Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, плати за надання та управління кредитом. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з метою реалізації державної політики стимулювання житлового будівництва на селі розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 17.05.1997 року № 419 було створено Луганське обласне комунальне підприємство «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», правонаступником якого на підставі рішення Луганської обласної ради від 23.12.2005 року № 22/36 є Комунальне Підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Основними завданнями Фонду є реалізація в Луганській області концепції державної житлової політики, розширення на території області інвестування у будівництво житла на селі, створення забудовникам сприятливих умов для індивідуального будівництва, в тому числі, і шляхом надання фінансової підтримки індивідуальним забудовникам на селі у вигляді довгострокових кредитів. 28 лютого 2000 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір № 0037/2000 про надання кредиту у розмірі 40 000 грн. строком на 20 років. У період з 03.04.2000 по 20.05.2000 відповідач фактично отримала кредит на суму 39\~523,18 грн. Відповідно до Кредитного договору, фактично отриманий кредит, повинен повертатись щоквартально до 28 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу, згідно з встановленим графіком. 01 листопада 2004 року між Фондом та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 0037/2000 від 28.02.2000, про те, що при погашенні кредиту стягується плата за видачу та управління кредитом у розмірі 2 % річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні, та за користування кредитом у розмірі 3% річних. Відповідач порушила умови кредитного договору строки повернення кредиту, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 34088,99 грн., відсоткам за користування кредитом у сумі 10515,28 грн., відсотками за видачу і управління кредитом у сумі 7319,36 грн., всього 51\~923,63 грн. На підставі чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. 03.07.2020 року була винесена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суддею одноособово, з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов не визнала, надала до суду заперечення на позов (а.с. 41-42), та просить відмовити у задоволенні позову позивача за необґрунтованістю з підстав зазначених у запереченні. Від представника позивача 12.10.2020 надійшла відповідь на заперечення відповідача (а.с. 62-66) та заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримують в повному обсязі (а.с. 68). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за слідуючих підстав: 28 лютого 2000 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір № 0037/2000 про надання кредиту у розмірі 40 000 грн. строком на 20 років (а.с. 5-6). 01 листопада 2004 року між Фондом та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 0037/2000 від 28.02.2000, про те, що при погашенні кредиту стягується плата за видачу та управління кредитом у розмірі 2 % річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні, та за користування кредитом у розмірі 3% річних (а.с. 7). 14.03.2000 року між Акціонерною страховою компанією «Оранта-Лугань», позивачем та відповідачем у справі укладений договір страхування кредиту № 1281к, відповідно до п. 1.1 якого об`єктом страхування є майнові інтереси позивача у справі, пов`язані з матеріальними збитками позивача, внаслідок повного чи часткового неповернення позичальник, тобто відповідачем у справі, страхувателю, тобто позивачу, кредиту на умовах, встановлених діючим кредитним договором № 0037/2000 від 28.02.2000 р., укладеним між позивачем та відповідачем у справі (а.с. 43-44). Внаслідок об`єктивних обставин у відповідача (помер чоловік, тяжко захворіла донька) вона була не в змозі сплачувати кредит, та 05.05.2008 р. позивач визнав виникнення страхового випадку, звернувся до АСК «Оранта Лугань» із заявою про страхове відшкодування коштів (а.с. 45-46). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22 травня 2013 року позов Комунального підприємства «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту та пені позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, з позивача стягнута заборгованість за кредитом у сумі 21\~ 511 грн. 97 коп. (а.с. 83-84). Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 18.07.2013 р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 22 травня 2013 року скасовано, ухвалено с праві нове рішення, яким у задоволенні позову Комунального підприємства «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, відсоткам за оформлення та обслуговування кредиту та пені відмовлено (а.с. 48-49). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1 ЗУ «Про страхування» - страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У п. 16 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачена можливість страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту). Таким чином, оскільки 14.03.2000 року між Акціонерною страховою компанією «Оранта-Лугань», позивачем та відповідачем у справі укладений договір страхування кредиту № 1281к, то у позивача за кредитним договором № 0037/2000 виник спір не лише із зазначеним відповідачем - [PERSON] , а й з АСК «Оранта-Лугань». За ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідачка [PERSON] довела, що вона зверталась до СК «Оранта-Лугань» з заявою про страхове відшкодування 05.05.2008 р. (а.с. 45-46). Проте, позивач, достовірно обізнаний про наявність договору про страхування, укладеного між відповідачкою та СК «Оранта-Лугань», й ця обізнаність підтверджується рішенням апеляційного суду від 18.07.2013 р., проігнорував ці обставини, внаслідок чого не правильно визначив ціну позову, клопотань про залучення страхової компанії не заявляв. Таким чином, внаслідок не визначення заборгованості, кола осіб, що мають бути відповідачами, позовні вимоги є необґрунтованими. На підставі ст.ст. 12,\~81, 258,\~263-265,\~273 ЦПК України, ст.ст. 979 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд

Outcome: dismissed