Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 11.02.1995 року виконкомом Тополинської сільської ради Нікольського (Володарського) району Донецької області, актовий запис №03, посилаючись на припинення шлюбних відносин з відповідачем через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки вважає, що збереження сімї неможливе просила суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, залишила суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу\~ достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.1995 року, що підтверджується свідоцтва про шлюб серії І-НО № 451952, виданим повторно Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №3. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України заява про розірвання шлюбу може бути подана одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя, а тому приходить до висновку про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved