Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач, Кредитна Спілка «Істок», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд достроково стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2031 від 16 березня 2018 року станом на 31 липня 2019 року у розмірі 67859,03 (шістдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять ) гривень 03 копійки, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 8382,60 грн.; заборгованість за платою 30472,08 грн.; заборгованість по відсотках 0,34 грн.; інфляційні нарахування 1903,90 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п.4.7.3 кредитного договору 23100,11 грн.; штраф 4000 грн.; заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2203 від 05 жовтня 2018 року станом на 31 липня 2019 року у розмірі 44593,66 (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три ) гривні 66 копійки, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 9328,36 грн.; заборгованість за платою 12936,97 грн.; заборгованість по відсотках 0,08 грн.; інфляційні нарахування 1091,01 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п.4.7.3 кредитного договору 13237,24 грн.; штраф 8000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04 липня 2016 року до Кредитної Спілки «ІСТОК» звернувся відповідач із заявою про вступ до кредитної спілки. На засіданні правління Кредитної Спілки «ІСТОК» на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ було розглянуто, та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної Спілки «ІСТОК». У той же день, 04 липня 2016 року, [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. Таким чином, на підставі ст.10, ч. 2 ст.16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у Кредитній Спілці «ІСТОК». 16 березня 2018 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту. 16 березня 2018 року Кредитний комітет Кредитної Спілки «ІСТОК» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки,тобто відповідачу. 16 березня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №ДКХ-2031, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 25000 грн., які зобов`язався повернути до 15 березня 2019 року. 05 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №ДКХ-2203, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000 грн., які зобов`язався повернути до 04 жовтня 2019 року. Відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитам, порушуючи умови кредитних договорів, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду про дострокове повернення кредитів. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися за закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від них не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого фінансова установа позивається про його відновлення шляхом дострокового стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] звернувся до Кредитної Спілки «ІСТОК» з заявою про прийняття його до Членів КС «ІСТОК», що підтверджується наданою заявою від 04 липня 2016 року( а.с.59). Витягом з протоколу засідання правління Кредитної спілки «ІСТОК» № 111 від 04.07.2016 року [PERSON] був прийнятий до членів КС «ІСТОК» (а.с.58). Того ж дня, а саме 04.07.2016 року, відповідач [PERSON] сплатив на рахунок позивача обов`язковий пайовий та вступний внески, що підтверджено прибутковими касовими ордерами №, № 1109,1110 від 04.07.2016 року. 16.03.2018 року та 05.10.2018 року [PERSON] надав до КС «ІСТОК» заявки на отримання кредитів члена кредитної спілки «ІСТОК», у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету Кредитної Спілки «ІСТОК» прийнято рішення щодо надання кредитів, згідно поданих заяв. Так, 16 березня 2018 року та 05 жовтня 2018 року між Кредитною Спілкою «ІСТОК» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № ДКХ-2031, за умовами якого кредитор КС «ІСТОК» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 25000 грн. строком на 12 календарних місяців, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, та договір про споживчий кредит № ДКХ-2203 за умовами якого кредитор КС «ІСТОК» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн. строком на 12 календарних місяців. Кредит надавався позичальнику за цільовим призначенням на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та платності. У відповідності до п. 3.2. Договорів, процентна ставка за користування кредитами за даними Договорами становить 0,001 % річних. П. 3.4., 3.5 Договорів наголошує, що базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. Договорів. Тип процентної ставки - фіксована. У відповідності до п.2.5 Договору № ДКХ-2031, плата за надання кредиту становить 33,56 грн. щоденно. У відповідності до п.2.5 Договору № ДКХ-2203, плата за надання кредиту становить 14,25 грн. щоденно. У відповідності до видаткового касового ордеру від 16 березня 2018 року, КС «ІСТОК» видало [PERSON] грошові кошти на суму 25000 грн. (а.с.32). У відповідності до видаткового касового ордеру від 05 жовтня 2018 року, КС «ІСТОК» видало [PERSON] грошові кошти на суму 10000 грн. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договорам за споживчий кредит, систематично порушуючи їх умови. Досудовий порядок врегулювання спору сторони визначили у п.6.2.2. та п.6.3 кредитного Договору № ДКХ-2031 та Договору № ДКХ-2203, де зазначається, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць,а за споживчим кредитом,забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; кредитор з урахуванням вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Якщо протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом,забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням умов кредитних договорів № ДКХ-2031 та № ДКХ-2203, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з Графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено повідомлення (вих. № 145) про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитним договорам (а.с.36). Проте, вказане звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачем не погашено. Вищевикладене свідчить про невиконання боржником умов кредитних договорів,тобто про порушення зобов`язань встановлених умовами кредитних договорів. 27 грудня 2018 року позивачем та відповідачем внесено зміни до кредитного договору № ДКХ-2031 шляхом укладення додаткового договору, згідно якого плата становить 134,24 грн.,та який є невід`ємною частиною до кредитного договору № ДКХ-2031. 27 грудня 2018 року позивачем та відповідачем внесено зміни до кредитного договору № ДКХ-2203 шляхом укладення додаткового договору, згідно якого плата становить 56,99 грн.,та який є невід`ємною частиною до кредитного договору № ДКХ-2031. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідност. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, більш ніж на 30 календарних днів, то у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, а також на відповідача покладена відповідальність, визначена умовами договору. Так, у відповідності до п. 4.7.2 Договору, сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів. П. 4.7.3. Договору сторони обумовили покладення на позичальника відповідальності за прострочення сплати чергового платежу, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів), з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що виникли за кредитним договором № ДКХ-2031 від 16.03.2018 року, за ним утворилась кредитна заборгованість станом на 31.07.2018 року у розмірі 67859,03 (шістдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять ) гривень 03 копійки, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 8382,60 грн.; заборгованість за платою 30472,08 грн.; заборгованість по відсотках 0,34 грн.; інфляційні нарахування 1903,90 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п.4.7.3 кредитного договору 23100,11 грн.; штраф 4000 грн.; та за договором про споживчий кредит № ДКХ-2203 від 05 жовтня 2018 року станом на 31 липня 2019 року у розмірі 44593,66 (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три ) гривні 66 копійки, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 9328,36 грн.; заборгованість за платою 12936,97 грн.; заборгованість по відсотках 0,08 грн.; інфляційні нарахування 1091,01 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК та п.4.7.3 кредитного договору 13237,24 грн.; штраф 8000 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ДКХ-2031 від 16.03.2018 року у розмірі 67859,03 грн. та за кредитними договором № ДКХ-2203 від 05.10.2018 року у розмірі 44593,66 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним документом.

Outcome: approved