Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулося до суду з вказаним позовом зазначивши, що кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та [PERSON] 25 січня 2010 р. уклали кредитний договір № 14/01/10. Відповідно до умов договору позивач отримав кредит у 4200 грн. для навчання під 70 % відсотків річних (п. 1.1 договору), який зобов'язався повернути у термін до 25 січня 2011 року /п.п. 1.1, 1.3 договору/. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання виконав частково. Станом на 16 грудня 2013 р. заборгованість відповідача становить 27545,66 грн. Просив в рахунок погашення заборгованості за договором 14/01/10 від 25 січня 2010 р. стягнути з відповідача на його користь 27545,66 грн. та судові витрати. У травні 2014 р. позивач зменшив суму позову, посилаючись на часткове погашення відповідачем кредиту, просив стягнути з відповідача на його користь 26045,66 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених у ньому підстав, представник відповідача позов не визнав посилаючись на строку позовної давності. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та відповідач [PERSON] 25 січня 2010 р. уклали кредитний договір № 14/01/10. Відповідно до умов договору позивач отримав кредит у 4200 грн. для навчання під 70 % відсотків річних (п. 1.1 договору), який зобов'язався повернути у термін до 25 січня 2011 року /п.п. 1.1, 1.3 договору/. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання виконав частково. Станом на 16 грудня р. заборгованість відповідача, за розрахунками, проведеними позивачем, становить 26045,66 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, і даний факт не оспорюється позивачем, що останній платіж у погашення кредиту відповідачем здійснено 23 квітня 2010 року. Позов пред'явлено тільки 13 березня 2014 року. Позивачем пропущено строк позовної давності, крім того необгрунтовано суму позову. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed