Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачка позовні вимоги мотивує тим, що з 25.07.1974 року по 02.12.2016 року перебувала у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання. 02.12.2016 року її було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору. Позивачка працювала за професією машиніста компресорних установок. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 28.11.2016 року позивачці були встановлені такі професійні захворювання: хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІст.). Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму на виробництві. (Основний діагноз). Хронічний бронхіт. Легенева недостатність 0-І ступеню. Сечокамяна хвороба, коралоподібний конкремент лівої нирки. Хронічний пієлонефрит. Кіста лівої нирки. Симптоматична артеріальна гіпертензія. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з лікворно-венозною дисциркуляцією, вестибуло-атактичним та антено-невротичним синдромами. Остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз попереково-крижового відділу хребта, протрузія МХД L4-L5, грижа МХД L5-S1, стеноз хребтового каналу на рівні сегментів L5-S1, вертеброгенна люмбоалгія. Гіперметропія середнього ступеню обох очей. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Хронічний субатрофічний фарингіт. (Супутний діагноз). У п. 16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п. 17 акту зазначено, що позивачка здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових тв. безпечних умов праці, як того вимагали ст. ст. 6, 7 Закону України «Про охорону праці, що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоровя позивачки. Відповідно до акту огляду МСЕК від 16.01.2017 року ступінь втрати професійної працездатності становить 25% первинно, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивака потребує лікування у ЛОР-лікаря, невропатолога. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила позивачку неповноцінною людиною. Вона втратила можливість нормально спілкуватись з іншими людьми, навчатись, працювати за професією.. Через падіння слуху позивачка обмежена у можливості самостійно орієнтуватися у просторі, оскільки наражається на небезпеку потрапити під автомобіль при переході на вулиці. У неї спостерігається значне погіршення здоровя, підвищена дратівливість, шум в вухах, погіршення сну, порушено її звичний уклад життя. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним позивачкою в позовній заяві. Наполягав на задоволенні позовних вимог позивачки. Представниця відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивачка з 25.07.1974 року по 02.12.2016 року перебувала у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання. (а.с.6, 7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивачка отримала професійне захворювання. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворюваннявід 28.11.2016 року (а.с.8, 9), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 16.01.2017 року ступінь втрати професійної працездатності у [PERSON] становить 20%. (а.с.10) Суд вважає, що публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання не створило належних умов праці на робочому місці позивачки, внаслідок чого [PERSON] отримала професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілої, порушення її нормальних життєвих звязків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акт МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднанняне порушувало законних прав позивача. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідачки безумовно свідчать про те, що позивачка відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні, і ці обставини позбавляють її можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілої, її вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці, в розмірі 6000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial