Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення у якому вказує, що 30.08.2003 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт і заповідав на її користь належну йому частину квартири [ADDRESS]. Позивач, як неповнолітня на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Між тим, оформити свої спадкові права позивачка позбавлена можливості, т.я. у свідоцтві про смерть [PERSON] його прізвище вказано як «Даценко». Позивачка просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер 30.08.2003 року, є [PERSON], який склав заповіт 20.02.1998 року на користь [PERSON] та є співвласником частини квартири [ADDRESS] У судовому засіданні адвокат позивачки заявлені вимоги підтримав, і просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Суд відповідно до приписів ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі доказами і матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши думку адвоката, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути установлені факти. Від яких залежить виникнення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що в даному випадку існує спір про право цивільне, а тому справа має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Судом установлено, що 30.08.2003 року помер [PERSON], якому за життя, разом з [PERSON], яка теж померла 21.01.2016 року, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло №996, виданим 10.12.1997 року Ленінською районною радою м. Запоріжжя. При цьому частки власників визначені не були. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. За життя, а саме 20.02.1998 року, [PERSON] склав заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] за р. №3-347, і заповідав на користь позивачки належну йому частину квартири [ADDRESS] [PERSON] також за життя, а саме 20.02.1998 року, склала заповіт який посвідчено державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON]В, за р. №3-348, і заповідала на користь позивачки належну їй частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка, у встановлений законом строк звернулася за прийняттям спадщини після [PERSON], т.я. на час відкриття спадщини була неповнолітньою. Разом з тим, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, т.я. у свідоцтві про смерть [PERSON] його прізвище вказано як «Даценко». Надані суду докази, а саме копія свідоцтва про право власності на житло, копія технічного паспорту, копія заповіту, довідка з ЖЕКу, копія свідоцтва про смерть [PERSON], копі я спадкової справи, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що [PERSON], який склав заповіт 20.02.1998 року на користь позивачки і [PERSON], який помер 30 серпня 2003 року, є однією і тією ж самою особою. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved