Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем у них народилась дитина [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою відділу РАЦС Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси від 20.06.2004 року № 640. [PERSON] знаходиться на її утриманні, відповідач недостатньо надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має можливість, оскільки він приватний підприємець, має нерегулярний, мінливий дохід, займається розведенням та торгівлею риби, також своє житло він використовує для ведення перукарської та торгівельної діяльності - здає його в оренду. В середньому відповідач отримує дохід в розмірі 20000 грн. на місяць. Крім того, донька має тяжкий стан здоров'я, згідно висновку ЛКК страждає набутим прогресуючим ускладненою міопією середньої ступені, тому багато коштів витрачається на ліки. Вона на даний час не працює, перебуває на обліку в Державній службі зайнятості м. Черкаси. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, витрати по справі та витрати за послуги адвоката покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала змінила, просила стягнути з відповідача аліменти ј частину доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткововго мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з»явився, просить справу розглянути в його відсутність. Надав суду відзив в якому позовні вимоги визнає частково, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 900 грн. щомісячно, також згоден взяти на себе всі судові витрати. Щодо аліментів в розмірі 3000 грн. які просить стягнути з нього позивач він пояснив, що не має можливості сплачувати щомісячно таку суму, оскільки має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей [PERSON], 21.01.2014 року, та [PERSON], [INFO]. Його доходи є значно меншими ніж зазначено в позовній заяві та не перевищують суми мінімальної заробітної плати, про що свідчать податкові декларації платника єдиного податку ФОП за 2017 та 2018 роки. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив, що: Сторони в зареєстровпному шлюбі не перебували. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 145726. [PERSON] проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Соснівська СУБ» ЧМР № 3630 від 28.11.2017 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач окрім доньки [PERSON], [INFO], має ще двох неповнолітніх дітей [PERSON], 21.01.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-СР № 189464, та [PERSON], [INFO], що підтверджується рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.03.2017 року. Зазначеним рішенням суду з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2016 року і до повноліття дитини. Таким чином із зазначеного вбачається, що із відповідача рішенням суду вже стягуються аліменти на одну неповнолітню дитину, а саме на [PERSON], [INFO]. Позивач в свої позовній заяві посилається на те, що дохід відповідача в середньому становить 20 000 грн. на місяць. Дане твердження позивача суд не приймає до уваги, оскільки останньою не надано підтверджуючих документів про те, що відповідач займається розведенням та торгівлею риби, також здає в оренду своє житло. Більш того, з податкових декларацій платника єдиного податку ФОП за 2017 та 2018 роки вбачається, що відповідач лише за перший квартал 2018 року отримав дохід в розмірі 5400 грн. Таким чином його доходи є значно меншими ніж зазначено в позивач позовній заяві. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, а перебуває на обліку як безробітна в Черкаському МЦЗ з 13.12.2017 року, що підтверджується довідкою Черкаського міського центру зайнятості № 9395. Згідно висновку (довідки) ЛКК № 827 від 18.07.2017 року неповнолітня [PERSON], [INFO] страждає набутим прогресуючим ускладненою міопією середньої ступені. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти) У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Статтею 183 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що позивач просиьть стягнути з відповідача ј частину його доходу, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] ј частину доходу відповідача щомісячно і до досягнення діитиною повноліття, починаючи з 25.01.2018 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 25.01.2018 року. Постільки при подачі позову даної категорії позивач звільнена від оплати судових витрат, тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved