Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, мають спільного сина Дмітрія, який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дитини не надає. У зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на житття, відсутність взаєморозуміння, просить суд розірвати шлюб та стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач визнав. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми 13 липня 2021 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до судового розгляду на 11 серпня 2021 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 16 листопада 2007 року сторони знаходяться в шлюбі. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2449.( а.с.9). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач (а .с. 10). Дитина мешкає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на її утримання в належній кількості не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідач є працездатним, інших неповнолітній дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні не має. За умов розумності та справедливості, з врахуванням позиції відповідача у справі, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 8 липня 2021 року на користь матері. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище сторін у справі та розмір їх доходів, вік дитини. Стосунки між сторонами погіршилися, нявні різні погляди на життя, відновлювати стосунки не бажають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим, а тому укладений між сторонами шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 7 липня 2021 року за квитанцією №0.0.2187209049.1 в сумі 908,00 грн., тобто в розмірі 454,00 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору за вимогу про стягнення аліментів та 454 грн. 00 коп. на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved