Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON], померлого 29 січня 2017 року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Новосільська, 27, в с. Червоне Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, та на земельну частку (пай) розміром 7,42 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті дідуся залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість: будинок не був належним чином зареєстрований за власником, а земельну частку (пай) дідусь отримав у спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], однак не переоформив на своє імя. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом після смерті діда і прийняла спадщину, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими документами (технічним паспортом БТІ, погосподарською книгою, довідками сільської ради і державних органів та ін.) підтверджується належність будинку та земельної частки (паю) померлому спадкодавцю, тому просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачка також в своїй заяві просила позов задовольнити, а відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти оформлення спадщини за нею. Суд, виходячи з положень ст. 200 ЦПК України, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 14 березня 2010 року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 7,42 умовно кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» і належала їй на підставі сертифікату серії ЛВ № 0160887 від 18 грудня 1997 року, реєстраційний № 10015. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час відкриття спадщини (час смерті) [PERSON] з нею проживав тільки її чоловік [PERSON], який таким чином прийняв спадщину, і який відноситься до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). В той же час за свого життя він спадщину не переоформив і помер 26 січня 2017 року. Крім того, як було встановлено, сертифікат про право на земельну частку (пай) відсутній, тобто втрачений за невідомих обставин. Відповідно до довідки Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 17 лютого 2017 року з ним на час смерті ніхто не був зареєстрований. Позивачка є онукою померлого [PERSON] і відповідно до положень ст. 1265 ЦК України є спадкоємицею п'ятої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину після смерті діда, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Однак вподальшому, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на спадковий будинок та земельну частку (пай) отримала від нотаріуса письмове розяснення про неможливість його оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Як було зясовано, первісно земельна частка (пай) належала дружині померлого [PERSON] на підставі сертифікату серії ЛВ № 0160887 від 18 грудня 1997 року, однак який був втрачений. Будинок же був побудований дідом за свого життя, однак в державному органі належним чином не зареєстрований. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власника. Спадкодавець за свого життя, побудувавши будинок, не отримав свідоцтво про право власності на нього та не зареєстрував його у відповідному державному органі. Так, відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 05 січня 2018 року, житловий будинок, розташований по вул. Новосільська 27, в с. Червоне Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, був побудований в 1970 році. Згідно з даними того ж технічного паспорту та довідки КП МБТІ від 05 січня 2018 року житловий будинок має житлову площу 37,90 кв.м., загальну 61.60 кв.м. Копією довідки Грейгівської сільської ради від 17 лютого 2017 року підтверджується, що у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка, орієнтовною площею 0.14 га, із призначенням для будування будинку та його обслуговування, яка ним не приватизована. Відповідно до записів у погосподарській книзі Грейгівської сільської ради житловий будинок по вул. Новосільська, 27 в с. Червоне Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області існує та рахувався на праві приватної власності за [PERSON], в тому числі і на час його смерті. До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали. До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності. За такого, за наявності достовірних документів про користування ділянкою для будівництва, даних про будування будинку в 1970 році та записів у погосподарській книзі свідчать про те, що [PERSON] за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку. З вказано вбачається, що [PERSON] за свого життя побудував будинок і він належав йому на праві власності. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок та земельна частка (пай) належали за життя [PERSON] і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved