Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивачка, через свого представника по довіреності, звернулась до суду з вказаним вище позовом посилаючись на те що, вона є власницею житлового будинку № 76 по вул. Войнаральського в с. Грушівка, Купянського району, Харківської області, у якому зареєстрований також відповідач, що є дальнім родичем позивачки. У березні місяці 2017 року відповідач виїхав з цього будинку і до теперішнього часу там не прожив. У добровільному порядку до цього часу з реєстраційного обліку він не знятий та фактичне місце його проживання позивачці невідоме. Через реєстрацію відповідача, позивачка, як власник, немає можливості реалізувати у повному обсязі свої права, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 20.04.2018 року і 16.05.2018 року суддею направлялися запити щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 05.06.2018 року, ухвалою судді від 06.06.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 21.06.2018 року. 21.06.2018 року судове засідання було відкладене до 05.07.2018 року через неявку відповідача. Позивачка [PERSON] 05.07.2018 року надала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позов підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Будь-яких заперечень проти заочного розгляду справи позивачка у заяві не вказала. Відповідач до суду не зявився, хоча повідомлявся про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать поштові конверти, які повернулися до суду без вручення. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленим про судові засідання. Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. З'ясувавши позиції учасників справи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст.\~76,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.07.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок з надвірними будівлями № 76, розташований по вулиці Войнаральського с. Грушівка Купянського району Харківської області. Договір зареєстрований в реєстрі за № 2-1861 ( а.с. 10-11). У вищевказаному домоволодінні значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], що підтверджується копією його паспорту серії ЕК № 269894 (а.с.12), однак,\~він у\~цьому помешканніфактично не проживає з березня місяця 2017 року, місце його знаходження невідомо, що вбачається з довідки за № 199 від 11.04.2018 року Грушівської сільської ради Купянського району Харківської області (а.с.13). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. \~ \~ \~ \~ \~ За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~ \~ Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, в викладених вище обставин і норм закону випливає, що підстави, на грунті яких позивач набув своє право власності на нерухоме майно, є незмінними, законними та діючими дотепер. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сімї власника житла понад рік). У даному випадку, відповідач не є членом сімї власника майна та будь-яких відомостей про існування підстав збереження за ним житлового приміщення за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Войнаральського, 76, суду не наведено. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. \~ \~ \~ \~Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Наявні у справі докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідач у належному позивачці помешканні відсутні, він добровільно виїхав і там не проживає з березня місяця 2017 року, про що свідчить довідка Грушівської сільської ради Купянського району Харківської області за № 199 від 11.04.2018 року, але з реєстраційного обліку до теперішнього часу у добровільному порядку не знімається, а також відсутні підстави для збереження за ним житла. У звязку з чим, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту, оскільки вона, як власниця нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, однак реєстрація місця проживання відповідач у її домоволодінні перешкоджає цьому, що призводить до порушення її прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення її позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved