Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 24 січня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено актовий запис № 1. За час перебування в шлюбі, в них народилось двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей, що ображає її честь і гідність. Певний час сторони мали хороше, спокійне та стабільне сімейне життя, займалися вихованням їхнього сина. Але в період другої вагітності позивачки в сімї почалися розлади: чоловік перестав приділяти увагу позивачці, як дружині, перестав займатися вихованням їхнього первістка. В період з листопада 2015 року - по листопад 2016 року часто не ночував дома, мотивуючи, що був на роботі. В їхній родині зявились сварки, непорозуміння. Відповідач провокував їх виникнення, зривався на позивачці з дітьми, лаявся та кричав і піднімав руку на позивачку при дітях. Почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач постійно предявляє позивачці необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає її і принижує її честь і гідність. Збереження сімї неможливо, і суперечить інтересам сторін. Позивачка бажає створити нову сімю. Шлюб сторони розривають вперше. Суперечки про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає. Просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено 24.01.2014 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служи Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області (свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 074168) /а.с.4/. Від сумісного спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження серії І-ОЛ №165662 та І-ОЛ № 195673 відповідно /а.с.5,6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проігнорував явку до суду, чим виказав байдужість до сімейних правовідносин, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідач у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права та права малолітньої дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Щодо позовної вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд враховує наступне. У відповідності до ст. 180 СК України\~ батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як наголошувалося вище відповідач є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження серії І-ОЛ №165662 та І-ОЛ № 195673 відповідно /а.с.5,6/. Відповідно до приписів ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд у відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України\~суд враховує обставини, а саме стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. І приходить до наступного висновку, що відповідач на сьогоднішній день має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документах ніде не працює, але є дієздатним та працездатним і на думку суду має можливість працювати, отримувати доход та виплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач в добровільному порядку уникає, від свого обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Діти на даний час проживають біля позивачки і перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідками про склад сімї позивачки /а.с.10,11/. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved