Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 січня 2015 року. Від шлюбу мають дитину - доньку: [PERSON], [INFO] р. н. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини та стягнути витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 січня 2015 року, шлюб між відповідачем та позивачем, який був зареєстрований 12.09.1997 р. розірвано. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14.07.1999 року, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з матір'ю - [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Відповідно до довідки Голопристанської ЗОШ №1 від 19.01.2015 за №02-11/06, учениця [PERSON] проживає з матір'ю, яка особисто займається вихованням дитини, батько у вихованні дитини не приймає участі, та не відвідує батьківські збори. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, які згідно квитанції №б/н від 23 січня 2015 р. складають 200 (двісті) гривень. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved