Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 23.01.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб. За час шлюбу 09.09.2003 року вони з чоловіком придбали будинок, розташований в [ADDRESS] . 10.09.2003 року право власності на вищезазначений будинок було зареєстровано за [PERSON] На момент купівлі будинку вони з чоловіком працювали та отримували дохід. У зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин та недосягненням згоди з відповідачем щодо добровільного поділу майна, просить поділити житловий будинок, визнавши право власності за кожним по Ѕ частині без виділу часток в натурі та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог та поділу спільного майна. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 23.01.1999 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Як вбачається із договору купівлі-продажу від 09.09.2003 року, за час шлюбу [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який було зареєстроване за останнім 10.09.2003 року (а.с.8-11). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, з досліджених матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є спільним майном подружжя[PERSON] та [PERSON] . Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач визнав позов, суд вважає за позовні вимоги підлягають задоволенню, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами слід поділить між сторонами шляхом виділу кожному по Ѕ частині. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню із відповідача на її користь (а.с.1).

Outcome: approved