Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками неповнолітньої доньки та малолітнього сина. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що відповідач частково надавав допомогу на утримання дітей, але її є недостатньо. Одяг, який нібито придбав відповідач, насправді був придбаний за кошти мами відповідача. Дійсно, відповідач сплачує 100 грн. на харчування дітей, але решту коштів доплачує відповідачка, і ці кошти є значно більшими ніж 100 грн. на місяць. Вважає свій позов обґрунтованим та доведеним, тому просить його задоволити. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Надав пояснення щодо вищезазначених обставин. Відповідач в судовому засіданні позв визнав. Додатково пояснив, що допомагає дітям в межах його можливості, нещодавно купив одяг дітям на суму 5 000 грн., сплачує щомісячно 100 грн. дітям на харчування у школі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу), матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками неповнолітньої доньки та малолітнього сина. Діти перебувають на утриманні позивачки. Батько дитини, відповідач у справі, не надає достатньої допомоги на утримання дітей. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, має важкий майновий стан, чи має на утриманні непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дітям допомогу. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов`язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину, адже він складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і це визначено СК України, і про це немає необхідності додатково зазначати у рішенні суду. Суд враховує положення статей 180, 181, 182, 183 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141-142 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved