Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору: Комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.12.2016 року із КЗ «Криворізький міський пологовий будинок №1»ДОР» до педіатричного відділення КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №2»ДОР» була доставлена малолітня [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що її батьками, відповідачами по справі, не створено належних умов для проживання дитини. Крім того, позивачем зазначається, що сім'я перебуває на обліку в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків. Батьки дитини мають неохайний вигляд, за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендували себе негативно. Враховуючи той факт, що перебування дитини за вищевказаною адресою у родині гр. [PERSON]-та [PERSON] загрожувало її життю та здоров'ю, виконкомом Металургійної районної у місті ради було прийнято рішення від 15.01.2017 р. №34 «Про відібрання дитини [PERSON], [INFO], у гр. [PERSON] та у гр. [PERSON] та влаштування її до державного закладу на повне державне забезпечення». Виходячи з вищезазначеного, враховуючи інтереси дитини, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON]; малолітню передати органу опіки і піклування виконкому Металургійної районної у місті ради; стягнути з відповідачів на користь майбутнього опікуна аліментів у розмірі не менше 30% з усіх видів доходів на утримання малолітньої [PERSON] Представником позивача [PERSON], діючого за дорученням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 05.01.2017 року за №14/29-70, в судовому засіданні були надані пояснення, які полягають в підтвердженні обставин, викладених в позовній заяві, акцентував увагу суду на тому, що родина гр. [PERSON] та [PERSON] неодноразово була позбавлена батьківських прав відповідно до рішень суду, які знаходяться в матеріалах справи, наголосив на тому, що на момент розгляду справи умови проживання відповідачів не змінились, тому наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовної заяви, просила не забирати доньку, обіцяла покращити життєві умови, зокрема нею був зроблений косметичний ремонт в квартирі. Крім того [PERSON] пояснила, що вона відвідувала у лікарні дитину, проте не забирала її додому, оскільки вдома було холодно та відбувався ремонт. Проте, наразі, життєві умови покращились. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, надав пояснення, в яких обіцяв доглядати дитину, змінитись. Крім того пояснив, що дізнався про вагітність [PERSON] в серпні 2016 року, але належних умов для проживання дитини не зробив, на даний час не працює, але отримує пенсію та збирається знайти роботу. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини», в особі представника за довіреністю від 04.03.2017 року за №01-04/300 [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Родина відповідачів перебуває на обліку з 2011 року в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Педагогічний рівень відповідачів низький. Відповідачі на шлях виправлення не стають. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного. В судовому засіданні належними доказами по справі було встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6) та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про Державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10). Судом встановлено, що 20.12.2016 року до педіатричного відділення комунального закладу «Криворізька міська дитяча лікарня №2»ДОР» була доставлена дитина [PERSON], [INFO]. Через незадовільні умови проживання у квартирі, а саме - відсутність газу, електропостачання, опалення, адміністрація комунального закладу звернулась з запитом від 10.01.2017 року за №4 до служби у справах дітей Виконкому Металургійної районної у місті ради стосовно доцільності повернення дитини у родину (а.с. 11). Незадовільні умови проживання за адресою реєстрації відповідачки [PERSON]: [ADDRESS], підтверджуються актом обстеження умов проживання, проведеного службою у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради від 20.01.2017 року, де зазначається про відсутність належних умов проживання дитини відповідного віку, незадовільний санітарно-гігієнічний стан помешкання (а.с. 12). Проте, актом обстеження умов проживання за вищевказаною адресою від 10.03.2017 року зазначається, що в помешканні відновлено постачання електрики, у дитячій кімнаті наклеєні шпалери, в наявності є дитяче ліжко, постільна білизна та комод. Однак умови проживання залишаються незмінно незадовільними через необхідність капітального ремонту в інших кімнатах, відсутність системи центрального опалення та газопостачання (а.с. 58). В судовому засіданні, шляхом дослідження письмових матеріалів справи, наданих Софіївським районним центром соціальних служб для сімей, дітей та молоді, також встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], де комісією у складі депутата Девладівської сільської ради та мешканців села Веселе Поле, складено акт обстеження житлових умов від 13.01.2017 року та зафіксовані непридатні умови для проживання новонародженої дитини через відсутність ремонту, газу, водопроводу та каналізації (а.с. 56, 57). Покази відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON] в частині обіцяних індивідуальних та особистісних змін, а також покращення життєвих умов судом спростовуються, крім досліджених актів умов проживання, також побутовими характеристиками. Так, головою управління ОСББ «Соборності 52» [PERSON] була складена побутова характеристика на відповідачів від 27.01.2017 року та 28.03.2017 року, де зафіксований аморальний спосіб життя, присутність сварок, бійок, вживання алкогольних напоїв (а.с. 13). Крім того, в побутовій характеристиці від 28.03.2017 року зазначено, що проживання дитини в цій сім'ї є загрозливим для її життя. Тому, як вбачається з матеріалів справи, з моменту народження дитини і до моменту вирішення даної справи по суті, сім'я гр. [PERSON] та [PERSON] на шлях виправлення не стала, та не бажає створити належні умови для проживання малолітньої дитини. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного, сімейного законодавства - ст.ст.76, 291 ЦК України, ст.ст.150, 155, 169 СК України, п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, відповідно до яких, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилася поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. Так, гр. [PERSON], [INFO], була позбавлена батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2012 року (а.с. 15-17); також, гр. [PERSON], [INFO], гр. [PERSON], [INFO]., були позбавлені батьківських прав у відношенні їх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2016 року (а.с. 18-20). Вказані рішення суду відповідачами по справі оскаржені не були, вступили в законну силу. Отже, в матеріалах даної цивільної справи знаходяться докази неодноразового позбавлення батьківських прав відповідачів у зв'язку з аналогічними обставинами. Аналіз судових рішень про позбавлення батьківських прав дозволяє зробити висновок про вірність відповідачів своїм звичкам, непорушність аморального способу життя та ухиленню від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. До такого висновку суд приходить одночасно аналізуючи і висновок виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] від 17.02.2017 року за №14/29-551, оскільки він є черговим підтвердженням загрози життю малолітній [PERSON] через її проживання у родині відповідачів. Правилами статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі статтею 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15 й 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На думку суду, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини, а також належним доказом неможливості перевиховання батьків - відповідачів у справі. У зв'язку із викладеним вище, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], ухиляються, не намагаються змінити аморальний спосіб життя та привести житлові умови до стану придатного для проживання родини з малолітньою дитиною, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд приходить до наступного висновку. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідачів підлягають аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 21 лютого 2017 року. Згідно із статтею 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягненню із відповідачів на користь держави підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved