Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», місцезнаходження: м. Київ, проспект Науки, 30-А,\~ код ЄДРПОУ 38514375, звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], про стягнення\~ заборгованості\~ у розмірі 86510,91 грн.\~ та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідно до заяви про встановлення кредитного ліміту від 24 червня 2015 року, між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «ЮНІСОН» був укладений кредитний договір від 24 червня 2015 року, відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 34,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 24 червня 2016р. Відповідач свої зобовязання, передбачені підпунктом 6.3.1 кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом 42511,51 грн. та процентами 26547,64 грн. , а також пенею 17452,76 грн. \~ \~ \~ \~У добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість за кредитом, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). В подальшому до суду не надходило заяв сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Позивач отримав вказану ухвалу 15.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач отримав вказану ухвалу 19.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачем 08.06.2018 року подано до суду відзив на позов, в якому він визнав позовні вимоги, окрім вимог про стягнення пені, до яких просив застосувати позовну давність. Також у відзиві відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду на строк 18 місяців. Позивачем відповідь на відзив до суду не подавалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви про встановлення кредитного ліміту №26259015006266/980 від 24 червня 2015 року, між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «ЮНІСОН» був укладений кредитний договір від 24 червня 2015 року, відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн. (пятдесят тисяч гривень), зі сплатою 34,9% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 24 червня 2016р. Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» (ДКБО) та Умовами надання споживчих кредитів, які є невідємною частиною ДКБО. ДКБО - це публічний договір, який укладається шляхом прийняття потенційним клієнтом розміщених на офіційному сайті ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» за електронною адресою в мережі Інтернет умов ДКБО, які є пропозицією (офертою) Банку укласти ДКБО, відповідно до якого Банк бере на себе зобовязання перед фізичними особами, які приймають (акцептують) цю пропозицію, надавати банківські продукти (послуги) в порядку та на умовах, передбачених цим ДКБО за Тарифами, які встановлені Банком та оприлюднені на офіційному сайті Банку. ДКБО укладається на підставі та відповідно до статей 633, 641 та 644 Цивільного кодексу України та є пропозицією укласти договір. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», «Умовами надання споживчого кредиту» затвердженого протоколом Правління ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» від 02 березня 2015 року №12/2015 та Графіком здійснення платежів, складає між ним та Банком кредитний договір у розумінні ДКБО. Свою згоду на укладення ДКБО відповідач підтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів (послуг). На підставі Умов відкриття кредитних ліній, що є невідємною частиною ДКБО відповідачем була подана заява про встановлення кредитного ліміту № 26259015006266 від 24.04.2015, яка разом з ДКБО (в т.ч. Тарифами та Умовами банківських продуктів), складає кредитний договір в розумінні ДКБО. Згідно з п. 4.1 Умов відкриття кредитних ліній моментом (днем) надання Банком клієнту кредиту (його частини/траншу) є день здійснення першої операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за рахунок кредитного ліміту за умови відсутності/недостатності на Рахунку власних (не кредитних) коштів клієнта. Відповідно до п. 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній та встановленого кредитним договором розміру обовязкового мінімального платежу відповідач зобовязався повертати кредит Банку шляхом здійснення сплати обовязкового мінімального платежу в розмірі 3 (трьох) % від суми отриманого кредиту (витраченого кредитного ліміту) щомісячно з «01» по «25» числа кожного місяця. Згідно з п. 3.1 Умов відкриття кредитної лінії Банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру встановленої процентної ставки, фактичної кількості днів користування кредитом та умовною кількістю днів у році (360 днів), при цьому при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме встановив кредитну лінію на рахунок № 26259015006266 у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п. 4.1 ДКБО клієнт сплачує винагороду Банку за послуги в межах відповідних банківських продуктів (послуг), що надаються на підставі заяви про надання Банківських послуг (продукту). Пунктом 3.3 Умов відкриття кредитної лінії передбачено, що клієнт зобовязується сплачувати комісії, повязані з отриманням/користуванням кредитною лінією за умови, що такі комісії, умови їх нарахування та сплати передбачені банківським продуктом та/або тарифами, з відповідним відображенням такої умови в кредитному договорі. Умовами кредитного договору встановлено, що відповідач зобовязався сплачувати комісії за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,5% від суми заборгованості за кредитом (кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій, здійснених в торгівельно-сервісний мережі, мережі інтернет та 4,9 % від суми заборгованості за кредитом (кредитним лімітом), яка виникла внаслідок операцій за рахунком, в тому числі з видачі готівки. Відповідно до підпункту 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній позичальник зобовязався повернути Банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та комісії у повному обсязі, виконувати інші зобовязання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором, у тому числі своєчасно забезпечувати наявність грошових коштів на рахунку у сумі, достатній для здійснення відповідних платежів. Відповідач свої зобовязання, передбачені підпунктом 6.3.1 кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом 42511,51 грн. (сорок дві тисячі пятсот одинадцять гривень пятдесят одна копійка) та процентами 26547,64 грн. (двадцять шість тисяч пятсот сорок сім гривень шістдесят чотири копійки). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав, а напроти у відзиві на позов визнав вимоги позивача щодо заборгованості за кредитом та за процентами. Згідно з статтею 627\~ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~ кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої\~ статті 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до \~статті 626 ЦК України\~ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 ЦК України). Стаття 204 ЦК України\~ закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Згідно зі статтями\~ 525,\~ 526,\~ 530 ЦК України\~ зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до \~статті 610 ЦК України\~ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином, у силу \~статті 629 ЦК України\~ договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1049 ЦК України зобовязує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення суми боргу та процентів. Щодо нарахованої позивачем пені суд зазначає наступне. Згідно з п. 7.2 Умов відкриття кредитної лінії за порушення термінів/строків повернення кредиту (в тому числі, обовязкового мінімального платежу) та/або сплати процентів, та/або комісій за користування кредитом за кредитним договором клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 17452,76 грн. за період з 26.11.2016 року по 02.04.2018 року. Відповідач у відзиві на позов просив суд застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття\~ 610, пункт 3 частини першої статті\~ 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша\~ статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2\~ глави 49 ЦК України\~ особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої\~ статті 258 ЦК України\~ до вимог\~ про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути\~ неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою\~ статті 260 ЦК України\~ позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~ статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість \~стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №643/16530/15-ц. За період з квітня 2017 року по квітень 2018 року нарахована пеня становить 11923,28 грн. За таких обставин, з урахуванням строків позовної давності, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 11923,28 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1762,00 грн., повязані зі сплатою судового збору. Щодо прохання відповідача про розтрочення сплати судового збору, суд роз`яснює відповідачу його право на подання відповідної заяви згідно з ст. 435 ЦПК України.

Outcome: partial