Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачки [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Дніпровської сільської Ради, в якому вимагають визнати недійсними та скасувати видані їм 21.11.2013 року свідоцтва про справо на спадщину, та визнати за ними право власності у рівних частках в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] на дві земельні ділянки, розташовані в с.Перун Вільнянського району Запорізької області. Як зазначили позивачки у своїй позовній заяві, вони є спадкоємцями [PERSON], померлої 30.03.2012 року, згідно її заповіту; остання мала у власності земельну ділянку, розташовану в с.Перун Вільнянського району Запорізької області, яка підлягала поділу на дві земельні ділянки площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,1995 га для ведення особистого селянського господарства. Позивачки, як вони вказали, своєчасно звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини; 21.11.2013 року державним нотаріусом їм були видані свідоцтва про право на спадщину, в яких за ними було помилково визнано право власності на земельну ділянку без урахування їх розподілу, крім того, вказано цільове призначення ведення підсобного сільського господарства, яке не передбачено діючим законодавством України. Враховуючи це, позивачки й звернулися до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивачок [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, пояснивши суду, що земельні ділянки були помилково нотаріусом зведені в одну, незважаючи на те, що згідно рішення сільради вони є окремими земельними ділянками з різними цільовими призначеннями; також державний нотаріус невірно визначила цільове призначення земельних ділянок, що позбавляє позивачок нормально здійснювати права власника; вважає, що позивачки є єдиними спадкоємцями померлої згідно її заповіту. Представник відповідача у судове засідання не з?явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності представника відповідача в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивачок та дослідивши надані йому докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, 30.03.2012 року померла [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшли дві земельні ділянки, розташовані в с.Перун Вільнянського району Запорізької області: перша земельна ділянка площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; друга земельна ділянка площею 0,1995 га для ведення особистого селянського господарства; земельні ділянки були визначені відповідно до рішення Дніпровської сільської ради № 5 від 29.11.2011 року. Позивачки є спадкоємцями померлої згідно її заповіту, та своєчасно подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте при оформленні свідоцтв про право спадщину від 21.11.2013 року, нотаріусом було помилково визнано право власності на земельну ділянку без урахування розподілу, крім того, вказано цільове призначення ведення підсобного сільського господарства, яке не передбачено діючим законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, вказані у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, зовні вимоги мають бути задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved