Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який був нею уточнений (а.с.47-49) та яким просила: - позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]; - збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], до 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 17.10.2014р. за заявою позивачки суд залишив без розгляду позов в частині вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Таким чином, суд розглядає позов лише у межах заявленої позовної вимоги про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовну вимогу про збільшення розміру аліментів. У цій частині позов обґрунтовано тим, що 06.06.2009р. між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, під час якого [INFO] у них народилася дитина, [PERSON]. Рішенням суду від 18.10.2011р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки на утримання аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно. Рішенням суду від 15.11.2011р. шлюб між сторонами було розірвано. Дитина залишилася проживати з позивачкою, яка займається її вихованням та утримує дитину. Але враховуючи наявні потреби дитини для забезпечення її розвитку, доходів позивачки не вистачає для забезпечення дитини. Крім того, той розмір аліментів, які стягнуті судовим рішенням з відповідача, не задовольняє дійсним потребам дитини. Прокурор в судовому засіданні підтримав позов. Представник третьої особи Ананченко Л.Б., для забезпечення явки якої суд вживав передбачених законом заходів, в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, але раніше, приймаючи участь у справі, підтримала позов у судовому засіданні. Відповідач визнав позов в частині збільшення розміру аліментів. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З 06.06.2009р. позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина, [PERSON], [INFO] Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 06.06.2009р. Червонозаводським відділом РАЦС ХМУЮ, а також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.03.2010р. Червонозаводським відділом РАЦС ХМУЮ (а.с.7, 8). Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.10.2011р. з відповідача стягнуто на користь позивачки на утримання їх малолітньої дитини аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно з 12.07.2011р. до повноліття дитини (а.с.10-11). Рішенням того ж суду від 15.11.2011р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить, перш за все, з вимог статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ. Ця правова норма гарантує право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави, так і за кордоном (ч.3 ст.27 Конвенції). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, участь батьків та вклад кожного з них у розвиток дитини та створення умов, у тому числі, матеріальних, для такого розвитку має відповідати дійсним потребам дитини та реально забезпечувати їй гідний рівень життя, необхідний для такого розвитку. Тому, вирішуючи цей спір, суд враховує, що з того часу як суд 18.10.2011р. ухвалив рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно, змінилися істотні обставини. Так, позивачка та відповідач розірвали шлюб і проживають окремо. За цей час дитина досягла чотирирічного віку, відвідує дошкільну виховну установу (дитячий сад), а також розвиваючі заняття, займається танцями та плаванням, що є умовою для її фізичного, культурного, інтелектуального розвитку. В той же час відповідач не має на утриманні інших осіб. Обставин, які б свідчили про те, що він має проблеми зі здоров'ям, в ході судового розгляду не встановлені. Також у даному випадку суттєве значення має та обставина, що після розлучення сторін їх дитина залишилася проживати з матір'ю (позивачкою у цій справі), яка докладає постійних зусиль для організації життя та побуту дитини. В свою чергу, відповідач не обтяжений такими щоденними турботами по відношенню до дитини. При цьому, як вбачається з копії довідки №293, виданої 12.13.2013р. ТОВ «Міжнародний медичний центр ОФТАЛЬМІКА», позивачка працює на посаді оптометристом та її щомісячна заробітна плата у 2013 році складала 1638,80 грн. (а.с.17). Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дитини, має бути збільшений до 600 грн. щомісячно. Разом з тим, частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на утримання дитини не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Так, відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто суд не вправі при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі та збільшенні їх розміру застосовувати положення ч.2 ст.182 СК України. Крім того, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти виплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. То ж суд стягує з відповідача на користь держави суму судового збору. На підстави вищевикладеного,

Outcome: partial