Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка\~ у березні 2017 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що з 17 вересня 2004 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріальнного районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 528. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що 06 серпня 2013 року Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірвано. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини після припинення спільного проживання. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засіданні не зявилася, відповідно до заяви від 14.04.2017 року просила справу розглядати за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засіданні не зявився, відповідно до заяви від 14.04.2017 року просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі з 17.09.2004 року та від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 310 від 12 квітня 2005 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Дитина потребує значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я дитини, матеріальний стан позивача та відповідача. Суд приймає до уваги ту обставину, що інших дітей у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, тому вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме: з 15 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 182, 183, 188 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved