Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі, від спільного з ним проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на утримання позивачки відповідач також не надає коштів. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття [PERSON], [INFO]; на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 10.03.2016 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судові засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 червня 2015 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4), від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син потребує значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити, тому що доглядає за малолітньою дитиною, якій не виповнилося трьох років, жодних інших джерел доходу вона не має. Згідно до ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач працює, має постійних дохід, тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), оскільки працездатний та стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. ст. 84, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved