Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0544 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4810136900:04:020:0006, за: [PERSON] , який помер [INFO] - 1/2 частки; [PERSON] - 1/6 частка; [PERSON] - 1/6 частки; [PERSON] , яка померла [INFO] - 1/6 частки. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2010 року Управлінням Держкомзему у м. Миколаєві було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Список співвласників земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, в державному акті частки співвласників у спільній власності визначено не було. Співвласниками будинку [ADDRESS] були: [PERSON] - 1/2 частки, [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/6 частки. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті свідоцтво про право на спадщину отримав син - [PERSON] [INFO] помер її батько - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла вона, [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 27 вересня 2019 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] їй було відмовлено, оскільки з наданого правовстановлюючого документу неможливо визначити розмір належної померлому частки земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що раніше житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/2 частки, на підставі договору забудови від 05.02.1954 року № 1332 та [PERSON] - 1/2 частки, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.10.1976 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2019 року, визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 03 вересня 2010 року Управлінням Держкомзему у м. Миколаєві було видано державний акт серії ЯК № 809895 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0544 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Список співвласників земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , без визначення часток. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Позивачка вказує, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] отримав її син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 27 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. 27 вересня 2019 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2019 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки з наданого правовстановлюючого документу неможливо визначити розмір належної померлому частки земельної ділянки. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 78\~ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою статті 355\~Цивільного кодексу\~України (далі-ЦК України) передбачено, що майно, що є у власності двох чи більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із\~ст. 370 ЦК України\~вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилом частини другої\~статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною четвертою статті 120 ЗК України, передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120\~ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до\~постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7\~у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved