Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди у користуванні всієї площі квартири [ADDRESS] шляхом демонтажу замків між суміжними кімнатами площами 14,9 кв.м. та 14,8 кв.м. і заборонити відповідачу та членам його сім»ї чинити їй перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.02.2012 року; [PERSON] являється власником ? частини даної квартири згідно договору купівлі-продажу. Квартира складається із двох суміжних нероздільних кімнат площами 14,9 кв.м. та 14,8 кв.м. Відразу після вселення відповідач заявив про те, що він придбав окремо виділену кімнату площею 14,8 кв.м., встановив у дверях замок та заборонив їй вхід до цієї кімнати. Вона викликала наряд міліції стосовно дій [PERSON], але нічого не змінилося. Відповідач безперешкодно проходить в ізольовану кімнату через прохідну кімнату, яку разом із попередньою власницею [PERSON] вважають, що належить їй. На її пропозиції стосовно не чинити їй перешкод у користуванні всією площею квартири відповідач ніяким чином не реагує, чим порушує її законне право на користування квартирою. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов та викладені у заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що він зайняв та займає окрему ізольовану кімнату після попереднього власника у якій остання зробила ремонт, позивачка надала кошти лише на вхідні двері квартири та за санвузол, проте ремонт робити відмовляється, прохідна кімната в занедбаному стані; замок на міжкімнатних дверях, який встановлений попереднім власником, зняти не погоджується, оскільки у кімнаті їхні із цивільною дружиною речі, позивачка проживає у своїй прохідній кімнаті. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» від 14.06.2012 р., позивачка є власником ? частки квартири [ADDRESS] (а.с 6). Решта ? частка вказаної квартири належить на праві власності відповідачу, згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 26.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 5523, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.04.2013 р. Як вбачається із довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО № 401 від 21.03.2014 року, у спірній квартирі зареєстрований відповідач (а.с. 18). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно технічного паспорту квартири [ADDRESS], дана квартира є двокімнатна, одна із кімнат прохідна площею 14,9 кв.м., інша відокремлена площею 14,8 кв.м. (а.с. 7-9). Судом безспірно встановлено, що позивачка, яка є власником ? частини спірної квартири, не має доступу до відокремленої кімнати на дверях якої встановлений замок та яку займає відповідач зі співмешканкою, до даної кімнати позивачку не впускають, закривають на замок, який [PERSON] знімати відмовляється, у зв»язку з чим [PERSON] змушена проживати у прохідній кімнаті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом також встановлено, що сторони по справі є співвласниками вказаної квартири у рівних частках, статус квартири у комунальну не змінювався, порядок володіння та користування житлом між [PERSON] та [PERSON] не визначався і не встановлювався, у зв»язку з цим позивачка має право, як і відповідач, користуватися всією площею квартири, в тому числі відокремленою кімнатою. Враховуючи зазначене, позов у частині усунення позивачці перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню відносно відповідача. Разом з тим вимоги щодо членів сім»ї відповідача не конкретизовані, у зв»язку з чим підстави для їх задоволення відсутні, оскільки вони не тягнуть за собою захисту прав позивачки та не вирішують спір, так як не дають змоги забезпечити виконання рішення в примусовому порядку через вказання невизначеного кола осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial