Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхніх спільних неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00грн., на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В своєму позові позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі, але з січня 2012 року не проживають разом. Від шлюбу мають спільних дітей. Діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити та просила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав частково, згоден виплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі по 300,00 грн. на кожну дитину. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, у відповідальності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Виконкомом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області 07 червня 2005 року між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 3). Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх батьком вказаний [PERSON] - відповідач по справі (а.с. 4, 5). З довідки № 169 від 08.04.2014р., виданої КП «Житловик» м.Арциз Одеської області вбачається, що діти [PERSON], [PERSON] проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 6). [PERSON] проживає разом з батьком, матір'ю, сестрою (а.с. 23). Згідно довідки № 509 від 08.09.2014р., виданої Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області за [PERSON] не зареєстровані земельні ділянки (а.с. 21). [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації (а.с. 20). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем, тому, проживаючи окремо, відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дітей до їх повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги обов'язок батька дитини, утримувати дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, та стягувати аліменти з батька неповнолітніх [PERSON], [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей в розмірі, зазначеному позивачкою, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 09 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved