Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: винести рішення, згідно якого виселити [PERSON], [INFO] із квартири маневреного фонду [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що предметом спору є однокімнатна квартира маневреного фонду [ADDRESS], житловою площею 17,30 кв.м. Розпорядженням представника Президента України від 29 липня 1993 року № 359 дана квартира була включена до маневреного фонду Дарницького району м. Києва. На виконання рішення Київської міської ради від 30 січня 2001 року № 162/1139 «Про адміністративно-територіальний устрій м. Києва» рішенням Київської міської ради від 27 квітня 2001 року № 280/1257 «Про межі нових адміністративних районів м. Києва та організаційні заходи по проведенню адміністративно-територіальної реформи» були затверджені межі нових адміністративних районів м. Києва. Проспект Возз'єднання, у тому числі будинок [ADDRESS], був переданий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва. Згідно Акту передачі квартир маневреного фонду від 01 листопада 2001 року квартира маневреного фонду [ADDRESS] була передана від ДКП по УЖФ Дарницького району до ДКП по експлуатації та ремонту Дніпровського району, яке було на той час балансоутримувачем житлового фонду. На підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 червня 2013 року № 335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок [ADDRESS] з 02 вересня 2013 року був переданий з балансу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на баланс Комунального підприємству «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», яке здійснює утримання та експлуатаційне обслуговування зазначеного будинку. Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 14 травня 2010 року № 203 [PERSON] був наданий дозвіл на тимчасове проживання у вказаній однокімнатній квартирі маневреного фонду Дніпровського району терміном на один рік з дати прийняття розпорядження, тобто до 14 травня 2011 року. Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 червня 2011 року № 268 [PERSON] було відмовлено в продовженні дозволу на тимчасове проживання в однокімнатній квартирі маневреного фонду [ADDRESS]. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, яке було балансоутримувачем даного будинку до 02 вересня 2013 року, направляло відповідачу по справі повідомлення про звільнення квартири маневреного фонду в добровільному порядку, але вимоги попередження не були виконані зазначеною особою. Станом на 01 березня 2014 року відповідач [PERSON] не звільнив в добровільному порядку спірну квартиру, що підтверджується Актом ЖРЕО-416 Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва від 01 квітня 2013 року, актом ЖРЕО -403 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від 28 лютого 2014 року. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням представника Президента України від 29 липня 1993 року № 359 «Про тимчасове відселення мешканців квартири [ADDRESS]», однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 17,3 кв.м. було закріплено під маневрений фонд (а.с.6). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», маневрений житловий фонд - житловий фонд, сформований інвестором-забудовником за власні кошти та призначений для тимчасового проживання громадян на час проведення реконструкції житла застарілого житлового фонду. Як вбачається з акту передачі квартир маневреного фонду від ДКП по УЖФ Дарницького району до ДКП по експлуатації та ремонту житлового фонду Дніпровського району в нових межах станом на 01 жовтня 2001 року, квартира [ADDRESS] було передано до ДКП по експлуатації та ремонту житлового фонду Дніпровського району м. Києва (а.с.7-8). Таким чином, спірна квартира [ADDRESS] перейшла до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 червня 2013 року № 335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок [ADDRESS] з 02 вересня 2013 року був переданий з балансу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на баланс Комунального підприємству «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», яке здійснює утримання та експлуатаційне обслуговування зазначеного будинку (а.с.15). Як вбачається з розпорядження представника Президента України від 25 листопада 1992 року № 1465 «Про використання жилих будинків маневреного фонду», маневрений житловий фонд: заселяти мешканцями на підставі ордерів на право тимчасового зайняття жилого приміщення маневреного фонду, виданих державним комунальним виробничим житлово-ремонтним об'єднанням, на підставі розпоряджень міської або районних держадміністрацій у м. Києві (а.с.11) Відповідно до положення ч. 1 ст. 132-1 Житлового кодексу УРСР, до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання. В подальшому, розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 14 травня 2010 року № 203, [PERSON] було надано дозвіл на тимчасове проживання в однокімнатній квартирі маневреного фонду району [ADDRESS], одинокому, терміном на один рік з дати прийняття розпорядження (а.с.9). Громадяни, яким надане жиле приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ цього жилого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти в нього інших мешканців. (ч. 3 ст. 132-2 Житлового кодексу УРСР) Згідно положення ч. 4 ст. 132-2 Житлового кодексу УРСР, жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти договір найму іншого жилого приміщення; порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у непридатність для його використання; інші підстави, встановлені законом. Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 червня 2011 року № 268, [PERSON] було відмовлено в продовженні дозволу на тимчасове проживання в однокімнатній квартирі маневреного фонду району [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю підстав (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. 29 березня 2013 року Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на адресу відповідача було направлено лист, з проханням звільнити в добровільному порядку дану квартиру до 01 травня 2013 року (а.с.12). Як вбачається з акту від 01 квітня 2013 року, складеного членами комісії у складі: майстра технічної дільниці 1 - [PERSON], майстра технічної дільниці № 2 [PERSON], майстра технічної дільниці 4 [PERSON] та засвідченого начальником ЖРЕО № 416, квартиру маневреного фонду за адресою: [ADDRESS] займає [PERSON] В квартирі проживає з вересня 2010 року по теперішній час. При неодноразовому відвідуванні комісії двері ніхто не відчинив. Приписи щодо звільнення квартири залишено в дверях. На момент обстеження - 01 квітня 2013 року квартира не звільнена. Ключі від квартири знаходяться у [PERSON], який продовжує займати безпідставно квартиру (а.с.14). В подальшому, 28 лютого 2014 членами комісії ЖРЕО № 403: майстром технічної дільниці № 6 [PERSON], майстром технічної дільниці 5 [PERSON] та майстром технічної дільниці № 4 [PERSON] було складено аналогічний акт із зазначенням, що станом на 28 лютого 2014 року квартира не звільнена (а.с.21). Крім того, як вбачається з довідки форми 3, виданої 03 березня 2014 року ЖРЕО № 403, у квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться (а.с.19). Дані обставини також підтверджуються довідкою Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 403 від 03 березня 2014 року № 37, згідно якої договір найму житлового приміщення між ЖРЕО - 403 та [PERSON] не укладався. Реєстрація [PERSON] за вищевказаною адресою відсутня. Особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] закритий з 01 квітня 2013 року (а.с.22). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач не звільнив займане ним житлове приміщення, яке було надано йому у тимчасове користування, а саме квартиру [ADDRESS], що порушує права позивача як балансоутримувача даного маневреного фонду, до якого відноситься вказана квартира. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги те, що відповідачу було відмовлено в продовженні права користування спірною квартирою, при цьому останнім не було звільнено житлове приміщення, а також беручи до уваги, що відповідачем будь-яких заперечень на позовну заяву подано не було, суд приходить до висновку про задоволення позову Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» до [PERSON], третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про виселення із жилого приміщення в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved