Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із названим позовом, у якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену [PERSON] у письмовому зверненні до заступника Голови державної ветеринарної медицини та фітосанітарної служби України [PERSON] щодо [PERSON] наступного змісту : …кожен з ранішніх власників мясної туші тихенько вкладає в пухленьку ладошку [PERSON] одну або дві банкноти номіналом від 50 гривень і негайно отримує можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали, де його вже чекає оптовик або інший нетерплячий ранній покупець, а починаючи з 6 години доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючі продати мясо, але вже за чергою», зобовязати відповідачку спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом повідомлення заступника голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України [PERSON] про ухвалене по справі судове рішення, стягнути із відповідачки на користь позивачки 50000 гривень на відшкодування завданої поширенням недостовірної інформації моральної шкоди та сплачений судовий збір. Н обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила такі обставини: 06 липня 2014 року на імя заступника голови Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України [PERSON] [PERSON] направила письмове звернення, в якому містилась інформація, яка не відповідає дійсності та порочить честь, гідність та ділову репутацію як завідувача державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку «Центральний». Зокрема у зазначеному зверненні відповідачка зазначає «… кожен із ранішніх власників мясної туші тихенько вкладає в пухленьку ладошку [PERSON] одну або дві банкноти номіналом від 50 гривень і негайно отримує можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали, де його вже чекає оптовик або інший нетерплячий ранній покупець, а починаючи з 6 години доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючи продати мясо, але вже за чергою». Неправомірними діями відповідачки принижена честь, гідність та ділова репутація, що полягає в наступному: Позивачка з 1996 року працює на посаді завідуючої лабораторією ветеринарної медицини, що розташована на ринку «Центральний» за адресою: м. Херсон, вул. Белінського, 19, за весь час роботи нагороджувалася почесними грамотами та нагородами. Відповідачка працює в цій же лабораторії з липня 2011 року, з нею як і з іншими підлеглими були нормальні відносини. Коли в 2013 році позивачка була незаконно звільнена із займаної посади, її обовязки завідуючої лабораторії виконувала [PERSON] Коли рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона в грудні 2013року позивачку було поновлено на роботі, саме з цього моменту відношення [PERSON] до позивачки змінилося. Вона постійно намагалась принижувати позивачку, як при підлеглих так і клієнтах ринку, відмовлялася виконувати накази, грубила позивачці. Після неодноразового виявлення порушення [PERSON] її посадових обовязків та намагання владнати питання з відповідачкою, позивачка звернулася із доповідною до свого керівника [PERSON] З цього моменту відповідачка почала писати на позивачку скарги як безпосередньому керівнику [PERSON], так і до інших інстанцій, і це не було викликано наміром відповідачки захистити свої права, свободи чи за законні інтереси, а намаганням самій уникнути відповідальності за порушення своїх трудових обовязків. Тому, коли позивачка була ознайомлена із вищезазначеним зверненням [PERSON] до заступника голови державної ветеринарної та фіто санітарної служби України [PERSON] позивачка була вражена та шокована тим, що так безпідставно можна принизити людину, обмовивши її. За результатами розгляду зазначеного звернення начальником відділу ветеринарно-санітарних заходів на державному кордоні управління державної інспекції Департаменту ветеринарної медицини держветфітослужби [PERSON], начальником відділу ветеринарної УМВС України в Херсонській області [PERSON], завідуючою відділу ВСЕ та організації роботи ДЛВСЕ на ринках Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи [PERSON] було проведено перевірку та складено довідку від 18.07.2014 року, відповідно до якої викладені у зверненні [PERSON] щодо отримання позивачкою «хабарів» від «ранішніх» власників мясної туши не знайшли свого підтвердження. Позивачка вважає, що інформація, яка була розповсюджена відповідачкою щодо позивача про те, що «кожен з ранішніх власників мясної туши тихенько вкладає в пухленьку ладошку [PERSON] одну або дві банкноти номіналом від 50 гривень і негайно отримує можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали, де його вже чекає оптовик або інший нетерплячий ранній покупець, а починаючи з 6 години доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючи продати мясо, але вже за чергою» є недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки. У контексті ч.ч.1.2 статті 30 Закону України «Про інформацію» та ст.62 Конституції України не можна розцінювати як оціночні судження, оскільки поширювана у зверненні інформація носить стверджувальний характер та є такою, що підлягає перевірці на предмет достовірності, тобто є фактичним твердженням. [PERSON] направила звернення до органів, які не компетентні розглядати заяви і приймати рішення щодо протиправних дій осіб(зокрема «хабарництва» на якому наполягала відповідачка). А тому позивачка вважає, що викладені у зверненні завідомо неправдиві відомості щодо неї, викликані не наміром відповідачки захистити свої права, а наміром принизити ділову репутацію позивачки, тому вона несе передбачену законом відповідальність за розповсюдження недостовірної інформації. Позивачка вважає, що висловлені відповідачкою в письмовому зверненні фактичні твердження та думки стосовно неї слід визнати такими, що порочать її гідність, честь та ділову репутацію як завідуючої лабораторії, так і взагалі як людини, порушують її особисті немайнові права: на повагу гідності та честі, на недоторканість ділової репутації. Недостовірна інформація про позивачку має бути спростована у такий спосіб, у який вона була поширена. Після того, як позивачка була ознайомлена із зверненням [PERSON] до заступника голови Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України вона була настільки приголомшена всією тією брехнею, викладеною у зверненні, що в неї стався гіпертонічний криз і вона змушена була звернутися до медичної установи за допомогою. Позивачка знаходилася на лікуванні з 11.08.2014 року по 28.09.2014 року в інсультному відділенні, а з 29.08.2014 року в кардіологічному відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша». Відповідачкою позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виражається не тільки в моральних стражданнях, які позивачка перенесла внаслідок приниження перед іншими особами , через поширення про неї інформації про те, що позивачка вчиняє злочин(бере «хабарі»), а й в тому, що після вищевикладеного звернення в неї виникли додаткові труднощі та негаразди як в роботі, так і в особистому житті. За зверненням [PERSON] було проведено перевірку, за результатами якої факт отримання хабарів хоч і не знайшов свого підтвердження, проте наказом заступника голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України за №2423 від 25.07.2014 року було зобовязано начальника Головного управління ветеринарної медицини в Херсонській області [PERSON] вжити заходів щодо переміщення всіх співробітників державних лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи на ринках м. Херсона, в тому числі і завідувачів цих лабораторій. Наказом директора Херсонської регіональної державної ветеринарної медицини ім.. [PERSON] від 12 серпня 2014 року позивачку безпідставно було переміщено до іншого структурного підрозділу Херсонської державно лабораторії до лабораторії на ринку Шуменський. Підставою для винесення вищезазначених наказів було саме звернення відповідачки. Поширення недостовірної інформації, що принижує честь та гідність позивачки, а також її ділову репутацію було здійснено лікарем-мікологом лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи №7 Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини не при виконанні службових обовязків, то в даній справі відповідачем є сама [PERSON]. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили суд його задовільнити. Відповідачка зявилися в одне судове засідання, заявила клопотання про оголошення перерви для її звернення за правовою допомогою, в подальші судові засідання відповідачка не зявилися, про причини неявки суд не повідомляла. У судових засіданнях приймав участь представник відповідачки за довіреністю, який позов не визнав, пояснив суду, що звернення відповідачки до заступника Голови державної ветеринарної медицини та фітосанітарної служби України було викликано лише її громадянською позицією, при написанні звернення нею керувало бажання не допустити на ринок недоброякісної продукції, їй було відомо про отримання неправомірної вигоди позивачкою, а тому вона звернулася до керівництва. Відповідачка мала на меті перешкодити потраплянню на прилавок неякісній продукції, а тому бажала, щоб були вжиті заходи. Представник відповідача надав у судовому засіданні заяву, яка згідно пояснень написана ніби-то особисто [PERSON] У заяві зазначається, що вона обращалась у руководству только лишь для проверки известных мне фактов получения неправомерной выгоды истицей [PERSON], действия которой по её мнению(ответчицы) бросают тень на всех сотрудников ветеринарной службы. Представник третьої особи вважав, що позов необгрунтований і задоволенню не підлягає, також зазначила, що відсутні підстави, визначені ст.35ЦПК України, для залучення позивачкою третьою особою - Херсонської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини ім. А.С. Ценковського), Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідачки та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив та обставини. Відповідачка [PERSON], яка працює лікарем лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи №7 Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини в липні 2014 року направила письмове звернення заступнику голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України [PERSON], у якому серед іншої інформації зазначила, що «…кожен з ранішніх власників мясної туші тихенько вкладає в пухленьку ладошку [PERSON] одну або дві банкноти номіналом від 50 гривень і негайно отримує можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали, де його вже чекає оптовик або інший нетерплячий ранній покупець, а починаючи з 6 години доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючі продати мясо, але вже за чергою». У зверненні [PERSON] зазначила, що вона плекає надію на те, що [PERSON] буде притягнута до відповідної відповідальності. Вищезазначеним у зверненні [PERSON] стверджувала, що [PERSON] отримує неправомірну винагороду за можливість першочергового отримання дозволу на продаж товару, оскільки у зверненні зазначається, що «ранішні» власники мясних туш чи інші нетерплячі ранні покупці, вклавши дві банкноти від 50 гривень і більше, отримують можливість перенести свій товар на прилавок», а з 6 години ранку «доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючі продати мясо». Всі інші доводи у зверненні стосувалися інших обставин і не є предметом оскарження. Відповідно до ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК обовязки довести, що поширена інформація є достовірною , покладається на відповідача. Відповідачка не надала суду жодного доказу того, що поширена нею інформація є достовірною, самоусунулася від доказування у суді достовірності поширеною нею відносно [PERSON] інформації, жодного разу не зявившись у судове засідання. У так званих «поясненнях» відповідачки до суду зазначає, що вона звернулася до керівництва тільки для того, щоб були перевірені відомі їй факти отримання позивачкою неправомірної вигоди, але ж відповідачка не зазначила жодного конкретного факту отримання позивачкою неправомірної вигоди за надання першочергового дозволу на продаж товару. У зверненні [PERSON] не зазначено жодної обставини, які могли вказувати на наслідки отримання [PERSON] неправомірної вигоди. [PERSON] у судовому засіданні пояснювала, що в лабораторії ведеться журнал реєстрації отримання ветеринарних довідок на право реалізації товару, в якому запис про отримання довідок здійснюється в порядку їх отримання. За час, коли [PERSON] не працювала, а обовязки завідуючої лабораторії виконувала [PERSON], а також за час керівництва лабораторією іншою особою, черговість отримання власниками та продавцями товару дозволів не змінився, оскільки ця черговість визначається не керівником лабораторії. Пояснення [PERSON] підтверджуються і показаннями свідка [PERSON], яка показала суду, що тривалий час працювала на ринку «Центральний» реалізатором мясної продукції. а до цього працювала на ринку «Шуменський», і знає тривалий час сторін по справі. Зокрема, пояснила, що [PERSON] знає з часу, коли та працювала завідуючою лабораторією на ринку «Шуменський». Свідок показала, що на черговість отримання довідок в лабораторії для виносу товару на прилавок завідуюча лабораторією не впливає, оскільки цей порядок визначається самими реала заторами продукції, які хоч і не мають офіційного договору з адміністрацією ринку, але між собою організовують свою роботу бригадами і визначають в бригаді особу, яка відповідає за отримання довідки. Свідок тривалий час була бригадиром і якраз отримувала довідки- дозволи в лабораторії на реалізацію продукції на ринку «Центральний», і ніколи за отримання таких довідок грошей позивачці не давала, і їй ніколи не було відомо, щоб хтось інший за таке платив додаткові кошти. Суд забезпечував відповідачці можливість довести той факт, що поширена нею у зверненні інформація мала місце, проте відповідачка не вчинила жодної дії на обґрунтування своєї правоти, представник відмовився від виклику свідків, клопотання про виклик яких був задоволений судом. Відповідачка переклала весь тягар по доведенню свого твердження на представника, який пояснював, що метою звернення [PERSON] до заступника керівника Державної ветеринарної служби була громадянська позиція відповідачки, яка полягає в тому, що вона бажала запобігти попаданню на прилавок неякісною продукції, і бажала, щоб були вжиті заходи. Представник стверджував, що метою звернення [PERSON] було намагання не допустити на прилавок недоброякісної продукції. Але ж у зверненні [PERSON] не йдеться про можливість потрапляння на прилавок недоброякісної продукції, а йдеться про отримання неправомірної вигоди грішми [PERSON] за видачу позачергових дозволів, що забезпечує можливість першочергово потрапити продукції на прилавок. Позивачка саме цю інформацію вважає недостовірною і просить її спростувати, але щодо цього представник відповідача не надав жодних обгрунтувань. Відповідачка у зверненні із впевненістю стверджувала, що [PERSON] отримує неправомірно кошти, вимагала за такі дії притягти [PERSON] до відповідальності, але при цьому не вказала на жодну обставину, яка б хоч опосередковано могла свідчити про існування таких подій. Представник відповідача пояснював, що [PERSON], звертаючись письмово у керівництва не мала наміру причинити [PERSON] якусь шкоду, вона не передбачала у який спосіб будуть проводити перевірку і які будуть наслідки, чи стане це відомо іншим особам тощо. Суд не приймає доводи представника з таких підстав; [PERSON] тривалий час працювала завідуючою лабораторією, зокрема і на ринку «Центральний», неодноразово робота лабораторії була предметом перевірки різних органів, і їй достеменно було відомо, що її інформацію щодо отримання завідуючою неправомірної вигоди потребуватиме перевірки, оскільки вона не вказала конкретних фактів, про отримання коштів від конкретних осіб, а лише повідомила «взагалі» про отримання грошей, то встановити факти можна лише при опитуванні тих хто торгує на ринку. Оскільки [PERSON] жодних доказів «отримання [PERSON] неправомірною вигоди» у зверненні не зазначала, вимагала притягнути [PERSON] до відповідальності, а тому передбачала і повинна була передбачати, що зазначена нею інформацію буде поширена серед невизначеного кола осіб при перевірці її достовірності. Суд вважає, що поширена [PERSON] інформація щодо [PERSON] про отримання коштів не була оціночним судженням, а була твердженням, оскільки була сформульована в категоричній формі, відповідачка вимагала притягнути [PERSON] до відповідної відповідальності, а згідно ч.ч.1,2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд не приймає доводи представника відповідачки, що метою викладення у зверненні інформації про отримання [PERSON] коштів за першочергове отримання дозволу на торгівлю було викликане її громадянською позицією, оскільки у зверненні [PERSON] жодним чином не обмовилися по захист якогось суспільного інтересу, а характер написання звернення вказує на те, що [PERSON] саме намагалась образити та принизити [PERSON] , поширивши відносно неї недостовірну інформацію. Відповідачка не побажала довести суду необхідність при зверненні до державної установи з мотивів «громадянської» позиції вказувати на «пухленькі ладошки» [PERSON] Суспільний інтерес вказаної інформації є незрозумілим. Згідно пояснень сторін звернення було направлене [PERSON] зразу ж після поновлення [PERSON] на посаді завідуючої лабораторією і переведення з цієї посади [PERSON], що також підтверджує доводи позивачки про особисті мотиви [PERSON] принизити її. Якщо у [PERSON] були факти того, що [PERSON] отримує неправомірну вигоду для надання першочергового дозволу на торгівлю і це впливає на права інших осіб, то вона мала можливість показати наслідки таких дій [PERSON], якщо вони мали місце. Суд свій висновок мотивує наступним: Згідно пояснень сторін [PERSON] на період, коли [PERSON], була незаконно звільнена з посади завідуючої лабораторії, виконувала обовязки завідуючої тієї ж лабораторії, і за таких обставин мала можливість надати докази того, як змінювалася обстановка щодо черговості видачі дозволів з приходом до керівництва [PERSON] після [PERSON], а потім знову [PERSON] після [PERSON] Таких обставин [PERSON] не зазначала ні у своєму зверненні, а ні в суді. На ті обставини, що [PERSON], направляючи звернення, керувалася лише мотивом принизити [PERSON], поширити відносно неї недостовірну інформацію вказує і той факт, що відповідачка та її представник, відстоюючи «громадянську позицію» відповідачки, зазначали різні мотиви цієї позиції. Так, у зверненні [PERSON] вказувала на отримання [PERSON] неправомірної вигоди за видачу першочергових дозволів на продаж товару, а в судових засіданнях представник відповідачки пояснював, що вона переймалася тим, щоб недоброякісна продукція не потрапила на прилавок, а в письмових поясненнях до суду йдеться про те, що дії [PERSON] «кидають тінь на всіх працівників ветеринарної служби і принижують їх високе покликання». Зазначаючи про мету звернення - недопущення на прилавок недоброякісної продукції, відповідачка не вказала на жоден такий факт, який би мав місце за час роботи [PERSON] за час її роботи на посаді завідуючої лабораторії, тоді як на цій посаді позивачка працює з 1998 року, а відповідачка тривалий час працювала також на посаді завідуючої такої ж лабораторії на іншому ринку, і про такі факти в разі їх наявності, їй повинно було бути відомо. Таким чином, у судовому засіданні на підтвердження інформації, зазначеної у [PERSON] у зверненні [PERSON] до заступника голови Державної ветеринарної та фіто санітарної медицини, що: …кожен з ранішніх власників мясної туші тихенько вкладає в пухленьку ладошку [PERSON] одну або дві банкноти номіналом від 50 гривень і негайно отримує можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали, де його вже чекає оптовик або інший нетерплячий ранній покупець, а починаючи з 6 години доступ до завідуючої отримують всі інші бажаючі продати мясо, але вже за чергою» про отримання [PERSON] «банкнот номіналом від 50 гривень за можливість перенести свій товар на прилавок мясної зали», не було надано жодних доказів, а тому вказана поширена інформація є недостовірною. З урахуванням всіх викладених обставин суд приходить до висновку, що для зазначення у зверненні [PERSON] відомостей щодо отримання [PERSON] коштів а першочергову видачу дозволів на торгівлю не було жодних підстав, вказана інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], метою зазначення [PERSON] у зверненні до заступника голови Державної ветеринарної та фіто санітарної медицини цієї інформації було викликано особистими мотивами [PERSON] поширити недостовірну інформацію відносно [PERSON], принизити честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Недостовірна інформація підлягає спростуванню у спосіб, який вона була поширена. Позивачка просить зобовязати відповідачку спростувати недостовірну інформацію шляхом повідомлення заступника Голови державної ветеринарної та фіто санітарної служби України [PERSON] про ухвалене судове рішення. Вказаний спосіб спростування недостовірної інформації потребує додаткового судового контролю за його виконанням, оскільки фактично відповідачку неможливо примусити це зробити. Адже відповідачка має право і не отримувати судове рішення. Крім того, особа, якій в свій час направлялося звернення, на даний час може і не працювати, може не існувати такої посади за штатним розписом тощо. Суд вважає, що недостовірна інформація має бути спростована шляхом направлення судом вказаного рішення, голові Державної ветеринарної і фітосанітарної служби України, після набрання ним чинності. Оцінивши в сукупності всі докази, суд вважає, що позивачці поширеною відносно неї недостовірною інформацією була причинена і моральна шкода. Позивачка багато років працює в системі ветеринарної медицини, мала заохочення за добросовісну роботу. Про поширену відносно неї ганебну інформацію дізналося немало осіб, з якими вона спілкувалася тривалий час, перебуваючи на посаді завідуючої ветеринарної лабораторії на ринку «Центральний» міста Херсона. За зверненням проводилася перевірка, невизначене коло осіб знали про мету перевірки встановити чи отримує [PERSON] гроші за першочергову видачу довідок. Враховуючи обстановку, яка існує на даний час в державі щодо боротьби з неправомірними отриманнями коштів, поширена інформація сприймається як правдива, і [PERSON], відносно якої поширена така інформація, неможливо довести кожному із повідомлених, що такі обставини насправді не мали місця, що інформація не підтвердилася. Такі обставини призвели до моральних страждань [PERSON] Інформація щодо [PERSON] хоч і не була підтверджена, але за зверненням [PERSON] було видано наказ про переміщення [PERSON] на інше місце роботи. Суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню частково - в розмірі 20000 гривень. Відповідно о ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складаються із розміру сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: dismissed