Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № BLaЖГA00017139 від 10.03.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 гривень на задоволення поточних потреб, з встановленої процентної ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та з терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 10.03.2014 року. Відповідач порушив умови кредитного договору, заборгованість [PERSON] складає 13152,73 гривень, з яких заборгованість за кредитом 5694,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 615,96 грн., заборгованість за комісією 1820 грн. штраф плата за пропуск платежів 5022,47 грн. Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, позивач, зважаючи на наявність простроченої заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 13152,73 грн. Представник позивача ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № BLaЖГA00017139 від 10.03.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 гривень на задоволення поточних потреб, з встановленої процентної ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та з терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 10.03.2014 року. Пунктом 1.5 Загальної частини Договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п.3 спеціальної частини договору (номінальна ставка). Згідно з п.2.4.1 Загальної частини Договору, проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний\~360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачується позичальником в порядку, передбаченому п.2.5 загальної частини договору. На підставі п.2.4.2 Загальної частини Договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.1.6 Загальної частини Договору, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 спеціальної частини договору (1,75 процентів від суми кредиту). На підставі п.4.3 Загальної частини Договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується до обчислення пені зазначена в п.9 спеціальної частини договору (0,50%, пеня розраховується за методом «факт/360», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Відповідач порушив умови кредитного договору, заборгованість [PERSON] складає 13152,73 гривень, з яких заборгованість за кредитом 5694,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 615,96 грн., заборгованість за комісією 1820 грн. штраф плата за пропуск платежів 5022,47 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~\~\~ Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.\~\~\~\~ Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав відповідачу кредит, однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, по несплачених відсотках, та штрафів. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved