Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач, МТСБУ 28.11.2017 року звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в якій просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 51 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 листопада 2015 року о 22 год. 00 хв. по проспекту Лобановського, 4 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «CHERY», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «MITSUBISH», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у справі № 760/21495/15-п, [PERSON], 1994 р.н., визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. В результаті ДТП з вини [PERSON], 1994 р.н., був пошкоджений автомобіль «MITSUBISH», державний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Країна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7479163, терміном дії від 27.12.2014 р. по 26.12.2015 р. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем від ТОВ «ЕАК «Довіра» 24.12.2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «MITSUBISH», державний номер [NUMBER] з урахуванням зносу, становить 59 632,98 грн. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. На дату скоєння ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою з централізованої бази даних МТСБУ від 17.11.2015 року. МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 51 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5012 рв від 22.06.2016 р. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 02 січня 2018 року, прийнято справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.а.с. 31-32/. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року о 22 год. 00 хв. на проспекті Лобановського, 4 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «CHERY», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «MITSUBISH», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.12.2015 року та даними довідки № 79628936 про дорожньо-транспортну пригоду від 22.01.2016 року /а.с.а.с. 10, 11/. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік /а.с. 15/. Постанова не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. В результаті ДТП з вини [PERSON], 1994 р.н., був пошкоджений автомобіль «MITSUBISH», державний номер [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Країна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7479163, терміном дії від 27.12.2014 р. по 26.12.2015 р. /а.с. 12/. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою /а.с. 25/. На дату скоєння ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою з централізованої бази даних МТСБУ від 17.11.2015 року /а.с. 13/. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем від ТОВ «ЕАК «Довіра» 24.12.2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «MITSUBISH», державний номер [NUMBER] з урахуванням зносу, становить 59 632,98 грн. /а.с.а.с. 16-24/. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Факт настання страхового випадку та розмір завданої шкоди ніким не оспорюється. Встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення /наказ №5012 від 21.06.2016 р./ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та перераховано на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 51 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5012 рв від 22.06.2016 р. /а.с.а.с. 26, 27/. Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення відповідачем, [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, наявність вини у його діях, що призвело до ДТП, встановлено постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року по справі №760/21495/15-п, сума страхових відшкодувань підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 51 000 грн. 00 коп., виплачена потерпілому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved