Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом у якому просить визнати кредитний договір № 401581939 від 05 лютого 2014 року виконаним у повному обсязі та визнати незаконними дії відповідача. Вимоги мотивує тим, що 05.02.2014 р. між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401581939, відповідно до умов якого банк надає кредит у сумі 9 394,82 грн. строком на 24 місяці з процентною ставкою за користування кредитом 0,01% річних, а вона зобов»язана повернути кредит на умовах визначених договором. Вона погодилась укласти вказаний кредитний договір у зв»язку із наявними у ньому істотними умовами та перевагами, якими є безвідсоткова ставка у разі дострокового погашення кредитних зобов»язань протягом першого місяця, що передбачено п. 2.8 договору, пп. 6.1, 9, 11, 25, 34, 36 розділу № 2 договору та додатком № 1 до договору, а також визнано працівниками колекторської служби ПАТ «Альфа-Банк» у телефонній розмові 23.06.2014 р. У відповідності до умов договору вона внесла 20 лютого 2014 року через касу банку отримані кредитні кошти в сумі 9 066 грн. та комісію за надання кредиту у розмірі 328,82 грн., що загалом становить 9 394,82 грн., що підтверджується квитанцією № 18705. Проте незважаючи на умови договору відповідач вже чотири місяці щоденно телефонує їй на всі відомі номери телефонів та повідомляє про заборгованість, яку вимагає сплатити. Окрім того, банк надав недостовірну інформацію щодо умов договору, які складають розділ № 1 та розділ № 2, проте інформацію про розділ № 2 було приховано, він міститься на сайті відповідача в редакції 08.04.2013 р., замість передбаченої умовами договору редакції, затвердженої 11.01.2014 р. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, при цьому представник ПАТ «Альфа-Банк» суду подав заяву з проханням відкласти розгляд справи через зайнятість у розгляді іншої справи. Беручи до уваги вимоги закону щодо строків розгляду справ, а також враховуючи те, що представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, при цьому останнім суду не надано будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, судом визнані причини неявки представника ПАТ «Альфа-Банк» до суду неповажними та, враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із пояснень учасників судового засідання та матеріалів справи, 05.02.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 401581939, відповідно до умов якого банк надав позивачці кредит у сумі 9 394,82 грн. строком до 06.02.2016 р. зі сплатою за користування кредитом процентної ставки 0,01% річних (а.с. 3-10). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п. 1 кредитного договору, договір складається із двох розділів, Розділ № 1 «Базові умови кредитування», Розділ № 2 «Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та додатків до нього. Вищевказана сума кредиту 9 394,82 грн. включає кошти у розмірі 9 066 грн. - оплату вартості придбаного позивачкою товару та комісійну винагороду банку за надання кредиту в сумі 328,82 грн., згідно п. 2.5 розділу № 1 кредитного договору і Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг (надалі по тексту - кредитний договір та графік платежів, а.с. 3, 4). Як убачається із графіку платежів, перший черговий платіж по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та за надані супутні послуги позивачка мала сплатити відповідачу 06.03.2014 року, в подальшому сплачувати щомісячно 06 числа кожного місяця, день останнього платежу - 06.02.2016 р. Згідно квитанції № 18705 позивачка 20 лютого 2014 року сплатила заборгованість за кредитним договором в сумі 9 394,82 грн., тобто сплатила всю суму отриманого кредиту та комісії до визначеної дати першого платежу за графіком погашення кредиту (а.с. 11). У зв»язку з цим позивачка просить визнати кредитний договір виконаний нею у повному обсязі, при цьому в обгрунтування вимог посилається на п. 2.8 кредитного договору, п. п. 6.1, 9, 11, 25, 34, 36 розділу № 2 кредитного договору та додаток № 1 до договору. Разом з тим п. 2.8 кредитного договору обумовлено, що комісійна винагорода банку за надання кредиту становить 3,5 %, яка сплачується позичальником одноразово при наданні кредиту; за управління кредитом комісійна винагорода становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 18-й місяць його користування - 1,23 % від суми кредиту, за період з 19-го по 24-й місяць користування кредитом - 2 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору. Комісійна винагорода нараховується починаючи з першого дня періоду, який передбачає оплату такої комісії по дату остаточного повернення позичальником кредиту. Згідно п. 11 розділу № 2 кредитного договору, позичальник має право повернути кредит (його частину) достроково без згоди банку, але виключно у терміни, що визначається відповідно до умов п. 6.1 та п. 7 Розділу № 2 цього Договору. В разі реалізації позичальником права на дострокове повернення кредиту, графік платежів в новій редакції не оформлюється, в той же час коригування зобов»язань позичальника за договором відбувається відповідно до умов цього договору. Позивачка пояснила суду, що вона погодилася отримати у відповідача кредитні кошти у зв»язку із зазначенням у договорі про безвідсоткову ставку у разі дострокового виконання кредитних зобов»язань, при цьому посилається на вищезазначений п. 2.8 кредитного договору, яким обумовлено надання та сплату комісійної винагороди банку, та Додаток № 1 - Графік платежів, де зазначено: «Дострокове погашення: можливе без додаткових комісій». Разом з тим, як вказано вище, умовами кредитного договору визначені зобов»язання позичальника по сплаті комісійної винагороди та відсотків за користування кредитом, про припинення нарахування яких у договорі не зазначено. Пунктом 35 розділу № 2 кредитного договору визначено, що «Комісії за управління кредитом» розраховуються у відсотках від суми кредиту, що був наданий позичальнику та сплачуються позичальником за отримання наданих банком послуг, перелік яких наведений у цьому пункті. Відповідно п. 9 розділу № 2 кредитного договору, днем повернення кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за його користування, та/або комісій, у випадку якщо сплата таких комісій передбачена умовами Розділу № 1 цього договору, вважається день списання банком направлених позичальником на повернення заборгованості за договором коштів у відповідні терміни, що передбачені договором, для здійснення платежів за цим договором з рахунку з метою їх подальшого зарахування на рахунки банку по обліку заборгованості позичальника. Крім того, п. 12 розділу № 2 кредитного договору визначено, що нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка з них настане раніше): (а) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в розділі № 1 цього Договору, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або (б) фактичного повернення заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до дати припинення нарахування процентів за користування кредитом, що вказана в договорі. Датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком при остаточному повернені кредиту є 06.02.2016 р., як встановлено п. 2.3 кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення крединого договору позивачка погодилася з усіма його умовами, що підтверджується її підписом. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб»єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. При розгляді справи встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не розривався, недійсним не визначався, змін до нього не вносилося та є чинним, у зв»язку з чим заявлені вимоги в частині визнання кредитного договору виконаним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають. Як визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, з урахуванням заявлених вимог про визнання дій ПАТ «Альфа-Банк» незаконними позивачка обрала неналежний спосіб захисту порушених цивільних прав, оскільки вказаний відповідач не являється органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed