Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним. 09 лютого 2016 року між [PERSON] (продавець), [PERSON] від імені [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09 лютого 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири [ADDRESS] Довіреність на здійснення представництва інтересів [PERSON], що видана на ім'я [PERSON] була посвідчена Богун Іриною Андріївною. Проте [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] таким чином, представник [PERSON] уклав з [PERSON] від імені [PERSON] договір купівлі-продажу квартири на наступний день після смерті особи, що є його довірителем, а тому [PERSON] не мав повноважень на вчинення такого правочину, відтак договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09 лютого 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири № [ADDRESS] суперечить вимогам, встановленим Цивільним кодексом України та чинному законодавству в цілому і підлягає визнанню недійсним. Після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємицею останньої у встановлений законом строк, було подано заяву про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON]. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. На підставі чого позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09.02.2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири № [ADDRESS] укладений між [PERSON], [PERSON] який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] та застосувати наслідки недійсності правочину. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити. Третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Богун Ірина Андріївна просила слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Відзивів та доказів від відповідачів до суду не надходило. Ст. 191 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У судовому засіданні встановлено, що 09 лютого 2016 року між [PERSON] (продавець), [PERSON] від імені [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09 лютого 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири [ADDRESS] Довіреність на здійснення представництва інтересів [PERSON], що видана на ім'я [PERSON] була посвідчена Богун Іриною Андріївною. Проте [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] таким чином, представник [PERSON] уклав з [PERSON] від імені [PERSON] договір купівлі-продажу квартири на наступний день після смерті особи, що є його довірителем, а тому [PERSON] не мав повноважень на вчинення такого правочину, відтак договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09 лютого 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири № [ADDRESS] суперечить вимогам, встановленим Цивільним кодексом України та чинному законодавству в цілому і підлягає визнанню недійсним. Після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємицею останньої у встановлений законом строк, було подано заяву про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON]. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України закріплює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 30 Цивільного кодексу України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 визначено: «Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.». Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі чого суд робить висновок, що на час укладення договору купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09 лютого 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири № [ADDRESS], [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, в зв'язку зі смертю [PERSON] та як наслідок припинення представництва за довіреністю. Тому суд задовольняє вимогу позивача щодо визнання недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 98, виданий 09.02.2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Богун Іриною Андріївною квартири № [ADDRESS] укладений між [PERSON], [PERSON] який діяв від імені [PERSON] та [PERSON]. Також відповідно до ч. 1, 6 ст. 216 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Outcome: approved