Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час, в обґрунтування якого вказує на те, що між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні стосунки з 2013 року, що підтверджується матеріалами справи № 487/7196/18, а також встановленими обставинами у справі №490/6011/17 рішення за яким набрало законної сили 12.07.2018 року, та визнано самим відповідачем. Вказує про неможливість одержання позивачем від відповідача щомісячного належного утримання на трьох дітей з моменту фактичного припинення шлюбних стосунків з позивачем тобто з 2013 року. Відповідач мав постійний дохід від підприємницької діяльності і міг здійснювати щомісячно утримання трьох дітей, про те стійко ухилявся, самоусунувся. У весь цей період (як і решта іншого) троє дітей були на утриманні позивачки, фінансове становище позивачки в цей важкий період було скрутним. Прибуток від бізнесу створеного за час шлюбу між позивачем та відповідачем отримував виключно відповідач і мав змогу щомісячно утримувати дітей, але він самоусунувся і допомагав дуже рідко, частково, коли заважав необхідним сам, що встановлено рішенням суду що набрало законної сили у справі № 487/7196/18. Відповідач з позивачем зустрічі з приводу виконання щомісячного утримання дітей уникав, через неприязні відношення до позивача. Посилаючись на ч. 2 ст. 191 СК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час на утримання сина [PERSON] [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно за п`ять років та 10 місяців починаючи з 01 січня 2013 року по [INFO] , а з 03 липня 2018 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно по [INFO] жовтня [INFO] включно. Ухвалою суду від 04.05.2020 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 15.06.2020 року. Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками сина [PERSON] [INFO] , доньки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] . Позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з 01 січня 2013 року по 28 жовтня 2018 року, посилаючись на те, що відповідач у цей час не надавав їй матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча вона зверталася до нього з проханням сплачувати їй аліменти. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У даному випадку, ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. За таких підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed