overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 68,3 м2, з надвірними будівлями, тобто сараєм, літньою кухнею, гаражем, вбиральнею, огорожею, які розташовані в [ADDRESS], а також на земельну ділянку, площею 0,18 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, і розташована в с. Березівка, Житомирського району, як за спадкоємицею після смерті її бабусі [PERSON], яка померла [INFO], та якій належало вказане майно. В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивачка свій позов підтримує, а відповідач його визнає. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, загальною площею 68,3 м2, з надвірними будівлями, тобто сараєм, літньою кухнею, гаражем, вбиральнею, огорожею, які розташовані в [ADDRESS], а також на земельну ділянку, площею 0,18 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, і розташована в с. Березівка, Житомирського району, належать [PERSON] Водночас, єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-13), свідоцтвами позивачки про народження та про шлюб (а.с. 10, 12), технічним паспортом на спірний будинок, виданий на ім'я померлого [PERSON] (а.с. 6-8), довідкою БТІ №3009 від 22.05.2014 року про те, що право власності на спірний будинок зареєстровано за померлим [PERSON] (а.с. 14), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2002 року, згідно якого [PERSON] успадкувала вказаний жилий будинок та земельну ділянку після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с. 9), державним актом на право власності на землю серії ІV-ЖТ №022016, виданого померлому [PERSON] 14.04.1995 року, згідно якого останньому належала вищевказана спірна земельна ділянка, площею 0,18 га (а.с. 17), заповітом від 10.02.2003 року, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно позивачці (а.с. 11), довідкою приватного нотаріуса [PERSON] №770/01-16 від 14.10.2014 року про те, що після смерті [PERSON] спадкоємицею є позивачка (а.с. 18), та постановою вказаного нотаріуса №769/02-31 від 14.10.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане спірне майно, у зв'язку із тим, що померла [PERSON] спадщину у вигляді вказаного спірного нерухомого майна після смерті чоловіка прийняла, але не зареєструвала (а.с. 19). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на вищезгадане спірне майно, яке за життя належало померлій, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,0876 га, кадастровий номер 1822083000:02:001:0119, і площею 0,0620 га, кадастровий номер 1822083000:02:001:0120, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані в [ADDRESS], як за спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка [PERSON], що помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді вказаних земельних ділянок, однак так як в державному акті на право власності на вказані земельні ділянки наявні виправлення та неточності позивачці, як єдиній спадкоємиці за законом після смерті чоловіка, нотаріус Третьої Житомирської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився і звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №559441, виданого 23.11.2007 року на ім'я [PERSON], останньому належали земельні ділянки, площею 0,0876 га, і площею 0,0620 га, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані в [ADDRESS]. Однак, при виготовлені даного державного акту кадастровий номер на земельну ділянку, площею 0,0620 га було вказано, як 1822083000:02:001:01120, хоча згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1800966392014 від 31.03.2014 року правильним є кадастровий номер - 1822083000:02:001:0120. Також у наведеному вище державному акті наявні виправлення у по батькові [PERSON], що є перешкодою для прийняття позивачкою спадщини у вигляді спірних земельних ділянок. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 4), згаданим державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №559441, виданого 23.11.2007 року (а.с.6), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1800966392014 31.03.2014 року (а.с.6-9), свідоцтвом про одруження позивачки (а.с. 12), листом нотаріуса №746/01-16 від 15.05.2014 року, відповідно до якого позивачка є спадкоємицею померлого [PERSON] (а.с. 15), а також постановою нотаріуса №745/02-31 від 15.05.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, у зв'язку із виправленнями та неточностями в державному акті на ці земельні ділянки (а.с. 16). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірні земельні ділянки, які за життя належали померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки розміром 0,2663 га та 0,2500 га, які розташовані в [ADDRESS], як за спадкоємницею після смерті її батька [PERSON], що помер [INFO], та якому належали вказані вище земельні ділянка на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 09.06.2003року. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов з тих підстав, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті її батька, проте нотаріус Третьої Державної нотаріальної контори відмовився у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені раніше земельні ділянки, оскільки вони не можуть входити до складу спадщини померлого батька позивача, так як не належали останньому на момент смерті. Представник відповідача до суду не з'явився, але зазначена вище сільрада повідомила до суду, що позов визнає, справу просить розглянути без участі її представника. Заслухавши пояснення учасників слухання справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що земельні ділянки площею 0,2663 га та 0,2500 га, які розташовані в [ADDRESS] належать померлому батькові позивачки на підставі державних актів серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 09.06.2003року, однак вказані акти видані на ім'я померлого [PERSON] вже після смерті останнього. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, державними актами на спірні земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER], які видані 09.06.2003 року на ім'я померлого, заповітом, відповідно до якого померлий батько позивачки заповів їй усе своє майно, листом Третьої Житомирської державної нотаріальної контори, згідно якого спадкоємницею майна [PERSON] є позивачка, постановою нотаріуса №1485 від 22.10.2009 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у зв'язку тим, що дані земельні ділянки не можуть входити до складу спадщини, так як вони не належали спадкодавцеві на момент смерті. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті її батька, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірні земельні ділянки, які за життя належали померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку №411 розміром 0,045 га в садовому товаристві «Соколовське» ТОВ «Автотранспортник», що розташована на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємицею після смерті її чоловіка [PERSON], що помер 30.01.2009 року, та якому належала вказана вище земельна ділянка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з тих підстав, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка, але прийняти у спадок вказану земельну ділянку вона не може, оскільки державний акт на земельну ділянку виготовлявся, але в книгу реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку не реєструвався, тобто спірна земля не увійшла до складу спадкового майна померлого. Представник відповідача до суду не з'явився, але зазначена вище сільрада повідомила до суду, що позов визнає, справу просить розглянути без участі її представника. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що земельна ділянка №411 площею 0,0450 га для ведення садівництва що розташована С.Т.»Соколовське» тов. «Автотранспортник» на території Іванівської сільської ради Житомирського району, належить померлому чоловіку позивачки. Державний акт на вказану ділянку виготовлявся, але в книгу реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку не реєструвався. Після смерті чоловіка єдиною спадкоємицею першої черги є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема, державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №550114, а також довідкою нотаріуса про те, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], та постановою нотаріуса від 06.10.2009 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом після смерті її чоловіка не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку №96, площею 0,0688 га, кадастровий номер 1822080600:04:000:1224, яка призначена для ведення садівництва та розташована в садовому масиві «Текстильник», Тетерівського масиву, Буківської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №015148 від 21.05.1997 року вона є власницею спірної земельної ділянки. Однак, державний реєстратор Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції відмовляє їй у реєстрації за нею права власності на цю землю, оскільки розмір цієї земельної ділянки у вказаному державному акті не відповідає її розміру, зазначеного у витягу з Державного земельного кадастру. У звязку із цим вона не може реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивачка не зявилася, проте її звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представники відповідачів в судове засідання також не зявилися, звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі, при вирішення спору покладаються на розсуд суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки №96, площею 0,0688 га, кадастровий номер 1822080600:04:000:1224, яка призначена для ведення садівництва та розташована в садовому масиві «Текстильник», Тетерівського масиву, Буківської сільської ради, Житомирського району. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №015148, виданого 21.05.1997 року на імя [PERSON], згідно якого розмір спірної земельної ділянки було вказано 0,065 га (а.с. 6), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800764682013 від 11 грудня 2013 року, у відповідності до якого площа цієї ж земельної ділянки становить 0,0688 га (а.с. 7), а також рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби №14426145 про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на згадану земельну ділянку, у звязку із вищевказаними невідповідностями у площі земельної ділянки, а також у звязку із неможливістю встановити місце розташування цієї землі (а.с. 5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,0549 га, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в товаристві «Барвінок» Іванівської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2010 року вона є власником спірної земельної ділянки. Однак, після укладення вказаного договору вона не отримала новий державний акт про її право власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві вона не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися, однак звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0549 га, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в товаристві «Барвінок» Іванівської сільської ради, Житомирського району. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №161443, виданого 17.12.2009 року на ім'я [PERSON], згідно якого остання була власником спірної земельної ділянки (а.с. 13), свідоцтвом про шлюб позивачки (а.с. 10), договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.06.2010 року, відповідно до якого [PERSON] продала вказану земельну ділянку позивачці (а.с. 7), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800497682013 від 29 серпня 2013 року, у відповідності до якого 29.08.2013 року здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер 1822083000:06:000:1051 (а.с. 8), а також листом Реєстраційної служби №1899/10/2.2-08 від 31.12.2013 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку, оскільки остання після укладення вказаного договору купівлі-продажу не отримала новий державний акт (а.с. 6). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1030 га, кадастровий номер 1822080600:01:000:0839, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в садовому товаристві «Кондитер» Бобровського масиву-2 Буківської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 09.09.2005 року вона є власником спірної земельної ділянки. Однак, після укладення вказаного договору вона не отримала новий державний акт про її право власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві вона не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися, однак звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, представник Буківської сільради позов визнає, а представник Реєстраційної служби під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1030 га, кадастровий номер 1822080600:01:000:0839, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в садовому товаристві «Кондитер» Бобровського масиву-2 Буківської сільської ради, Житомирського району. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-01 №000127, виданого 30.11.1998 року на ім'я [PERSON], згідно якого останній був власником спірної земельної ділянки (а.с. 13), договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.09.2005 року, відповідно до якого [PERSON] продав вказану земельну ділянку позивачці (а.с. 9), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800900922014 від 27 лютого 2014 року, у відповідності до якого 27.02.2014 року здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер 1822080600:01:000:0839 (а.с. 10), а також рішеннями державного реєстратора Реєстраційної служби №11584956 від 13.03.2014 року та №11762865 від 20.03.2014 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку, оскільки остання після укладення вказаного договору купівлі-продажу не отримала новий державний акт (а.с. 6-7). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 496 м2, яка призначена для ведення садівництва та розташована в товаристві «Акація», Соколовського масиву, Іванівської сільської ради, Житомирського району, як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки, однак державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на цю землю, виданого на ім'я померлого, витягу з Державного земельного кадастру та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути справу без їх участі, позивачка позов підтримує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка [NUMBER], площею 496 м2, яка призначена для ведення садівництва та розташована в товаристві «Акація», Соколовського масиву, Іванівської сільської ради, Житомирського району, належить померлому [PERSON], після смерті якого спадкоємицею за законом є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвами позивачки про народження, розірвання шлюбу та зміну імені, копією державного акту серії ЖТ 08-12 №001705 на право власності на спірну земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], довідкою завідувача Першої Житомирської державної нотаріальної контори №1795/02-14 від 13.10.2014 року, відповідно до якої позивачка є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], а також постановою нотаріуса №1794/02-31 від 13.10.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на цю землю, виданого на ім'я померлого, витягу з Державного земельного кадастру та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті батька, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved