Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 15005 грн., мотивуючи тим, що на підставі судового наказу 595/766/14-ц, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області. Відповідач [PERSON] зобов`язаний виплачувати в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач не сплачував вказану суму аліментів, в зв`язку з чим виникала заборгованість, тому просить стягнути в її користь пеню. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що Бучацьким районним судом видано судовий наказ 595/766/14-ц від 16.04.2014 року, згідно якого відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач з 15 квітня 2014 року по 29 жовтня 2018 року не сплачував аліменти на утримання дітей утворилась заборгованість в сумі 16282,80 грн. просять позов задоволити. Крім того, позивачка пояснила, що вона отримувала від відповідача грошові перекази, проте це були не аліменти на утримання дітей, а добровільна допомога. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що він сплачував аліменти на утримання дітей, а саме здійснював перекази коштів з-за кордону, проте в даних переказах, не можна було зазначити, що дані кошти є аліментами. Заслухавши позивачку, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 07.09.2018 року. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , сторони записані батьками дітей. Згідно судового наказу, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області № 595/776/2014 від 16 квітня 2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Бучацького районного суду від 07.09.2018 року змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом виданим Бучацьким районним судом Тернопільської області № 595/776/2014 від 16 квітня 2014 року. Відповідно до виконавчого листа № 595/1164/18 від 07.09.2018 року, виданого Бучацьким районним судом, із відповідача [PERSON] стягнуто в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Городоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у львівській області від 20.09.2019року № 15.16-20/6246, заборгованість по сплаті аліментів за період з 15.04.2014 року по 29.10.2018 року становить 16282,80 грн. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Городоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у львівській області від 20.09.2019року № 15.16-20/6247, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 20.09.2019 року, відсутня, сплачено 36000 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується витягом про здійснені операції з переказів грошових коштів за період з 01.01.2009 року по 01.11.2018 року, відповідачем на користь позивачки здійснювались грошові перекази, які в своїй сумі є дещо більшими за розмір аліментів, який підлягав до сплати. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що отримувала зазначені кошти, проте заперечила, що ці кошти були сплачені як аліменти. Однак, при цьому, позивачка не надала суду жодних доказів, що між нею та відповідачем існували інші грошові зобов`язання, крім аліментних, та вказані кошти їй направлялися з іншою метою ніж для сплати аліментів. Таким чином, позивач [PERSON] жодним чином не спростувала твердження відповідача щодо сплати їй аліментів, які направлялись відповідачем грошовими переказами з-за кордону України. Отже, судом встановлено, що відповідачем було вчинено всі належні дії для виконання рішення суду та сплати аліментів, а тому в даному випадку відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов необґрунтований та до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed