Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить постановити рішення, яким витребувати у відповідача належне їй майно: телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн., набір спальних меблів (гардероб, двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо з дзеркалом) вартістю 2000 грн., двоспальне ліжко вартістю 3700 грн., кухонний куток вартістю 1000 грн., газову плиту «Норд» вартістю 500 грн., морозильну камеру «Веко» вартістю 2000 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 6440 грн., зерно пшениці вагою 800 кг. на суму 800 грн., зерно ячменю вагою 1400 кг. на суму 1400 грн. Від позовних вимог в частині витребування у відповідача жіночого , дитячого та чоловічого одягу позивачка в судовому засіданні відмовилась та пояснила , що це майно відповідач повернув їй в добровільному порядку до розгляду судом справи по суті. Позивачка посилається на те, що перелічене майно належить їй особисто на праві власності , але відповідач утримує це майно та не бажає їй повернути. Відповідач позов визнав частково та пояснив , що він згоден передати позивачці набір спальних меблів, холодильник «Самсунг» , 10 мішків зерна пшениці та 15 мішків зерна ячменю. Інше майно передати позивачці він не згоден, оскільки це майно придбане за спільні кошти його - відповідача , його дружини [PERSON] , позивачки та її колишнього чоловіка [PERSON] Заслухавши пояснення сторін , свідків , дослідивши та надавши оцінку наданим сторонами доказам, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною дочкою відповідача [PERSON] та проживала разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району № 3027 від 24.10.2014 року (а.с.5). 17 лютого 2003 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON] (а.с.42). Після реєстрації шлюбу позивачка та її чоловік [PERSON] стали проживати в будинку батьків позивачки за зазначеною вище адресою. При цьому судом встановлено, що батько позивачки - відповідач [PERSON] , мати позивачки [PERSON], сама позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживали у цьому будинку однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом , вели спільне господарство , всі зароблені гроші вони складали в спільну касу і витрачали ці гроші на спільні потреби. Цей факт підтверджується поясненнями в судовому засіданні як самої позивачки , так і відповідача, і свідка [PERSON] Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04 червня 2013 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано (а.с.43). 25 лютого 2014 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON] (а.с.6). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка та її чоловік проживали разом з батьками позивачки у зазначеному вище будинку до червня 2014 року. У червні 2014 року позивачка та її чоловік [PERSON] покинули будинок по [ADDRESS] в зв'язку з тим , що між ними та відповідачем склалися погані стосунки, та з цього часу проживають на приватній квартирі. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Згідно ст. 368 ч.1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За змістом ст.. 368 ч.4 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї , є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі. З пояснень в судовому засіданні сторін та свідка [PERSON] встановлено, що газова плита «Норд» була подарована позивачці та її колишньому чоловіку [PERSON] у день їх свадьби на потреби молодої сім'ї , тобто це майно є спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] Тому суд вважає необхідним зобов'язати відповідача передати позивачці газову плиту «Норд» , оскільки судом достовірно встановлено, що це майно належить позивачці та її колишньому чоловіку [PERSON], який в свою чергу має право вимагати від позивачки розподілу спільно нажитого майна. Судом встановлено також, що набір спальних меблів ( гардероб, двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо з дзеркалом) був придбаний позивачкою у 2012 році під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за їх спільні кошти , накопичені під час проживання на приватній квартирі у період часу з березня 2010 по квітень 2011 року, коли вони проживали окремо від батьків позивачки та вели окреме господарство. Цей факт підтверджується поясненнями позивачки, свідка [PERSON] , а також частково поясненнями відповідача , який підтвердив , що позивачка та [PERSON] з березня 2010 по квітень 2011 року проживали окремо на приватній квартирі і вели в цей період часу окреме господарство, а також не заперечує проти передання набору спальних меблів позивачці. Це майно є також спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] та підлягає переданню позивачці, від якої [PERSON] має право вимагати розподілу спільно нажитого майна. Судом також встановлено , що зерно пшениці в кількості 800 кг. та зерно ячменю в кількості 1400 кг. було отримано чоловіком позивачки [PERSON] з ПСП «Агропродукт» Болградського району в якості орендної плати за користування земельними ділянками , які [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків. Цей факт підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON] , який пояснив , що після смерті своїх батьків він та його рідна сестра [PERSON] успадкували в рівних частках земельні ділянки , що належали їх батькам. Ці земельні ділянки передані ними в оренду ПСП «Агропродукт». Його сестра [PERSON], яка проживає за межами Болградського району, передала йому право отримувати та використовувати орендну плату від належної їй земельної ділянки. За користування земельними ділянками у 2014 році він отримав в якості орендної плати 800 кг. зерна пшениці та 1400 кг. зерна ячменю, яке привіз у будинок по [ADDRESS] , де вони з дружиною - позивачкою в справі проживали до червня 2014 року. На теперішній час вони з позивачкою проживають на приватній квартирі , але відповідач утримує у себе зерно пшениці та ячменю і не бажає повернути. Оскільки вони з позивачкою проживають однією сім'єю, він не заперечує, щоб відповідач передав зазначену кількість зерна саме позивачці. Це підтверджується також довідками ПСП «Агропродукт» Болградського району № 340 і 341 від 16.12.2014 року (а.с.37-38). Відповідач також не заперечував той факт , що зерно пшениці в кількості 800 кг. та зерно ячменю в кількості 1400 кг. було отримано [PERSON] в якості орендної плати за користування належними останньому земельними ділянками. За викладених обставин суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача передати позивачці зазначене зерно пшениці та ячменю. Далі судом встановлено, що холодильник «Самсунг» білого кольору придбаний позивачкою 06 червня 2014 року за 6440 грн. у розстрочку. При цьому позивачкою внесено перший внесок в сумі 1000 грн., на теперішній час на позивачці лежить зобов'язання по сплаті решти вартості холодильника. Це підтверджується розпискою позивачки щодо зобов'язання сплатити вартість холодильника , виданою приватному підприємцю [PERSON] (а.с.7), а також поясненнями в судовому засіданні позивачки та свідка [PERSON] , який підтвердив факт придбання позивачкою холодильника «Самсунг» за власні кошти у розстрочку. Тому суд вважає , що холодильник «Самсунг» , який належить позивачці та утримується відповідачем, має бути переданий позивачці. Інше майно : телевізор «Самсунг» ( придбаний у 2005 році), двоспальне ліжко (придбане 16.12.2011 року), кухонний куток (придбаний 16.12.2011 року), морозильна камера «Веко» (придбана у 2011 році) було придбане позивачкою, її колишнім чоловіком [PERSON], відповідачем [PERSON] та його дружиною [PERSON]- матер'ю позивачки в результаті їх спільної праці та за їх спільні грошові кошти під час проживання однією сім'єю , а тому є їх спільною сумісною власністю. Це достовірно встановлено судом з пояснень самої позивачки , яка не заперечувала, що це майно було придбане за грошові кошти , які були зароблені нею , її колишнім чоловіком [PERSON], її батьком [PERSON] та її матер'ю [PERSON] ,та які вони всі складали в загальну касу. А також з пояснень в судовому засіданні відповідача [PERSON] та свідка [PERSON] Позивачка має право на виділ належної їй частки у спільній сумісній власності в порядку , встановленому ст.. 370 ЦК України. З такою вимогою позивачка може звернутися до суду шляхом пред'явлення відповідного позову до інших співвласників майна. Вимога позивачки щодо витребування у відповідача цього майна як належного особисто їй на праві власності є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial