Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], померлої 30 червня 2015 року право власності на кімнати № 35 та № 36 в будинку № 7 по вул. Леніна в смт. Первомайське Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті тітки залишився зазначений спадок, який вона оформити в нотаріальному порядку не взмозі в звязку з тим, що не представила належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкову нерухомість: за свого життя спадкодавиця, отримавши свідоцтво про право власності, не зареєструвала його в державному органі. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті тітки, але нотаріально переоформити її на себе не має змоги через зазначену обставину, але вважала, що тітка правомірно набула у власність кімнати в гуртожитку, тому просили визнати за нею право власності на спадщину. Під час розгляду справи уточнила та збільшила свої вимоги і окрім того що просила визнати за нею право власності на кімнати № 35 та № 36 в гуртожитку, також просила визнати за нею право користування допоміжними господарськими приміщеннями в цьому гуртожитку, які знаходяться поряд з цими кімнатами, а саме: І коридор, площею 12,2 кв.м., ІІ - коридор, площею 1,0 кв.м., ІІІ - вбиральня, площею 1,0 кв.м., V кухя, площею 9,9 кв.м., IV душова, площею 1,1 кв.м., VI коридор, площею 0,8 кв.м. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання також не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 30 червня 2015 року померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлових кімнат № 35 та № 36 гуртожитку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, смт. Первомайське, вул. Леніна, 7. Також після її смерті залишився спадок у виді грошового вкладу в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» - в ТВБВ № 10014/074 компенсаційний рахунок № 915510/3962 в сумі 1051 грн. 05 коп. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Первомайської селищної ради від 29 січня 2016 року на час смерті [PERSON] з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Тобто для прийняття спадщини після її смерті спадкоємцю необхідно було подати до нотаріальної контри (нотаріусу) заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено п'ять черг спадкування. Відповідно до спадкової справи, заведеної Жовтневою нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], єдиною спадкоємицею, як подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після неї, була її племінниця [PERSON], тобто позивачка в справі. За положеннями ст. 1265 ЦК України вона відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Однак, звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, вона отримала роз'яснення про неможливість вчинення такої нотаріальної дії через ненадання належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно. Так, 21 вересня 2010 року Первомайською селищною радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області було прийнято рішення № 55, за яким громадянці [PERSON] передано у власність житло, загальною площею 25,4 кв.м., розташоване в будинку № 7 по вул. Леніна в смт. Первомайське цього ж району. Це житло розміщалося в кімнатах № 35 та № 36. Житло було надано на підставі Законів України Ппро забезпечення реалізації житлових умов прав мешканців гуртожитків, Про приватизацію державного житлового фонду та Положення Про порядок передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади смт. Первомайське, у власність громадян. На підставі цього рішення Первомайською селищною радою їй було видано 25 вересня 2010 року свідоцтво про право власності на житло. В той же час, це свідоцтво вона повинна була зареєструвати в уповноваженому державному органі, який на той час здійснював реєстрацію нерухомості місцеве БТІ, але вона не вчинила цього за свого життя. В теперішній час зареєструвати житло немає можливості, оскільки власниця свідоцтва померла. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що житлові кімнати [PERSON] набула у свою власність законно на підставі вказаного вище рішення місцевого органу влади, на підтвердження чого їй було видано свідоцтво. Те, що вона не зареєструвала своє свідоцтво по суті не скасовує належність їй житла на праві власності, яке до неї перейшло в порядку приватизації. Крім того, відповідно до технічного паспорту на ці кімнати, вони мають площі: кімната №35 12,6 кв.м., № 36 12,8 кв.м., а також в спільному користуванні з мешканцями (власниками) кімнат № 32, 33, 34 цього ж гуртожитку також перебувають приміщення: І коридор, площею 12,2 кв.м., ІІ - коридор, площею 1,0 кв.м., ІІІ - вбиральня, площею 1,0 кв.м., V кухня, площею 9,9 кв.м., IV душова, площею 1,1 кв.м., VI коридор, площею 0,8 кв.м. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що житлові кімнати та грошовий вклад, належали [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці за законом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved