Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди землі за наступними підставами. 16.01.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір про оренду землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яким позивачка передала відповідачеві у платне користування строком на десять років належну їй земельну ділянку. Однак, як вказує позивачка, починаючи з грудня 2012 року відповідачем порушуються умови даного договору, а саме: відповідач відмовляється нараховувати та виплачувати позивачці орендну плату за користування її земельною ділянкою площею 7,5159 га в сумі 1671,92 гривень за кожний рік. Крім того, позивачка зазначила, що, внаслідок порушення умов користування відповідачем належною їй земельною ділянкою суттєво погіршився стан землі. Користуючись правами, передбаченими ст. 31 ЦПК України, представники позивачки в обґрунтування своїх позовних вимог не стали посилатися на обставини щодо дій відповідача, внаслідок яких погіршився стан землі, і мотивують позовні вимоги лише посиланням на систематичну несплату відповідачем позивачці орендної плати. На підставі викладеного заявлено позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди землі від 16.01.2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросталь». У судовому засіданні представники позивачки на задоволенні позову наполягають, зазначаючи, що з позивачкою не було погоджено виплату орендної плати у натуральній формі, і взагалі ніяким чином орендна плата позивачці не виплачувалася. Представник відповідача у судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що, оскільки у договорі оренди землі від 16.01.2008 року, укладеному між позивачкою та відповідачем, зазначено форму виплати орендної плати як грошову, так і натуральну, то додаткового узгодження це питання не потребує. Крім того, представником відповідача було надано відомості про часткову виплату орендної плати за 2012-2013 роки позивачці відповідачем у натуральній формі, тому, як вважає представник відповідача, немає підстав вважати, що орендна плата позивачці не виплачувалася систематично і тому підстав для дострокового розірвання договору оренди, на його думку, у даному раз не вбачається. Заслухавши пояснення представників позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як випливає з пояснень представника позивачки, позивачка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.11.2007 року (а.с. 16-17) є власником земельної ділянки площею 7,5159 га, розташованої на території новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. 16.01.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки (а.с. 4-7), за яким позивачка передала відповідачеві у платне користування строком на десять років дану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами вказаного договору відповідач зобов'язався сплачувати позивачці орендну плату у грошовій формі - у розмірі 1671,92 гривень на рік, або в натуральній - у розмірі 1 тонни зерна, 30 кг олії, 50 кг борошна, 50 кг крупи, 300 кг баштанних овочів та телеги соломи. Ці факти відповідачем не заперечуються, тому на підставі ст. 61 ч. 1 ЦПК України суд вважає їх достовірно встановленими. При цьому, представник позивача вказує на те, що, оскільки Законом України «Про оренду землі» передбачено переважно грошова форма орендної плати, то питання щодо виплати орендної плати позивачці у натуральній формі повинно було вирішуватися сторонами договору шляхом укладення додаткової угоди щодо цього. Так, статтею 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній або відробітковій формі. Виключно грошова форма орендної плати передбачена за оренду земель, що перебувають у державній власності. У інших випадках, за добровільною згодою власника, орендна плата може сплачуватися у натуральній формі. Враховуючи викладене, ці посилання суд вважає безпідставними, оскільки виплату орендної плати у натуральній формі прямо передбачено договором, який був підписаний позивачкою ще у 2008 році, є дійсним, тобто сторонами при його підписанні було досягнуто згоди щодо усіх питань стосовно оренди землі і позивачка підписала цей договір у добровільному порядку, висловивши свою добровільну згоду на отримання орендної плати як в грошовій так і в натуральній формі. Також, судом враховується, що законодавством не передбачено необхідність укладення додаткових угод, оскільки розмір і форма орендної плати є суттєвою умовою договору оренди землі і вона була узгоджена сторонами в процесі підписання договору. Крім того, позивачка та її представники посилаються на те, що відповідачем не виконувалися умови договору оренди щодо розрахунку з позивачкою по орендній платі. Однак, як випливає з копій розрахункових відомостей, наданих представником відповідача, випливає, що позивачці у 2012-2013 році у рахунок орендної плати ТОВ «Агросталь» передавалися продукти харчування, передбачені у договорі оренди землі, укладеному між позивачкою та відповідачем. У зазначених відомостях мається підпис [PERSON] про отримання нею цих продуктів. При цьому, представниками позивачки ніяких доводів з приводу спростування фактів отримання позивачкою орендної плати у натуральній формі не надано, також, як випливає з їх пояснень у судовому засіданні, немає підстав піддавати сумніву справжність підпису позивачки у наданих представником відповідача відомостях. Згідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, суд приходить до висновку, що стороною позивача у судовому засіданні не було надано доказів того, що відповідачем не виплачувалася орендна плата за 2012-2013 роки, передбачена договором оренди, укладеним між позивачкою та відповідачем. Також представниками позивачки в ході розгляду справи не було спростовано наданих представником відповідача доказів виплати орендної плати позивачці у натуральній формі у 2012-2013 роках. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовґязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовґязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовґязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Як випливає з вище викладеного, позивачкою факт порушення зобов'язання відповідачем доведений не був. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем по справі не було доведено тих обставин, на які вона посилається у позовній заяві як на підставу для заявлених вимог про розірвання договору оренди землі, укладеного між нею та відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed