Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO] . 22 квітня 1999 року шлюб між ними розірвано, про що Козятинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області видано свідоцтво . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею. Відповідач , відповідно до рішення суду, на утримання доньки сплачував аліменти до досягнення нею повноліття . На даний час донька [PERSON] навчається в Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка ізгідно довідки навчального закладу № 346 від 12.09.2014 року буде продовжувати навчання до 30.06.2015 року . В зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги , а батько має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює . Позивачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Однак до суду подала заяву, в якій зменшила позовні вимоги, оскільки відповідач сплачує аліменти ще на одну дитину , а саме : просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку та справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку визнає, просить справу розглядати в його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх -небудь прав та інтересів. Судом встановлено, позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]( а.с. 6) . 22 квітня 1999 року шлюб між сторонами розірвано , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Козятинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області 12.07.2000 року , за актовим записом № 48 ( а.с. 5) . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою. На даний час донька [PERSON] повнолітня . Вона навчається в Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка і згідно довідки навчального закладу № 346 від 12.09.2014 року буде продовжувати навчання до 30.06.2015 року ( а.с. 7) . В зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги , а відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює і має постійний заробіток. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.199, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у зв'язку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобов'язує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Виходячи з положень статті 199 Сімейного Кодексу України, утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки . У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved