Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач - КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги в сумі 15 821,80 грн., інфляційних витрат в розмірі - 4 405,31 грн., 3 % річних в розмірі 921,62 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.01.2012 р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та [PERSON] був укладений договір про надання послуг № 31/408. Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач, на підставі укладених договорів з виробниками і постачальниками комунальних послуг, зобов'язався надавати комунальні послуги за адресою [ADDRESS]. Згідно з п. 1.2 Договору, відповідач зобов'язався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити. Між позивачем та ПАТ «Київенерго» був укладений договір № 620229 від 01.11.1994 року на відпуск теплової енергії у гарячій воді, в тому числі за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до цього договору, постачальна організація надає відповідні послуги та виставляє рахунки у відповідності до об'ємів спожитих послуг, що підтверджуються обліковими картками (табуляграмами), проте, КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва безпосередньо несе фінансові зобов'язання, а безпосередні споживачі (власники чи орендарі) нежитлових приміщень вже відшкодовують витрати за фактично спожиті ними послуги, згідно табуляграм постачальних організацій. На підставі облікових карток (табуляграм) робляться розробки по груп-рахункам на потреби безпосередніх споживачів, таких як [PERSON], і у відповідності до них позивач виставляє рахунки, що є виконанням умов п. 1.1. Договору від 01.01.2012р. № 31/408. Відповідно до Переліку комунальних послуг, відповідачу надаються комунальні послуги з центрального опалення та водопостачання. Згідно п. 2.2. Договору, відповідач повинен до 10 числа поточного місяця сплатити рахунки за комунальні послуги (гаряче і холодне водопостачання, водовідведення, центральне опалення) минулого місяця. Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором у частині оплати за комунальні послуги, виникла заборгованість за період з 01.03.2012р. по 31.01.2015р. у розмірі 15821,80 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. За порушення грошового зобов'язання позивачем нараховано інфляційну складову боргу за період з 01.03.2012р. по 31.01.2015р. у розмірі 4 405,31 грн. і 3% річних за період з 01.03.2012р. по 31.01.2015р. у розмірі 921,62 грн. Загальний розмір заборгованості, яку просить позивач стягнути з відповідача на його користь, становить 15 821,80 грн. (суми боргу за договором) + 4 405,31 грн. (інфляційної складової боргу) + 921,62 грн. (3% річних) = 21 148,73 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково - щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги, проте, заперечував проти задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на те, що позивач не надав жодних доказів того, що своєчасно направляв рахунки (платіжні вимоги-доручення). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України - якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 01.01.2012 р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та [PERSON] був укладений договір про надання послуг № 31/408 (а.с. 7, 8). Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач, на підставі укладених договорів з виробниками і постачальниками комунальних послуг, зобов'язався надавати комунальні послуги за адресою [ADDRESS]. Згідно з п. 1.2 Договору, відповідач зобов'язався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити. Між позивачем та ПАТ «Київенерго» був укладений договір № 620229 від 01.11.1994 року на відпуск теплової енергії у гарячій воді, в тому числі за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до цього договору, постачальна організація надає відповідні послуги та виставляє рахунки у відповідності до об'ємів спожитих послуг, що підтверджуються обліковими картками (табуляграмами), проте, КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва безпосередньо несе фінансові зобов'язання, а безпосередні споживачі (власники чи орендарі) нежитлових приміщень вже відшкодовують витрати за фактично спожиті ними послуги, згідно табуляграм постачальних організацій. На підставі облікових карток (табуляграм) робляться розробки по груп-рахункам на потреби безпосередніх споживачів, таких як [PERSON], і у відповідності до них позивач виставляє рахунки, що є виконанням умов п. 1.1. Договору від 01.01.2012р. № 31/408. Відповідно до Переліку комунальних послуг, відповідачу надаються комунальні послуги з центрального опалення та водопостачання. Згідно п. 2.2. Договору, відповідач повинен до 10 числа поточного місяця сплатити рахунки за комунальні послуги (гаряче і холодне водопостачання, водовідведення, центральне опалення) минулого місяця. Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором у частині оплати за комунальні послуги, виникла заборгованість за період з 01.03.2012р. по 31.01.2015р. у розмірі 15821,80 грн. Зазначений розмір заборгованості підтверджується наданими суду доказами, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи не містять доказів своєчасного направлення позивачем рахунків (платіжних вимог-доручень) відповідачеві. Отже, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової та 3% річних не є доведеними, оскільки підстави для нарахування вказаних сум відповідно до вимог ст. 625 ЦК України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому задоволенню не підлягають. Відповідно, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243, 60 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial