Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 04.11.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 604,48 грн. та стягнення судового збору в розмірі 229,40 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.10.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач ПАТ «Дельта Банк» та резидентом України [PERSON] був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 003-15502-041007 (надалі - Договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії, на суму 30 000 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору, та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн.. Також, відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, надав [PERSON] (Держателю картки) платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснював обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 до вказаного договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язалася щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Однак, через неналежне виконання [PERSON] умов договору, у неї, станом на 08.08.2013 року, утворилася заборгованість по оплаті передбачених договором платежів, про що вона неодноразово повідомлялася, однак заборгованість не погасила. В судове засідання 20.02.2014 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 20.03.2013) не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] (надалі Відповідачка, Позичальниця) був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 003-15502-041007 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії, на суму 30 000 грн., та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору, та відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, надав [PERSON], яка згідно договору іменується також як Держатель картки, платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснював обслуговування Держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками, з відсотковою ставкою 29,90 % річних (а.с.5-6). Відповідно до положень зазначеного кредитного договору, держатель картки тобто відповідачка зобов'язалася щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» відповідно до п. 1.2. Статуту, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.15), є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта» на підставі зміни організаційно-правової форми Банку. Відповідачка була ознайомлена з умовами та правилами надання кредиту, що підтверджується її підписами на Договорі на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 003-15502-041007 від 04.10.2007 року; затверджених Тарифах на обслуговування платіжних карток Visa Classic Тарифний пакет «Visa Класичний!»; анкеті позичальника та на анкеті клієнта-фізичної особи (а.с.5-9). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачкою належним чином не дотримуються та порушуються. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитному договору № 003-15502-041007 від 04.10.2007 року, у відповідачки перед позивачем, станом на 08.08.2013 року, виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту, загальний розмір становить 1 604 (одна тисяча шістсот чотири) гривні 48 копійок. Розрахунок заборгованості наведений в позові та міститься у матеріалах справи (а.с.13-14). Згідно п. 2.3 кредитного договору Держатель, тобто позичальник, сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно п. 1.1. відсотки за користування кредитною лінією складають 29,9 %, щомісячно. Згідно п. 3.2 кредитного договору Банк забезпечує прийняття та зарахування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Згідно п. 3.6 кредитного договору Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими мінімального платежу є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу мінімального платежу можуть включатися інші платежі. Згідно п. 5.11 кредитного договору з підписанням цього договору Держатель підтверджує, що один з оригіналів цього Договору був йому переданий. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів по заборгованості за вказаним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачка суду не надала. На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості заявлені позивачем обґрунтовано. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачка порушила не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором № 003-15502-041007 від 04.10.2007 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним доручення № 66784572 від 27.09.2013 року, на зазначену суму (а.с.1). Враховуючі вищезазначене суд також вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, які ним були сплачені в ході подання та розгляду судом зазначеного позову. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved