Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], про позбавлення батьківських прав останнього. В позовній заяві вказує, що [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO], проте з початку 2012 року відповідач припинив спілкування з сином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до емоційного стану дитини, не сплачує аліменти на утримання сина, а тому станом на 01.04.2016 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 33 087,40 грн. Позивач зазначає, що виховний вплив батька на сина відсутній, що призвело до відчуження дитини, вихованням [PERSON] займається позивачка та її теперішній чоловік [PERSON], з яким позивачка уклала шлюб 11.01.2013 року. Виходячи з цього, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] Зазначили, що відповідач з початку 2012 року не піклується про сина, не цікавиться його станом здоров'я, умовами життя, навчанням, свідомо не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки в житті відповідача розваги мають місце, що доводиться відповідними фото. Крім цього, [PERSON] має неоднозначне минуле, зловживає спиртним, мав судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до того ж на даний час відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження за фактом ухилення ним від сплати аліментів. Також позивачка вказує, що хвилюється за емоційний стан сина, оскільки останнього турбує той факт, що в нього інакше прізвище, ніж у членів його родини, відповідача [PERSON] не сприймає за батька. Посилаючиись на викладене та на відповідні листи і висновки органів опіки та піклування та служби у справах дітей про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, а також зважаючи на те, що дитина на даний час не згадує про рідного батька і вважає своїми батьками позивачку та її чоловіка, які забезпечують їй належний розвиток та займаються вихованням [PERSON], позбавлення батьківських прав [PERSON] сприятиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначив, що дійсно він проживає окремо від дитини, оскільки у 2012 році позивачка переїхала на постійне місце проживання в м. Шостка Сумської області та вийшла заміж. Вказує, що спілкування з дитиною неможливе через неприязні стосунки відповідачки з позивачем, зокрема остання забороняє йому бачитися з сином. Відповідач вказує, що аліменти він не сплачує у зв'язку з відсутністю постійної роботи та стабільного доходу. Просить не позбавляти його батьківських прав, оскільки він сина любить і бажає брати участь у його вихованні, але через складні життєві обставини на даний час спілкування з сином ускладнене, в тому числі через дії позивачки, яка не дозволяє відповідачу бачитися з сином та за допомогою дитини шантажує [PERSON] Зазначає, що відповідач буде вживати заходів задля нормального розвитку дитини та надавати посильну допомогу, а також бажає визначити порядок спілкування з сином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Шосткинської міської ради Сумської областіГришкова О.П в судовому засіданні зазначила, що відповідач дійсно належним чином не виконує батьківські обов'язки відносно свого сина, близько чотирьох років не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, не надає матеріальної допомоги, не вітав жодного разу з Днем народження хлопчика чи з іншими святами, втратив будь-який зв'язок з дитиною, а тому просила позбавити батьківських прав [PERSON] Представник третьої особи служби у справах дітей Хорольської РДА - Волошина О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, тому його необхідно позбавити батьківських прав щодо його малолітнього сина. [PERSON] в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим, та просила його задовольнити. Вказала, що відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків, участі у створенні умов для проживання та виховання дитини не бере, інтересу до сина не проявляє, його поведінка шкодить нормальному фізичному та духовному розвитку [PERSON], а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Заслухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та допитавши в судовому засіданні відповідача, належно оцінивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Статтею 150 СК України передбачено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьком та матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами, від якого народжена дитина, розірвано, що доводиться копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Із наявних в матеріалах справи документів, пояснень позивачки та представників третіх осіб, а також самого відповідача судом встановлено, що позивачка разом з сином виїхала на постійне місце проживання до м. Шостка Сумської області, де одружилася з [PERSON], після чого відповідач з сином не спілкувалися. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], довідкою ТзОВ «Броусс-ЖЕК» № 7 від 07.04.2016 року про склад сім'ї, довідкою Державного центру зайнятості Шосткинського МРЦЗ № 2044 від 07.04.2016 року. З наявного в матеріалах справи акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання відповідача, яке проводилося 15.07.2016 року комісією Служби у справах дітей Хорольської РДА за адресою: [ADDRESS], слідує, що відповідач за місцем своєї реєстрації не створив умов для проживання дитини, санітарний стан квартири задовільний, під час проведення обстеження умов проживання [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння. Натомість згідно акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання позивачки, яке проводилося 04.04.2016 року комісією Шосткинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 за адресою: [ADDRESS], слідує, що за місцем проживання [PERSON] також зареєстровані: мати [PERSON], бабуся [PERSON], сестра [PERSON], умови проживання відповідають санітарним нормам, в квартирі є окрема дитяча кімната, в якій облаштовані робоче місце та зона відпочинку, є комп'ютер, планшет. Згідно висновку опікунської ради при виконкомі Шосткинської міської ради Хрольського району Полтавської області від 20.07.2016 року відповідач [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав, так як останній участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться життям та навчанням дитини, не надає йому матеріальної допомоги. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 вказаної постанови Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], на думку суду, є факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та її утримання, підтвердженням чому є, зокрема: -висновок опікунської ради при виконкомі Шосткинської міської ради Сумської області від 20.07.2016 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], в якому зазначено, що мати [PERSON] займається вихованням сина, турбується про його здоров'я та моральний розвиток, натомість батько дитини [PERSON] близько чотирьох років участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться життям та навчанням дитини, не надає йому матеріальної допомоги; -довідка-розрахунок заборгованості по аліментах Хорольського РВДВС ГТУ юстиції в Полтавській області № 02.30-176/4534 від 23.06.2016 року, копією довідки про неотримання [PERSON] аліментів від 06.07.2016 року, з яких вбачається, що відповідач уникає виконання аліментних зобов'язань на користь позивачки, присуджені рішенням суду від 12.03.2009 року, внаслідок чого станом на 01.06.2016 року має заборгованість по аліментних виплатах в розмірі 34 601,40 грн., таким чином не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина; -висновок служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 18.07.2016 року та актом обстеження умов проживання [PERSON] від 15.07.2016 року, в яких слідує, що [PERSON] проживає в орендованій квартирі в [ADDRESS], один, постійної роботи не має, має борги перед банками. Санітарний стан житла за місцем проживання відповідача задовільний, відповідач під час проведення обстеження перебував в стані алкогольного сп'яніння. Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав комісією з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації не розглядалося; -довідками Шосткинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 від 11.03.2016 року, від 20.04.2016 року, від 21.04.2016 року, з яких слідує, що [PERSON] навчається у вказаному закладі та є учнем 2-Б класу. Хлопець зарекомендував себе як здібна дитина, активно приймає участь у конкурсах, олімпіадах, є учасником Міжнародного конкурсу з математики «Кенгуру», лауреатом Всеукраїнського конкурсу з інформатики «Бобреня», займається в гуртку «Юні олімпійці», бере активну участь у житті класу та школи. [PERSON] постійно відвідує школу, користується авторитетом серед однокласників, до доручень ставиться відповідально. Мати [PERSON] цікавиться навчанням дитини, надає допомогу класному керівнику, до виховання сина ставиться з відповідальністю, натомість батько [PERSON] школу не відвідує, успішністю та досягненнями сина не цікавиться; -пояснення позивачки, яка зазначила, що на даний час відповідач не бере участі у вихованні сина, не надає ніякої допомоги для його нормального розвитку. Вказала, що з 2012 року відповідач припинив спілкування з сином і не виявляв бажання бачитися з ним. Дій, які б забороняли відповідачу зустрічатися з дитиною та брати участь у його вихованні, позивачка не вчиняла. [PERSON] не згадує про [PERSON], як про батька, натомість називає батьком чоловіка позивачки [PERSON] та не розуміє, чому має прізвище інакше, ніж члени його сім'ї; -пояснення представника третьої особи органу опіки та піклування при виконкомі Шосткинської міської ради Сумської області Гришкової О.П. в судовому засіданні, яка зазначила, що відповідач дійсно близько чотирьох років не бере участі у вихованні свого сина, дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] та її чоловіка, останні забезпечують хлопчику належний догляд та піклування, беруть участь у навчанні та вихованні дитини, побут сім'ї організований в інтересах [PERSON] та його меншої сестри [PERSON] Відповідач не вживає заходів для спілкування з сином, зокрема, до органу опіки та піклування не звертався з заявами про створення можливостей зустрічей з дитиною та про усунення перешкод у спілкуванні з сином. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, ґрунтоване на тому, що невиконання ним батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON] сталося через складну життєву ситуацію, яка склалася внаслідок фінансових труднощів та неприязних стосунків між відповідачем та позивачкою, яка забороняє бачитися з сином, налаштовує його проти батька та не дозволяє [PERSON] брати участь у вихованні своєї дитини. Дійсно, судом встановлено, і це підтверджується поясненнями сторін, [PERSON] змінила місце проживання у 2012 році, наслідком чого стала розлука батька з сином, оскільки останній залишився проживати з матір'ю. В зв'язку з цим виконання обов'язків [PERSON] по вихованню дитини ускладнилося. Проте відповідачем не надано доказів, які б свідчили про будь-які його спроби налагодити зв'язок з дитиною чи намагання вирішити питання про участь у її вихованні, обставини, на які посилається [PERSON] як на причину невиконання ним батьківських обов'язків, не позбавляють відповідача можливості піклуватися про духовний та фізичний розвиток сина, зокрема шляхом листування, зустрічей з дитиною за місцем його проживання, надання йому матеріальної допомоги, позивач не здійснив жодної реальної спроби визначити порядок спілкування з дитиною, хоч висловлював такі наміри в судовому засіданні, і суд надавав йому відповідний термін задля цього. Натомість, за період часу з листопада 2011 року по лютий 2016 року, відповідач жодного разу не сплатив аліменти на користь позивачки, присуджені рішенням суду від 12.03.2009 року на утримання його сина, внаслідок чого станом на 28.01.2016 року має заборгованість по аліментних виплатах в розмірі 34 601,40 грн., що стверджується довідкою-розрахунком Хорольського РВДВС ГТУ юстиції в Полтавській області № 02.30-176/4534 від 23.06.2016 року та копією довідки про неотримання позивачкою аліментів. Посилання відповідача на те, що у зв'язку з покращенням матеріального стану з лютого по квітень 2016 року він сплачував аліменти та в майбутньому буде це робити, суд не бере до уваги, так як в судовому засіданні встановлено, що позивачка повідомила [PERSON] про намір позбавити його батьківських прав саме в лютому 2016 року, після чого останній сплачував мінімальну суму аліментів на утримання сина протягом кількох місяців, тим самим намагаючись захистити власні інтереси, проте не дбав про матеріальний достаток хлопчика протягом п'яти років до цього. На думку суду, той факт, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що він підтвердив в судовому засіданні, мотивуючи це тим, що він не має стабільного доходу, свідчить про небажання відповідача піклуватись про дитину і забезпечувати необхідні життєві умови для її розвитку, оскільки з пояснень позивачки та матеріалів кримінального провадження по факту невиплати аліментів відносно [PERSON], наданих суду на ознайомлення, вбачається, що кошти на забезпечення власних потреб та організації дозвілля, відповідач має. [PERSON] обґрунтовує своє заперечення до позову неможливістю брати участь у вихованні дитини через відстань, складнощі у стосунках з матір'ю сина [PERSON], проте судом встановлено, що відповідач не здійснює заходів щодо створення можливостей для зустрічей та спілкування з дитиною, не організовує належні побутові умови для життя дитини в орендованій квартирі, що свідчить про те, що факт проживання сина з позивачкою та її чоловіком, а також перебування [PERSON] на повному утриманні зазначених осіб відповідача повністю влаштовує, а ситуація, в якій [PERSON] доведеться сплачувати аліменти на утримання дитини, нашкодить його інтересам. У судовому засіданні представники третіх осіб та сам відповідач підтвердили ту обставину, що останній не звертався за допомогою до органів місцевого самоврядування чи органів влади з метою отримання допомоги у створенні умов для зустрічі з сином. Тому суд вважає твердження відповідача про неможливість виконання ним батьківських обов'язків безпідставними та необгрунтованими. Позбавляючи батьківських прав [PERSON], суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1191 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, позбавлення батьківських прав [PERSON] не суперечить інтересам малолітнього [PERSON], оскільки з пояснень в судовому засіданні позивачки, слідує, що її син пам'ятає рідного батька тільки з негативної сторони, за останні роки жодного разу його не бачив, [PERSON] не вітав сина зі святами, не дарував подарунків. На даний час [PERSON] називає батьком чоловіка позивачки, з яким у хлопчика склалися теплі стосунки. Дитина виявила бажання залишитися з його нинішньою родиною, зустрічатися з рідним батьком не хоче. Судом встановлено, що дитина взагалі не уособлює [PERSON] як свого батька та члена сім'ї, бажає мати прізвище чоловіка, якого прийняв за свого батька - [PERSON] На думку суду, факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, що грубо порушує його права та інтереси, є доведеним, а тому позов [PERSON] є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved