Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 25 вересня 2010 року вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. В даний час вони проживають окремо, а син після припинення проживання однією сім'єю проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто, а добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки працює та за місцем роботи отримує заробітну плату в середньому розмірі 2000 гривень щомісячно. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його прибутків щомісячно, оскільки саме такий розмір буде відповідати рівній участі відповідача в утриманні дитини відповідно до визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого з 01 грудня 2013 року становить 1032 гривні. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.19), в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.23), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.20-21) у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.24), за якою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини його прибутків щомісячно, оскільки він має постійне місце роботи та прибуток від неї у вигляді заробітної плати. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 25 вересня 2010 року, зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №700 (а.с.4), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який згідно довідок Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6,7). Судом встановлено, що на день розгляду справи судом сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, а відповідач, який має постійний дохід за місцем роботи, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому сторони не досягли певної домовленості щодо утримання сина, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача, який не проживає з неповнолітньою дитиною, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем (а.с. 24), матеріальне становище платника аліментів, який надав суду довідку про розмір доходів за період з серпня 2013 року по січень 2014 року, відповідно до якого його середньомісячний заробіток становить близько 3000 гривень 00 копійки (а.с.20), та дитини, їх стан здоров'я на відсутність на утриманні відповідача інших осіб. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, відповідно до змісту якої аліменти у твердій грошовій сумі стягуються у випадку, коли платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в примусовому порядку відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved