Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що тривалий час будь-які відносини не підтримують між собою, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо, спроб до примирення не вчиняють, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, спільну неповнолітню дитину від даного шлюбу для подальшого виховання та утримання залишити з нею так як вона є матір»ю дитини і природно в матері більше можливостей приділяти дитині уваги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, при цьому пояснила суду, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1995 року, до цього часу певний час проживали разом без реєстрації шлюбу. Незважаючи на тривалий термін сімейного життя, протягом вже досить тривалого часу між ними часто виникали конфлікти та сварки в зв»язку з тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, подружні відносини не підтримують близько 3-х років, спільного господарства та бюджету не ведуть, тому вона вважає, що їх сім»я існувати не може, а тому просила шлюб розірвати. Також зазначила, що від даного шлюбу та спільного проживання у них з відповідачем народилося двоє дітей, одна дитина вже є повнолітньою, інша спільна дитина є неповнолітньою, а саме - донька [PERSON], [INFO], яку просила для подальшого виховання та утримання залишити з нею, після розірвання шлюбу також просила суд залишити їй шлюбне прізвище - «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні з»явився, з позовними вимогами не погодився, просив суд надати строк на можливе примирення, клопотання було задоволене, суд надав сторонам три місяці строку на можливе примирення, однак примирення не відбулося, позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу після наданого строку на примирення. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - 06 травня 1995 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Радомишльського району Житомирської області, актовий запис за №47(свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]), після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від даного шлюбу та спільного проживання у сторін по справі народилося двоє дітей, одна дитина вже є повнолітньою, інша спільна дитина є неповнолітньою, а саме - донька [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка - сторони по справі майже три роки будь-які сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, спроби до примирення вчиняли, до суду з клопотанням про надання строку для можливого примирення зверталися, однак примирення не відбулося. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Суд вважає, що мати неповнолітньої дитини, буде більше батька усвідомлювати свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вона спроможна забезпечити її всім необхідним. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, тому вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved