Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позові вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2005 року. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2014 року шлюб розірвано, дочку залишено проживати з позивачкою. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але в недостатній кількості та нерегулярно. Дочка хворіє на хворобу серця, є інвалідом з дитинства, перебуває на обліку у лікаря, постійно проходить курс стаціонарного і амбулаторного лікування, 2 рази перенесла операцію на серці в м. Києві. Все лікування, операції проводились і проводяться виключно за її кошти та кошти її батьків. Відповідач працює в УВС в Івано-Франківській області, має стабільний дохід, його місячна зарплата за мінусом відрахувань становить приблизно 4500 грн. Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивачка ніде не працює, здійснює догляд за дитино-інвалідом. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка просила розглядати справу без її участі та просила стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, про що особисто здійснила виправлення у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НМ № 141519 від 10.11.2009 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно посвідчення серії ААБ №066287 від 31.08.2010 року позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років з 01.06.2014 року по 31.05.2016 року в розмірі 1180 грн. 30 коп. Згідно довідки від 17.07.2013 року №161 грошове утримання (чистий дохід після оподаткування та обовязкових відрахувань) відповідача за період з січня 2013 року по червень 2013 року включно складає 22885 грн. 52 коп. Відповідно до довідки №02-02/4539 від 27.11.2014 року позивачка разом з дочкою проживають за адресою: [INFO]. Згідно наданих позивачкою медичних документів, у період з 16.04.2010 року по 22.04.2010 року та з 03.10.2011 року по 18.10.2011 року неповнолітня дочка сторін перебувала на стаціонарному лікуванні, крім цього постійно проходить курс амбулаторного лікування. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позову. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved