overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 25 травня 2010 року з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Cторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач допомоги на утримання дитини добровільно не надає, про дитину не піклується, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позивачка від відповідача має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Батьком [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №08, є відповідач по справі - [PERSON], який зобов`язаний у відповідності до ст.180 СК України, їй надавати допомогу. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов'язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім'я, дитинство, материнство охороняються державою. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає рішення суду до негайного виконання. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. Ураховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї, утримувати її, однак, матеріальної допомоги на утримання не надає, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 26 вересня 2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім`ї почали виникати часті сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його присутності, позовні вимог визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 26 вересня 2014 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2014 року, Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №507. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають, наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 26 грудня 2015 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім'ї почали виникати часті сварки та непорозуміння, через що вони припинили шлюбні відносини та стали жити окремо. Позивачка вважає, що їхня сім'я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 26 грудня 2015 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 26 грудня 2015 року, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №776. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливим. У відповідності до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як убачається з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи вищевикладене, те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, що закріплено статтею 24 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 27 квітня 2012 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім'ї почали виникати часті сварки та непорозуміння, через що вони припинили шлюбні відносини та стали жити окремо. Позивачка вважає, що їхня сім'я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 27 квітня 2012 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 27 квітня 2012 року, Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №103. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливим. У відповідності до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як убачається з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи вищевикладене, те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, що закріплено статтею 24 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 28 вересня 1996 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім`ї почали виникати часті сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач суду пояснив, що шлюбні відносини припинили чотири роки назад, позивачка має іншого чоловіка, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 28 вересня 1996 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають, наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 28 грудня 2001 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім`ї почали виникати часті сварки та непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивачки, вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його присутності, наполягає на розірванні шлюбу, позовні вимог визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 28 грудня 2001 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 28 грудня 2001 року, відділом державної реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №397. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають, наполягають на розірванні шлюбу. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним, наполягають на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 28 жовтня 2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Спочатку шлюбні відносини між ними були добрими, але згодом в їхній сім'ї почали виникати часті сварки та непорозуміння, через що вони припинили шлюбні відносини та стали жити окремо. Позивачка вважає, що їхня сім'я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, 28 жовтня 2014 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 24 лютого 2016 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №04. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливим. У відповідності до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як убачається з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи вищевикладене, те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, що закріплено статтею 24 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 28 травня 2010 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спочатку шлюбні відносини між ними \~були добрими, але згодом в їхній сімї \~почали виникати часті сварки та непорозуміння, через що вони з липня 2017 року припинили шлюбні відносини та стали жити окремо. Позивачка вважає, що їхня сімя зруйнована \~повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним; їм надавався строк на примирення, але примирення між ними не відбулось, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2010 року сторони одружилися, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №168825, виданого 28 травня 2010 року, Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №304. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом, заходів до поновлення сім`ї не вживають. Позивачка вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може, сумісне проживання вважає недоцільним. При таких обставинах суд дійшов висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може. У відповідності до ч. 6\~ст. 7 СК України\~жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України вказує, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З вимог ст.113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Нормами\~ст.51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ураховуючи вищевикладене,\~те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, подружжю було надано строк для примирення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved