Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 01 липня 1995 року актовий запис про шлюб № 392 складений у відділі реєстрації актів про шлюб Євпаторійського місцевого управління юстиції АР Крим, що підтверджує свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що приблизно 8 років потому шлюбні відносини між сторонами припинені на ґрунті різних поглядів на життя, через несумісність характерів. Відповідач проживає з іншою жінкою, має другу сімю. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила справу слухати у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. На адресу суду повернувся конверт в якому направлявся виклик до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника поштового відділення відповідач за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого долучений до справи. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що приблизно 8 років потому шлюбні відносини між сторонами припинені на ґрунті різних поглядів на життя, через несумісність характерів. Відповідач проживає з іншою жінкою, має другу сімю, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем так як примирення не можливе. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 3, 36, 51, 104-105, 110 СК України,

Outcome: approved