Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що у березні 2012 року між ним та ТОВ «Іраде» (позичальником) був укладений Генеральний договір № 26, згідно з яким Банк прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних або інших договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами. В рамках вказаного Генерального договору у березні 2012 року між Банком та позичальником було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 112.28-26/12-М544 від 13.03.2012 року, згідно з яким позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 1515000 грн., строком на 5 років, до 10.03.2017 року, зі сплатою 22,5% річних, щомісячними платежами за фактичну кількість днів користування кредитом. В якості забезпечення належного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань між Банком та відповідачем [PERSON] 13.03.2012 року був укладений іпотечний договір, у відповідності з яким останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення кафе, розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 333,8 кв.м, який був оцінений сторонами у сумі 2727814 грн. Позичальник неналежним чином виконує прийняті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті процентів, порушує графік погашення заборгованості. Станом на 26.11.2013 року заборгованість складає 1339526,93 грн. Зважаючи на невиконання боржником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, пенею за рахунок предмету іпотеки. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу [PERSON], та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач, який також представляє інтереси третьої особи ТОВ «Іраде», в судовому засіданні у повному обсязі визнав позовні вимоги та пояснив, що згодний зі всіма взятими зобов'язаннями, взятими на себе позичальником ТОВ «Іраде», керівником якої він являється, у вигляді нарахованих відсотків, інфляційних витрат та пені. Пояснив, що зустрічався з керівництвом банку з метою пояснення виниклої заборгованості. На даний час ситуація в його бізнесі змінилася і він намагається отримувати доход, отже зможе погасити всю заборгованість. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що заявлені вимоги засновані на законі та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Іраде» в особі директора [PERSON], був укладений Генеральний договір № 26, згідно з яким Банк прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних або інших договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами. В рамках вказаного Генерального договору 13 березня 2012 року між Банком та позичальником було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 112.28-26/12-М544, згідно з яким позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 1515000 грн., строком на 5 років, до 10.03.2017 року, зі сплатою 22,5% річних та щомісячними платежами за фактичну кількість днів користування кредитом (а.с.6-19). В якості забезпечення належного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань між Банком та відповідачем [PERSON] 13.03.2012 року був укладений іпотечний договір, у відповідності з яким останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення кафе, розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 333,8 кв.м, який був оцінений сторонами у сумі 2727814 грн. (а.с.20-25). Позичальник свої зобов'язання, передбачені кредитним договором виконує неналежним чином, чим порушує умови Кредитного договору щодо належного та своєчасного повернення коштів. Станом на 26.11.2013 року заборгованість складає 1339526,93 грн., яка складається із заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 1264002,54 грн., заборгованості по процентам з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - 70460,18 грн., пені - 5064,21 грн. (розрахунок заборгованості а.с.30). Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі ст.ст. 610, 611, 629 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту ст.12, 33 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.2.3 іпотечного договору встановлено, що в разі невиконання/неналежного виконання позичальником умов основного зобов'язання та/або цього договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. Відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги, про що зазначив у судовому засіданні. Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є правомірними. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови від 33.03.12 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 частини 1 статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку мають зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 16, 526, 589, 590, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved