Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом і просить поділити квартиру [ADDRESS], яка є об'єктом спільної власності подружжя і визнати за нею право власності на 1/2 вказаної квартири та визначити порядок користування квартирою. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року до 17 липня 2013 року. 17 липня 2013 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області шлюб між ними було розірвано. За час спільного проживання за рахунок одержаного пільгового кредиту згідно програми кредитування молодих сімей вони придбали квартиру [ADDRESS] загальною площею 72,3 кв.м. Зазначений кредит в сумі 43133 грн. був наданий на підставі кредитної угоди №349 від 6 серпня 2003 року, укладеної між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю в особі [PERSON] на будівництво зазначеного житла терміном на 30 років. Після добудови будинку право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за [PERSON] На забезпечення отриманого кредиту квартира була передана кредитору в іпотеку 26.05.2004 року. За час спільного проживання вона з відповідачем за рахунок спільних коштів погашали кредит згідно графіку. На сьогодні кредит не погашений. Вказана квартира є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, однак на даний час відносини між нею та відповідачем дуже ускладнились і вона не може вільно користуватись та розпоряджатись належною їй ? частиною квартири. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач з позовом згодний. Третя особа Сумське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника Сумського регіонального управління Фонду, при прийняття рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому визнання відповідачем позову має не суперечити закону та не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року (а.с.8). За рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 17 липня 2013 року шлюб між ними розірвано (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої КП «Кролевецьке РБТІ» №504 від 27.12 2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] житловою площею 43,6 кв.м, загальною площею 72,3 кв.м, вартістю 75473 грн. зареєстровано в КП «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №25 під реєстровим №5 на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кролевецької міської ради 15.04.2004 року (а.с.9,10,11). За даними технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], вона складається з трьох кімнат житловою площею 43,6 кв.м (1-ша кімната площею 10,7 кв.м, 2-га кімната площею 11, 4 кв.м, 3-тя кімната площею 21,5 кв.м), кухні площею 9,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м, туалету площею 1,2 кв.м, коридора площею 9,2 кв.м, передньої площею 4,7 кв.м та балкона площею 1,3 кв.м (а.с.17-19). Як вбачається з позовної заяви, пояснення сторін у судовому засіданні спірна квартира була придбана сторонами за рахунок одержаного пільгового кредиту згідно програми кредитування молодих сімей. Кредит був отриманий на підставі кредитної угоди №349 від 06.08.2003 року, укладеної між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю в особі [PERSON] на суму 43133 грн. Кошти були надані на будівництво житла - квартири [ADDRESS] терміном на 30 років (а.с.12-14). В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та відповідачем 26.05.2004 року було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав Фонду належну йому вищевказану квартиру (а.с.15-16). Після добудови будинку у 2004 році на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру (а.с.10). З відмітки про реєстрацію в паспорті позивачки вбачається, що вона з 14 червня 2005 року зареєстрована в кв.[ADDRESS] (а.с.6). Станом на 13 листопада 2014 року сума сплачених квартальних внесків за кредитною угодою від 06.08.2003 року №349, укладеною між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю в особі [PERSON] складає 16269,12 грн., залишок несплаченого кредиту - 28759,84 грн. (а.с.28). Відповідно до ч.1 ст.60, ст.63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власністі. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу . Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст.71 СК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.ч.2, 3 ст.372 ЦК України). Оскільки, спірна квартира була придбана за кошти, отримані сім'єю в особі [PERSON] в кредит згідно програми кредитування молодих сімей 06.08.2003 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що дана квартира є спільним майном подружжя і підлягає поділу в рівних частках. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як вбачається з пояснень позивачки і не надійшло заперечень та спростувань від відповідача, між сторонами виник спір щодо користування спільною квартирою, який добровільно не врегульований, і має бути вирішений за рішенням суду. За вказаних обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв'язку з чим є достатні та обґрунтовані підстави для ухвалення у попередньому судовому засіданні відповідно до положень ст.ст.130, 174 ЦПК України рішення про задоволення позову, яким поділити належну [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за кожним та визначити порядок користування зазначеною квартирою, з яким погодились сторони, а саме: [PERSON] виділити в користування житлову кімнату площею 21,5 кв.м, [PERSON] - житлові кімнати площею 11,4 кв.м. та 10,7 кв.м та залишити в загальному володінні та користуванні [PERSON] та [PERSON] підсобні приміщення: кухню площею 9,8 кв.м, коридор площею 9,2 кв.м, передню 4,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв.м, туалет площею 1,2 кв.м, балкон площею 1,3 кв.м. . Відповідно до ст.ст. 60, 63, 69-72 СК України, ст.ст. 63 , 317, 372, ЦК України,

Outcome: approved