Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, і просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що вказана квартира належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2000 року. В квартирі зареєстровані сторони та їх діти - [PERSON] і [PERSON] У 2001 році відповідач був формально зареєстрований в квартирі, але після реєстрації в ній не проживав. При виїзді з квартири відповідач забрав усе належне йому майно і документи і з цього часу в ній не живе, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином - оголошенням у пресі, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 32, 33). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка є власністю позивача на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 29 вересня 2000 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального коругу (а.с. 4). В квартирі зареєстровані позивачка, її діти [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки. Останній був зареєстрований в спірній квартирі 09 лютого 2001 року, але ніколи не жив, не живе і комунальні послуги не сплачує. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що відповідач в квартирі ніколи не проживав, його майна в квартирі не має, комунальні послуги він не сплачує, квартирою не цікавиться. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, оскільки вони нічим не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами, а саме: - копією свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідно до якого позивачка та відповідач розірвали шлюб 26 вересня 2000 року (а.с. 6); - довідкою Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 66/2904 від 11 липня 2014 року, відповідно до якої [PERSON] за фактом перешкоджання йому в проживанні та користуванні квартирою [ADDRESS] до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не звертався (а.с. 34). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній у спірному житловому приміщенні протягом більш ніж дванадцяти років без поважних причин, і тому визнає його таким, що втратив право користування спірним будинком. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку, оскільки із заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved