Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Стецівської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.11.2003 р. померла [PERSON], яка посвідчила на користь позивачки заповіт на все належне їй майно. Господарство [PERSON] станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» до складу якого [PERSON] входила одна. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, так як позивачка прийняла спадщину. На земельну ділянку нотаріальна контора оформила свідоцтво про право на спадщину, а на житловий будинок з господарськими будівлями було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а тому позивачка вимушена звернутися до суду. Представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву, де зазначив, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №153400 виданого на [PERSON] вбачається, що вона померла 04.11.2003 р. Остання 21.07.1994 р. заповіла все своє майно на користь [PERSON], заповіт посвідчено у виконкомі Стецівської сільської ради. З довідки від 26.12.2016 р. №2122/02-14 виданої першою Снятинською державною нотаріальною конторою слідує, що [PERSON],[INFO] є спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої 04.11.2003 р., що проживала в [INFO]. Постановою від 27.12.2016 р. виданою першою Снятинською районною державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 04.11.2003 р., на житловий будинок №68 по вул.Незалежності в с. Стецева Снятинського району Івано-Франківської області. Оскільки [PERSON] не надала правовстановлюючий документ на вище згаданий житловий будинок, який підтверджував би право власності спадкодавця на вище згаданий будинок. З довідки від 27.12.2016 р. виданої Стецівською сільською радою вбачається, що в житловому будинку, що розташований в с. Стецева по вул. Незалежності№68 станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована [PERSON] одна, яка померла 04.11.2003 р. Суспільна група господарства колгоспники. На день смерті [PERSON] в господарстві с. Стецева по вул. Незалежності №68 була зареєстрована одна. З довідки від 22.09.2016 р. №1671 виданої Стецівською сільською радою вбачається, що в с. Стецева, по вул. Незалежності,68 в житловому будинку була зареєстрована [PERSON], яка померла у листопаді 2003 р. Спадкоємцем даного житлового будинку по заповіту є [PERSON] на підставі чого заведена спадкова справа за №337\\2016 на підставі заяви про видачу спадщини за заповітом №658 від 21.09.2016 р. [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала разом в одному житловому будинку і вела спільне господарство. З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №399148 виданого на [PERSON] слідує, що остання народилася 11.11.1981 р. Згідно свідоцтва про шлюб 02.08.2014 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після одруження «Станко» присвоєно прізвище «Мосійчук». З довідки від 09.03.2017 р. виданої першою Снятинською нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 04.11.2003 р. не заведена. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист справа приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 Закону України Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем спірного майна є позивачка, яка має намір прийняти спадщину, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в по вул.Незалежності,68 в с.Стецева Снятинського району Івано Франківської області. Суд на підставі встановленого та

Outcome: approved