Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, так як [INFO] померла , [PERSON]. Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с. Улянівка Іванівського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 9,93 га, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія 11-ОД №028524, виданого 13 листопада 2002 року, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю зроблено запис за №26. [PERSON] перед смертю склала заповіт, в якому свою земельну ділянку вона заповіла позивачці. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом, проте отримати його не змогла зі слідуючих причин. Відділ Держкомзему у Іванівському районі повідомив , що земельна ділянка, яка належить [PERSON], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю 11-ОД №028524, зареєстрованого 13 листопада 2002 року за № 26, відповідно до Державної статистичної звітності форми 6-зем та автоматизованої бази даних розташована на території Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області. Таким чином в даному Державному акті на право приватної власності на землю зроблена помилка та зареєструвати його на ім»я позивачки на даний час неможливо. Нотаріус відмовляється видати позивачці свідоцтво на право на спадщину в зв»язку зі вказаною помилкою. Дублікати документів не можуть бути видані після смерті, оскільки відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка на позовних вимогах наполягала . Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву. Беручи до уваги той факт, що відповідач по справі в судовому засіданні визнав позовні вимоги , суд вважає , що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не підлягають доказуванню ті обставини які визнаються сторонами. Отже ті обставини на які посилається позивачка суд вважає обґрунтованими , оскільки визнані відповідачем по справі. Крім визнання відповідачем даного позову у позивачки є законні підстави для задоволення її заявлених вимог, оскільки судом при розгляді даної позовної заяви встановлено , що [INFO] померла , [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с. Улянівка Іванівського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 9,93 га, що знаходиться на території Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія 11-ОД №028524, виданого 13 листопада 2002 року, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю зроблено запис за №26. За життя [PERSON] залишила від свого імені заповіт , згідно якого заповідала [PERSON] вищезазначене майно, що підтверджується заповітом . Відповідно до ч.1 ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Позивачка по справі [PERSON] є спадкоємицею за заповітом . Судом встановлено, що позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом на вищезазначене майно, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією заповіту та інформацією з нотаріальної контори . Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом, проте отримати його не змогла зі слідуючих причин, що підтверджується матеріалами зі спадкової справи Відділ Держкомзему у Іванівському районі повідомив , що земельній ділянці площею 9,9310 га на яку видано Державний акт на право приватної власності на землю гр..[PERSON] серії ІІ-ОД № 028524 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області , дійсно був визначений та внесений до автоматизованої бази данних ДП «Центр ДЗК» невірний кадастровий номер.Пристворенні індексних кадастрових карт( креслення меж кадастрових зон і кварталів) була допущена помилка, а саме в частині земельних часток (паїв) громадян розміщених на території Петрівської селищної ради, визначено код КОАТУУ , як на території Благоєвської сільської ради., тому виправити кадастровий номер не можливо. Нотаріус відмовляється видати позивачці свідоцтво на право на спадщину в зв»язку зі вказаною помилкою, що підтверджується листом нотаріуса. Дублікати документів не можуть бути видані після смерті, оскільки відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачка прийняла спадщину , але не оформила право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку. Судом досліджено документи , які свідчать про те , що померла володіла земельною ділянкою - Державний акт на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення . Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON] до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Outcome: approved