинах з [PERSON] по день смерті останнього, 28.03.2015р: з 2000р. по 2007 р. вони мешкали за адресою: [ADDRESS], а з 2007р.- пр. Металургів,127-а, кв.№23. В період з 2012-2014р. у [PERSON] були виявлені ряд захворювань, у зв'язку з якими він потребував медичного лікування, додаткових коштів на лікування та сторонньої допомоги. Батько [PERSON]- відповідач по справі, допомогу, яку потребував [PERSON], не надавав, хоча мав можливість, оскільки отримував пенсію. Просила встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з 2000 року по день його смерті, 28.03.2015р., визнати її спадкоємцею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 28.03.2015р., усунути спадкоємця [PERSON] від права на спадкування після смерті його сина - [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.10.2015р. на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], не отриману заробітну платню в ЗАТ «АзовЕлетроСталь» та не отриману пенсію в Жовтневому УПФУ. [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та пояснили, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] просять визнати недійсним з тих підстав, що цей правочин був вчинений для приховання іншого правочину, а саме для того, щоб [PERSON] користувався спірною квартирою, про що в судовому засіданні пояснив сам [PERSON] В іншій частині просили задовольнити вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, при цьому вказала, що жодного допустимого та належного доказу на підтвердження факту сумісного проживання позивачки з померлим [PERSON] суду надано не було. Також, вважає, не знайшла підтвердження позовна вимога про усунення спадкоємця [PERSON] від права на спадкування після смерті його сина - [PERSON], оскільки [PERSON] не був особою похилого віку, не хворів тяжкою хворобою та не перебував у безпорадному стані. З приводу вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2015р. на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зауважила, що вимога суперечить нормах матеріального права, є безпідставною, тому у задоволені позовних вимог просила відмовити. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що тривалий час були знайомі з позивачкою та [PERSON], які проживали однією сім'єю. Також, їм було відомо, що [PERSON] останній рік перед смертю хворів, потребував матеріальної допомоги, яку крім [PERSON] йому ніхто не надавав. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що їм відомо, що [PERSON] зустрічався із [PERSON], але вони не жили однією сім'єю, не мали спільного побуту та не вели спільного господарства. Вислухавши позивачку та її представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28.03.2015р. помер [PERSON]. /а.с.7/ Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] /а.с.18-19/. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його батько [PERSON], оскільки у встановлений законом строк відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1269 ЦК України звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини /а.с.91/. 06.10.2015р. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від на однокімнатну квартиру [ADDRESS] /а.с.122/. Також, у судовому засіданні було встановлено, що з 2000р. по 2007 р. [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім'єю у [ADDRESS], потім стали проживати у кв.№23 в буд. № 127а по пр. Металургів в м. Маріуполі. Ці обставини підтверджуються наступними доказами: довідкою від 05.08.2015р. за № 392, в якій [PERSON] вказаний як громадський чоловік [PERSON], зареєстрований [INFO] з 14.07.2000р. по 09.08.2006р./а.с.12/; актом обстеження від 22.10.2015р., складеним представниками ЖКП «Жилкомплекс», згідно якого [PERSON] проживала за адресою: [INFO] з серпня 2007 р. по день смерті [PERSON] /а.с. 64/; випискою №12 від 10.06.2014р. засідання цехового комітету ц. № 194 про направлення на оздоровлення [PERSON], де вказано, що з ним разом слідує дружина [PERSON] /а.с.79/; особовим рахунком №080/4908 за адресою: [ADDRESS], згідно якого з 2000р. по 09.08.2006р. [PERSON] прописаний разом з власником [PERSON] /а.с.155, 156, 179/; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, який виданий на запит [PERSON] /а.с.9/; квитанціями від 30.03.2015р. про поховання, які видані на імя [PERSON] /а.с.16-17/ Крім того, факт проживання однією сім'єю [PERSON] із [PERSON] був підтверджений, також, поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини,судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] у період з 2000 року по день його смерті, 28.03.2015р., знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню з вищевказаних підстав. Відповідно до ст. 1264 ЦК України [PERSON] слід визнати спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 28.03.2015р., оскільки, як вже було встановлено, вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У судовому засіданні не знайшли підтвердження позовні вимоги [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування, оскільки [PERSON] не знаходився у безпорадному стані, через похилий вік, каліцтво або тяжку хворобу. Надані суду медичні документи суд оцінює критично, оскільки з них вбачається, що [PERSON] дійсно інколи знаходився на лікуванні у лікарні, але він не знаходився у безпорадному стані через хворобу. Більш того, [PERSON] працював в ЗАТ «АзовЕлектросталь», а трудові відносини були припинені у зв'язку з його смертю /а.с.86-87/. Також, було встановлено, що [PERSON] не потребував сторонньої матеріальної допомоги, оскільки згідно довідки ПАТ «ВТБ Банк» від 09.11.2015р. на його ім'я залишився грошовий вклад, сума якого станом на 09.11.2015р. складає 11907,46 грн. /а.с.152/ Позовні вимоги в частині про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2015р. на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS], також не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на Законі. Так, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] мав право на спадкування, як батько [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Дозвіл [PERSON] на проживання у спірній квартирі, наданий його онуку - [PERSON] є його правом, як власника квартири, але це не є підставою, передбаченою законом, для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Оскільки судом було встановлено, що свідоцтво про право на спадщину було видане на законних підставах спадкоємцю за законом першої черги, тому підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання за нею права на спадщину за законом після смерті [PERSON] не вбачається, а тому в цій частині позову також слід відмовити.

Outcome: partial