Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач - КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води). В обґрунтування позову зазначив, що за період з 01.06.2016 року по 31.03.2019 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих позивачем відповідачу на адресу надання послуг: [ADDRESS] , складає 21 000 грн. 58 коп. Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, складену 04.03.2020 року: квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] . Посилаючись на вищезазначене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 000 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 1 921 грн. Ухвалою від 13.12.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що КОНЦЕРН «МТМ» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою (а.с. 11). Відповідно до п. 2.1 Статуту КОНЦЕРНУ «МТМ», основною метою діяльності КОНЦЕРНУ «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, складену 04.03.2020 року: квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 22.05.2020 року, [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований (а.с. 37-38). Таким чином, як випливає з матеріалів справи [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається КОНЦЕРН «МТМ». Особистий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] , однак відповідач [PERSON] не звернувся до позивача із заявою про відкриття особового рахунку на квартиру саме на нього, що є обов`язком власника. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] має заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.06.2016 року по 31.03.2019 року в сумі 21 000 грн. 58 коп., яку добровільно ним не сплачено (а.с. 7, 8-9). За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. КОНЦЕРН «МТМ» по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання. На підставі п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. За вказаний період заперечень з боку відповідача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу позивача не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved