Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, пояснивши, що між нею та відповідачем було укладено на Придніпровській товарній біржі (Криворізька філія) на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач стала власником житлового будинку №1 по вул. Даля у м. Кривому Розі. На сьогоднішній день укладений правочин не вважається правовстановлюючим документом, а від нотаріального посвідчення договору відповідач ухилявся. Просить суд винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 1996 року, який зареєстрований у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 26 березня 1996 року за №130-Н/96, укладений між [PERSON] та нею - [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву у якій просив суд слухати справу за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Третя особа - Криворізька філія Придніпровської товарної біржі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, не представили до суду жодної заяви або клопотання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 26 березня 1996 року, [PERSON], з однієї сторони, та відповідач по справі, з іншої сторони, уклали на Придніпровській товарній біржі (Криворізька філія) на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач стала власником житлового будинку №1 по вул. Даля у м. Кривому Розі. Договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на біржі за №130-Н/96 (а.с. 5, 6) Право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстроване за позивачкою в КП ДОР «КБТІ», що підтверджується реєстраційною відміткою на самому договорі від 26.04.1996 року. Позивачка, будучи стороною договору, цілком виконала його умови сплативши обумовлену у договорі суму. На сьогоднішній день укладений правочин (договір купівлі-продажу нерухомого майна) на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не вважається правовстановлюючим документом, у зв'язку з чим, розпорядитись набутим житловим будинком будь-яким способом позивач не має можливості, так як договір не відповідає вимогам, що існують до правовстановлюючого документа відповідно до ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом МЮУ від 22.02.2012 року за № 296/5, так як на підставі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідач від нотаріального посвідчення договору ухилявся. Оскільки вищезазначений договір було укладено у період дії ЦК УРСР 1963 року, то згідно п. 4 Заключних та перехідних положень до ЦК України 2003 року, дані правовідносини потрібно розглядати згідно ЦК УРСР 1963 року. Частиною 1 ст. 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, невиконання відповідачем дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна порушує майнові права позивача, як власника зазначеного будинку. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Договір купівлі-продажу не знаходиться в протиріччі з законом. В момент його укладення він був виконаний повністю і до цього часу ніхто із сторін по правочину не вимагає його розірвання. Позивачка зареєструвалася за адресою набутого житла, де продовжує мешкати до сьогоднішнього часу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява позивачів про визнання правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved