Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на момент народження сина [PERSON] 07 [INFO] вона перебувала у сварці з відповідачем та не мала бажання зазначати його батьком дитини, хоча фактично він таким являється. Тому, у книзі реєстрації актів цивільного стану та у свідоцтві про народження у графі батько дитини зазначено прізвище позивачки, а ім`я та по-батькові батька записано з її слів. Через певний час між нею та відповідачем було поновлено стосунки та у червні 2008 року між ними зареєстровано шлюб. Вказує, що разом з відповідачем та третьою особою проживають однією сім`єю з 2008 року по даний час. У зв`язку з тим, що третя особа, досягнувши повноліття, виявила бажання у правильному оформленні свого свідоцтва про народження, а саме зазначення батьком відповідача по справі, просить суд встановити, що відповідач є батьком третьої особи. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та підтверджує той факт, що третя особа є його дитиною. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки завжди вважав відповідача своїм батьком. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2014 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 11 липня 2001 року складено відповідний актовий запис № 38 виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. У графі батько вказаний [PERSON] , у графі мати [PERSON] . За приписами ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно зі ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст.126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 17 червня 2008 року виконавчим комітетом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області зареєстровано шлюб, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Тобто, на момент народження [PERSON] , позивачка та відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебували. Як вбачається з довідки №1040, виданої виконкомом Сагунівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 10 жовтня 2019 року, сторони по справі проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Пункти 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містять роз`яснення, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері; спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову про визнання батьківства не суперечить нормам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved