Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який у подальшому уточнила, в просила суд: · визнати зобов'язання відповідача про надання позивачу юридичної допомоги - припиненими; · стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 6000 гривень, · стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 6000 гривень, · стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору. · В обґрунтування уточненого позову позивачка посилається на те, що у 2011 році вона уклала договір з відповідачем, відповідно до якого надала їй право представляти свої інтереси в суді. Після укладання, в той же день, вищезазначеного договору позивач сплатила відповідачу гонорар у розмірі 3000 гривень, надала усі документи які були їй необxідні для складання позовної заяви та сплатила судовий збір. Тривалий час відповідач не підтримувала з позивачем зв'язок, але згодом повідомила, що для вирішення справи потрібно сплатити ще 3000 гривень, які позивач й сплатив. Відповідач знову не відповідала на телефонні дзвінки та SMS-повідомлення. У 2014 році позивач звернулася до Широківського районного суду, у якому їй надали письмову відповідь що за період 2011-2014 роки від її імені до суду ніxто не звертався. Позивач зверталася до відповідача з електронною вимогою повернути їй гроші у розмірі 6000 гривень за невиконанні зобов'язання, але відповідач на зв'язок не виxодить. Позивачка в судовому засіданні уточнений позов підтримала. Допитана в якості свідка суду показала, що у 2011 році уклала договір з відповідачем про надання правової допомоги та сплатила гонорар у розмірі 3000 гривень. У присутності свого чоловіка [PERSON] через рік сплатили ще 3000 гривень за тим договором та надала усі документи, які вимагала відповідач для розгляду справи в суді. Представник позивача в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги та їх обгрунтування підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка, повідомлена про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. За згоди позивачки суд виносить рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, позивача, допитаної як свідка, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав: В даній справі суду надано текст угоди, яка укладена між сторонами в письмовій формі без зазначення дати укладення, розміру гонорару, порядку його обчислення, можливості припинення і відшкодування моральної шкоду в разі її невиконання (а.с. 8). Також в ній не конкретизовано які саме обов'язки (послуги) бере на себе адвокат-відповідач (а.с. 53) за цією угодою та строки їх виконання. Стаття 26 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно ст. 27 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України при недотриманні письмової форми правочину рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Стаття 611 ч. 1 п. 1 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Стаття 631 ч. ч. 1, 2 ЦК України визначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ст. 901 ч. ч. 1, 2 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст. 903 ч.ч. 1, 2 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 906 ч. ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Стаття 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, стороною позивача, окрім свідчень допитаних у якості свідків позивача та її чоловіка свідка [PERSON] (які в силу ч. 1 ст. 218 ЦК України не можуть бути доказом у справі щодо тих умов угоди, які не були сторонами цієї угоди викладені в письмовій формі з підтвердженням їх прийняття іншою стороною) докази щодо: дати укладання угоди та набрання нею чинності, строку дії угоди, гонорару адвоката за нею та порядку його оплати, оплати відповідачу додатково 3000 грн. після отримання нею попередньо гонорару в 3000 грн., зобов'язання адвоката [PERSON] представляти інтереси позивача в суді з питання прийняття спадщини (будь-яка згадка про обов'язок адвоката представляти інтереси позивача в суді з питання прийняття спадщини після смерті будь-кого відсутня). Крім того, слід зазначити, що складання позовної заяви не є за своїм змістом «представництвом в суді». Будь-яке посилання на обов'язок відповідача скласти в інтересах позивача будь-яку позовну заяву відсутнє. Рукописний напис на звороті угоди про отримання гонорару в 3000 грн. від 04.07.2011 року сам по собі не може свідчити про дату укладення угоди з відповідачем і отримання їх саме за «представництво інтересів позивача в суді з питання прийняття спадщини», як не свідчать про це і постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, на які посилається позивач, і заява позивача від 15.04.2014 року, роздруківка з інтернету (електронпошти). Суду не надано докази на підтвердження заподіяння позивачці будь-якими діями відповідача моральної шкоди, на підтвердження розрахунку суми відшкодування моральної шкоди. Не дотримано письмової форми договору і щодо доплачених в 2013 році, як стверджує позивачка, гонорару відповідача за угодою. Згідно наданого суду тексту угоди в порядку ст. 611 ч. 1 п. 1 ЦК України, як і Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідних статтей ЦК України, які регулюють правовідносини з надання послуг, не передбачено припинення зобов'язань за договором про надання правової допомоги з наведених в позивачем підстав. На думку суду строк позовної давності необхідно обчислювати з дати отримання позивачем відповіді на запит до суду (а.с. 13). Вимога щодо стягнення 6000 грн., відшкодування моральної шкоди з вищенаведених підстав також не підлягає задоволенню. Судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На основі вищевикладеного, ст. ст. 88, 212, 213, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed