Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказала, що 24 березня 2014 року біля її гаража по вул.Миру, 12-ю в с.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, з клітки де вона держала птицю, сусідський собака поїв та порозривав її птицю, а саме: два півня, шість курей, шість качок та двоє гусей. 25 березня 2014 року позивачка звернулась до Криничанського РВ УМВС України у Дніпропетровській області, після приїзду дільничного інспектора та відповідача [PERSON], який в присутності працівника міліції написав розписку, в якій зобовязався до 01 травня 2014 року відшкодувати всю шкоду, завдану його собакою, але свої зобовязання до цього часу не виконав. Згідно довідки виданої дочірним підприємством «Центральний ринок м.Дніпродзержинська» Дніпропетровської області станом на 24 березня 2014 року ринкова вартість завданого збитку домашньої птиці складає : кури 50. 00 грн, сума збитків всього 300. грн.; півень - 70.00 грн., сума збитків складає 140 грн; качка 60 грн., сума збитків складає 360 грн; гуси 70 грн., сума збитків 140 грн; всього завдано збитків на загальну суму 940 гривень. Крім завданих матеріальних збитків, позивачка зазначає, що їй завдано ще і моральну шкоду, яка виявилась в моральних стражданнях в звязку з втратою домашньої птиці. Тому позивачка просить суд, стягнути з [PERSON] 960 гривень матеріальної шкоди, та 1000 гривень моральної шкоди. Крім того позивачка просить суд стягнути з відповідача 243,60 гривень судового збору. Відповідач позовних вимог не визнав і пояснив, що його собака не причетна до завдання збитків позивачці. Він дійсно написав позивачці розписку про відшкодування збитків на вимогу працівників міліції аби уникнути щоденних візитів позивачки. Тому він просить в задоволенні позову відмовити Свідок [PERSON] пояснив що він має гараж по вул.Миру, біля гаражу [PERSON], яка тримає в гаражі домашню птицю. Одного разу наприкінці березня 2014 року він бачив як собака відповідача, знаходячись біля їх гаражів схватила біля гаража позивачки півня та зникла в напрямку очерету неподалік цих гаражів. Свідок [PERSON] пояснила, що в кінці березня 2014 року проходячи на огород, вона бачила як біля цих гаражів бігає собака, але той факт, що собака належить відповідачеві, вона не підтвердила. Свідок [PERSON] пояснив, що заява від [PERSON] надійшла до Криничанського РВ, але точну дату надходження цієї заяви він не знає, дана заява знаходилася на розгляді у дільничного інспектора Бабченка В.М., всі обставини встановлював саме [PERSON], та згодом останній був змушений піти у відпустку в звязку з сімейними обставинами. Оскільки даний матеріал був повністю зібраний, йому було доручено вирішити заяву. Так 14 липня 2014 року було зроблено висновок згідно матеріалів, які надав [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що в липні 2014 року він працював дільничним інспектором Криничанського РВ і в той період перевіряв заяву позивачки щодо домашньої птиці. Він опитував відповідача, який не визнавав причетності його собаки до знищення домашньої птиці позивачки, а розписку позивачці він написав щоб заспокоїти позивачку. Кількість загиблої птиці не встановлювалось, бо з часу події минуло декілька місяців. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки не можуть бути задоволені, бо в судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2014 року належна позивачу собака порозривала домашню птицю позивачки за місцем утримання птиці по вул.Миру в с.Кринички Криничанського району. Даний факт підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Суд в даному разі не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що його собака була не привязі і не могла завдати шкоди домашній птиці позивачки. оскільки показання як позивачки, так і вказаних свідків доводять протилежне. Але позивачка, що є власником загиблої птиці, всупереч вимогам п. 3 ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину», негайно не проінформувала державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель птиці, чим виключила можливість проведення розтину трупів птиці з метою встановлення причини їх смерті. Також позивачка належним чином не зафіксувала і не надала в судовому засіданні доказів кількості загиблої птиці в позовній заяві та наданих матеріалах вказана різна її кількість і можливість встановлення кількості загиблої птиці втрачена. Тому суд, зважаючи на наведені обставини, приходить до висновку про те, що кількість загиблої птиці позивачки внаслідок її розірвання собакою відповідача в судовому засіданні доведена не була, а досліджені в судовому засіданні докази свідчать лише про вірогідну кількість загиблої птиці. Тобто величину завданих позивачці матеріальних збитків в судовому засіданні встановити не вдалось. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судове рішення, у відповідності з вимогами ст. 213 ЦПК України, має бути законним і обгрунтованим, в даному разі достатнього обгрунтування позовних вимог позивачка не навела, а висновки, що грунтуються на вірогідних висновках, суд не може покласти в основу рішення, тому суд вважає недоведеною величину завданої позивачці шкоди собакою відповідача, що свідчить про неможливість визначення і величини завданих позивачці моральних збитків, та позбавляє суд можливості покладення на відповідача відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду за правилами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України і обумовлює відмову в задоволенні позовних вимог та покладення на позивачку обовязку по сплаті судових витрат, як те передбачено ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed