Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що розмір аліментів, який просить стягнути позивачка є надто великий, [PERSON] не має змоги платити їх в такому розмірі, оскільки не працює, перебуває на лікуванні в Тернопільській обласній клінічній психоневрологічній лікарні. Суд, вислухавши сторонни, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Строни перебували в зареєстрованому шлюбі до 11.01.2018 року. В шлюбі у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області України). Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 631 від 30.07.2020 року, виданною Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. Суд, бере до уваги твердження представника відповідача, що його довіритель на даний час хворіє, що підтверджується випискою № 1499 із медичної карти стаціонарного хворого, та те, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року - 2395 гривень. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що діти проживають з матір`ю, а відповідач не виконує обов`язки по їх утриманню, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial