Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 24920,08 гривень. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 24 листопада 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKCASHG.11789.003, за яким банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 8000 гривень строком до 23 листопада 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,5% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати, а відповідач зобовязався щомісячно погашати заборгованість у розмірі, встановленому графіком, зазначеним в п. 2.5 Договору. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у розмірі 8000 гривень. Однак, відповідач вказаних умов договору не виконала, у звязку із чим заборгованість позивача станом на 13 жовтня 2016 року складає 25724,57 гривень, яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом 4535,60 гривень; поточна заборгованість за процентами 5132,83 гривень; прострочена заборгованість по комісії 5760,00 гривень; заборгованість за штрафами та/або пенею 10296,14 гривень. Просить стягнути вказану суму боргу на користь позивача. У судове засідання представник позивача ПАТ «ВБР» не прибув, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за штрафами та пенею не визнала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 24 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKCASHG.11789.003, за яким банк зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 8000 гривень строком до 23 листопада 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,5% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати, а відповідач зобовязався щомісячно погашати заборгованість у розмірі, встановленому графіком, зазначеним в п. 2.5 Договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у відповідача станом на 13 жовтня 2016 року борг складає 25724,57 гривень, яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом 4535,60 гривень; поточна заборгованість за процентами 5132,83 гривень; прострочена заборгованість по комісії 5760,00 гривень; заборгованість за штрафами та/або пенею 10296,14 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає у м.Маріуполі. Таким чином, вимоги ПАТ «ВБР» про стягнення суми штрафу/пені у розмірі 10296,14 гривень задоволенню не підлягають, оскільки їх нарахування суперечить положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з останньої на користь позивача сума заборгованості в розмірі 15428,43 гривень, яка складається з: поточна заборгованість за кредитом 4535,60 гривень; поточна заборгованість за процентами 5132,83 гривень; прострочена заборгованість по комісії 5760,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 378 гривень.

Outcome: partial