Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» (надалі по тексту [PERSON]) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що відповідно до укладеного 04.09.2008 року кредитного договору № 014/0032/82/47273, відповідач отримав кредит у розмірі 23 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,85 % на рік та з кінцевим терміном повернення до 04.09.2018 року. Банк належним чином виконав умови зобовязання по видачі кредиту, однак відповідач порушив умови договору та не повертає кредитні кошти та відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 28.09.2015 року розмір заборгованості складає 13\~799,79 доларів США що в еквіваленті до курсу НБУ становить 298\~296,14 грн. Просить стягнути з відповідача на користь Банку вищевказану заборгованість, а також судові витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 4474,44 грн. Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про проведення судового розгляду справи без участі їхнього представника, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача обґрунтовані та позов визнає. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли зобовязальні правовідносинами на підставі вчинення кредитного договору, укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст.1055 ЦК України. Відповідно до чч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. 04.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» на підставі протоколу Загальних зборів акціонерів №Зб-45 від 14.10.2009 року, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0032/82/47273, згідно якого [PERSON] надав останньому кредит у розмірі 23\~000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,85% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.09.2018 року. Кредитні кошти надані відповідачу у відповідності до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 01АН21335 від 04.09.2008 року та випискою по рахунку від 21.08.2015 року. Відповідач зобовязався виконувати умови передбачені договором, а саме повернути кредитні кошти частинами та сплатити нараховані відсотки шляхом здійснення до четвертого числа кожного місяця ануїтентних платежів на відповідні рахунки для повернення кредиту в розмірі встановленому графіком погашення та сплати нарахованих відсотків (пункти 1.3.3 та 7.1-7.3 Кредитного договору), а згідно п. 16.3 Кредитного договору у разі прострочення свого грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та даючи їм повноцінну законну оцінку дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач, відповідно до п.16.3 Кредитного договору зобовязався на вимогу Кредитодавця достроково повернути кредитні кошти у випадку неналежного виконання ним умов кредитного договору. Останній припинив належно виконувати свої грошові зобовязання передбачені договором, а саме не вносить своєчасно та у повному розмірі щомісячні обовязкові платежі, у звязку з чим у нього з 04.03.2015 року почалась утворюватись прострочена заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник затримав сплату кредиту та відсотків більш ніж на три календарні місяці. Внаслідок прострочення у Кредитодавця виникло право на вимогу повернення тієї частини кредиту, строк виплати якої не настав, та сплати відсотків. Банк 25.07.2015 року направив відповідачу лист з вимогою усунути в 60-денний термін допущені порушення у зобовязанні або достроково повернути кредитні кошти, сплатити нараховані відсотки та пеню. Протягом наданого періоду часу відповідачем вимоги банку не були виконані, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 28.09.2015р. заборгованість відповідача по Кредитному договору становить 13 799,79 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 298 296,14 гривень, що складається з: ●12 447,47 доларів США. що в еквіваленті до курсу НБУ становить 269 064,40 гривень - заборгованості за кредитом (в т.ч., прострочена заборгованість за кредитом - 1 798,41 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 38 874,41 гривень); ●1 352,32 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 29 231,74 гривень - заборгованості за відсотками. Згідно ч.1 ст.526, 529 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору а також інших актів цивільного законодавства.. Згідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Проте, відповідно до ч.2 вказаної статті сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з пп. 1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За таких обставин, враховуючи, що на час звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що він належним чином не виконав взяті на себе зобовязання по кредитному договору, а тому позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню, зі стягненням з відповідача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачем судових витрат. На підставі ст.ст.526, 530, 612, 625, 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: approved