Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що рішенням Буринського районного суду від 09.06.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 300 грн.. Між тим, відповідач аліменти не сплачує, а на сьогоднішній час, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього син підріс та має ряд хронічних захворювань, у звязку з чим збільшилися витрати на його утримання. Просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що відповідач взагалі не сплачує аліменти на утримання сина та не надає іншої допомоги. Вона працює, але має на утриманні ще одну малолітню дитину і коштів не вистачає. Син підріс, потребує додаткових грошових коштів на своє утримання, навчання та виховання, а тому просила позов задовольнити. В силу п.4) ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається таким, що повідомлений належними чином про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.06.2009 року і в шлюбі у них народилися дитина, син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що вбачається із свідоцтва про народження дитини, рішення суду, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3,4,8,9). Заочним рішенням Буринського районного суду від 30.06.2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у звязку з чим 14.04.2010 року судом було видано відповідний виконавчий лист (а.с.5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно з\~положеннями ст.181\~цього ж\~Кодексу Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в пунктах 17 та 23 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з часу стягнення аліментів з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини минув тривалий час. Дитина підросла, навчається і потребує значно більших витрат на своє утримання та створення належних умов, достатніх для її нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому позивачка, будучи фізичною особою підприємцем, не спроможна в повній мірі забезпечити потреби дитини, оскільки аліменти, які стягнуті з відповідача є мізерні, які він взагалі не сплачує, не відповідають вимогам ч.2 ст. 182 СК України та є недостатніми для належного виховання та утримання дитини. Між тим, розмір прожиткового мінімуму на дитину\~віком\~від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становив 2027 грн., 50 відсотків від яких є 1013 грн. 50 коп.. Належних і допустимих доказів щодо неможливості сплати аліментів з поважних причин відповідач суду не надав. Надавши оцінку вищенаведеному в їх сукупності та відповідності нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини та сплачуються позивачці, підлягає зміні в частині їх збільшення до 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Таким чином,

Outcome: approved