Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивачка у липні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що 04.02.1989 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі ЗАГС Тростянецького райвиконкому Сумської області 04.02.1989, актовий запис № 22. Позивачка зазначає, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинено. Сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння. Вони мають різні погляди щодо подружнього життя, ведення домашнього господарства та вирішення побутових питань. Спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований у відділі ЗАГС Тростянецького райвиконкому Сумської області 04.02.1989, актовий запис № 22. Ухвалою суду від 10.08.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка та відповідач у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також подав до суду заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 04.02.1989 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у відділі ЗАГС Тростянецького райвиконкому Сумської області, актовий запис № 22. Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.4). Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. Позивачкою при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 50 % суми судового збору сплаченого нею при поданні позову, що становить 454,00 грн., решту суми слід компенсувати позивачці з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved