Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задовільнити, стягнувши з відповідача неустойку у зав'язку з несплатою аліментів, посилаючись на таке: з позивачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 06.06.2000 року. На підставі рішення Первомайського міського суду Харківської області від 16.11.1991 року були стягнуті аліменти з [PERSON]. на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення повноліття дитиною. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно і не в повному обсязі від нарахованих сум. Станом на 01.03.2015 року виникла заборгованість в сумі 12227,80 грн. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Нарахувала неустойку з жовтня 2007 року по 01.03.2015 року. В судове засідання позивачка не прибула, проте надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання також не прибув, але надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, зазначає, що суд може зменшити розмір неустойки, а також повністю чи частково звільнити від сплати заборгованості по аліментах з урахуванням матеріального стану платника та у разі відсутності його вини у простроченні сплати. Вказав, що він на даний час не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості населення. У вересні 2007 рок переніс тяжку травму та за станом здоров'я не може знайти роботу. Тому, просив суд відмовити у задоволенні позову. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних доказів і відповідно до ст. 197 ЦПК України - без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, письмові заперечення, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 06.06.2000 року (а.с.11). Рішенням Первомайського міського суду Харківської області від 16.11.1991 року (а.с.13) з відповідача стягнуто на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а.с.12), в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно і до повноліття дитини. Відповідач сплачує аліменти, але не у повному обсязі. В результаті несплати алментів утворилася заборгованість станом на 01.03.2015 року в сумі 12227,80 грн., що вбачається з розрахунку державного виконавця (а.с.15-16, 35-36). Вказаний розрахунок ніким не оспорений. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойку позивачка вирахувала з жовтня 2007 року по 01.03.2015 року в сумі 12227,80 грн., про що в позовній заяві надала розрахунок. Сторона відповідача щодо правильності нарахувань неустойки не висунула письмових заперечень. Суд, проаналізуваши розрахунок позивачки, прийшов до висновку, що формула, за якою нарахувала позивачка суму пені не є правильною. Остання вираховувала пеню за формулою: з нарахованої суми аліментів за відповідний місяць вона віднімала суму сплачених у цьому місяці аліментів; виводила 1 % із загальної суми заборгованості на цей місяць та помножувала на кількість днів у відповідному місяці, а потім за кожен місяць суми пені складала. Наприклад, сума аліментів за січень 2014 року склала 530,50 грн. мінус сума сплачених 330 дорівнює 200,50 грн., додала до суму загальної заборгованості на січень, що становить 7595,04 грн., виводила 15 з цієї суми - 75,9531 та множила на 31 день січня. Отриману суму пені у 2354,45 додавала до загальної заборгованості по пені за попередні місяці. Так за кожний місць. В результаті сума пені за розрахунком позивачки станом на 01.03.2015 року складає 99030,07 грн. Постановою Верховного суду України від 11 вересня 2013 року, прийнятою в порядку ст. 355 ЦПК України визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом же визначена сума пені чітко відповідно до вказаної постанови та положень СК України. Так, береться сума нарахованих аліментів за відповідний місяць і помножується на один процент від цієї суми, а потім помножується на кількість днів такого прострочення, тобто до повного погашення вказаної суми і так за кожен місяць з сумарним наростанням. За червень 2007 року сума аліментів склала 59,00 грн., яка не сплачувалася з 01.07.2007 року по 04.12.2007 року - 156 днів, тому сума пені має складати 92,04 грн.. Далі таким самим чином за решту місяців з урахуванням дати погашення сум заборгованості згідно довідки-розрахунку державного виконавця (а.с.35-36). Якщо сума сплачених аліментів за певний місяць не перекриває заборгованості за попередні, то береться сума проплати наступного місяця. Таким чином, одна сума, нарахована за певний місяць може бути поділена на частки сум, за якими окремо буде нарахована сума пені в залежності від кількості днів прострочення. Враховуючи викладене, суд вирахував пеню: за 2007 рік з червня - 1026,12 грн; за 2008 рік - 1202,63 грн.; за 2009 рік - 3635,80 грн.; за 2010 рік - 5087,17 грн.; за 2011 рік - 10880,74 грн.; за 2012 рік - 23935,71 грн.; за 2013 рік - 34700,15 грн.; за 2014 рік - 14607,04 грн.; за 2015 рік по березень - 151,69 грн., а всього - 95227,05 грн. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як зазначено в ч.1 ст.196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. Викладеним у позовній заяві позивачкою, у письмових запереченнях відповідача, а також матеріалами цивільної справи, вина відповідача у простроченні сплати аліментів повністю доведена. Так, посилання відповідача на те, що він в даний час не працює (довідка центру зайнятості а.с.28) не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, а від цього і пені за прострочення їх виплати. Наявність травми відповідача, що перешкоджає йому працевлаштуватися (довідка Первомайської ЦРЛ а.с.29) також не надає судові підстав для звільнення від сплати аліментів та від пені, оскільки така травма мала місце ще у 2007 році, а сьогоднішньої медичної документації з історією хвороби чи висновків МСЕК судові не надано, тому об'єктивної картини з цього питання суд не має. Вказані відповідачем факти можуть лише бути підставою для зменшення розміру стягуваної пені. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає таке зменшення можливим, зокрема, встановлено, що, дійсно, відповідач у 2007 році переніс тяжку травму внутрішніх органів, наразі непрацевлаштований. Також суд врахував той факт, що на меті у відповідача не було ухилення від сплати аліментів, адже, як встановлено з розрахунку заборгованості по аліментах, відповідач кожного місяця протягом 9-ти років аліменти сплачував, хоча і не у повному обсязі. Крім того, суд зауважує, що сума заборгованості по аліментах станом на 01.03.2015 року в розмірі 12227,80 грн. є значно меншою від суми пені на ту ж дату - 95227,05 грн. Ці обставини дають підставу суду зменшити розмір стягуваної пені до 3000 грн. Таким чином, суд вважає, що позов частково необґрунтованим. Так, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, а також те, що суд при розгляді справи не може виходити за межі позовних вимог, він розглядає саме заявлену позивачем суму пені. Суд визначив суму пені за вказаний позивачкою період з жовтня 2007 року по 01.03.2015 року, але вона виявилася меншою за вирахувану у позовній заяві, тому за основу береться сума пені, що визначив суд. А, враховуючи наявність підстав для зменшити розміру пені, суд стягує 3000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь державни з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial