Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 40 % зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на двох дітей, посилаючись на те, що з відповідачем по справі 27.02.2013р. укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Відповідач постійно працює та отримує заробітну плату. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно допомогу надає на власний розсуд, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, представник позивачки просив суд про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність та надав заперечення проти позову згідно яких позовні вимоги позивачки визнав частково, зазначивши, що сплачує аліменти на іншу дитину, має батьків, які потребують матеріальної допомоги та заборгованість перед банком по кредитній картці у зв`язку з чим не може сплачувати аліменти, визначені позивачкою. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 24 % зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох дітей, щомісячно від дня вступу в законну силу рішення суду і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 27.02.2013р. між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 4). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх батьком вказаний [PERSON] (а.с. 36) відповідач по справі (а.с. 5, 6). З довідки № 478 від 13.03.2015р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області вбачається, що діти проживають разом з матір`ю (а.с. 7). Згідно довідки № 220 від 08.09.2015р., виданої Військовою частиною № Е 6581-Ф [PERSON] працює на посаді співробітника В/Ч [NUMBER] та його середній заробіток складає 6616,18 грн. (а.с. 41). Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 03.07.2012р. з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частин всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.04.2012р. (а.с. 53). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень № [NUMBER] від 11.03.2004р., № [NUMBER] від 03.10.2006р.\~ (а.с. 43, 57). [PERSON] \~ мати відповідача хворіє, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого № 4080 (а.с. 44-52). Як вбачається з квитанцій від 21.08.2015р., 03.09.2015р., 04.09.2015р., 21.09.2015р., чеків 24.05.2015р., 21.08.2015р., 21.09.2015р., 21.10.2015р., 21.10.2015р. відповідач перераховував позивачці грошові кошти (а.с. 37, 38). Як вбачається з довідки б/н від 21.10.2015р., виданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Широченко Г.В., який є відповідачем по справі, видано картку «Універсальна» згідно якої відповідач має заборгованість в сумі 5000,00 грн. (а.с. 42). Стан здоров`я дітей та відповідача задовільні. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не розірваний, але вони проживають окремо, відповідач, будучи батьком дітей, проживаючи окремо, зобов`язаний утримувати своїх дітей, які не досягли повноліття та проживають з матір`ю в розмірі, визначеному судом. Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді співробітника в/ч [NUMBER] та отримує постійний заробіток, про що зазначила в позовній заяві позивачка та чого не спростовував відповідач. Аналізуючи сімейний стан сторін, суд враховує, що відповідач в наявний час за рішенням суду сплачує аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини до досягнення повноліття, має непрацездатних батьків та є боржником перед банком. Що стосується сімейного та матеріального положення позивачки, то вона як вбачається з матеріалів справи проживає разом з дітьми, несе відповідні витрати на себе та на утримання дітей. Виходячи з зазначених вище норм законодавства, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, які проживають разом з нею, у розмірі 40 % зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до повноліття [PERSON] , [PERSON] задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 183 СК України визначити єдину частку від заробітку (доходу) відповідача на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення дітьми повноліття так як діти одного дня народження. В силу ч. 1 ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного,\~ приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище дітей, обов`язок відповідача утримувати дітей до досягнення ними повноліття, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, його зобов`язання по сплаті аліментів на утримання іншої дитини, наявність непрацездатних батьків та його незгоду на виплату аліментів на утримання дітей в зазначеному позивачкою розмірі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частин від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячн, до досягнення повноліття дітьми так як діти одного дня народження. Суд не приймає до уваги надані відповідачем чеки та квитанції Приватбанку, ПУМБ (а.с. 37, 38, 39, 40), які не пов`язані з витратами по наданню допомоги дітям, які проживають разом з позивачкою так як з них не вбачається, що відповідач здійснював витрати, пов`язані з наданням допомоги дітям. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 27.05.2015р. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial