Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МТМ», в особі філії КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» Хортицького району звернувся до суду з позовом, в якому після зменшення позовних вимог просив солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON]: заборгованість за надані послуги за період з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року в сумі 4880,28 грн.; судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] (а.с.26, 86, 113) надала суду заяву (а.с.137), про задоволення позову, та розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження. 23 червня 2015 року відповідач [PERSON] подала до канцелярії суду заперечення (а.с.30-31), в яких просить відмовити в задоволення позову, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем, та просить застосувати до заявлених вимог позовну давність. 14 вересня 2015 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] через канцелярію суду подали нові заперечення (а.с.93-95), в яких зазначили про те, що заборгованість за вказаний період вже була стягнута з них позивачем, у звязку з чим просили відмовити в задоволенні позову. В судове засідання 29 вересня 2015 року о 14:00 годині відповідачі[PERSON] і [PERSON], повідомлені належним чином (а.с.116, 117), повторно не зявились. Про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності, чи про відкладення розгляду не надали, у звязку з чим, відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] проживають та зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: м. Запоріжжя, пр. Радянський, буд.№7, кв.№86 (а.с.11, 17, 18, 56), що також не заперечується відповідачами. У період з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) у приміщення за їх адресою, однак через неналежне виконання відповідачами зобовязань з оплати за отримані послуги утворилась заборгованість у сумі 4978,64 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Частина з вказаних коштів щодо заборгованості за період з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року вже стягувалась з відповідачів судовим наказом від 16 березня 2012 року у справі №2-н/0825/673/2012 (а.с.7, 55, 57-58, 52, 109, 110), однак вказаний наказ 27 березня 2015 року було скасовано за заявою [PERSON] і [PERSON] (а.с.8, 54, 112). При цьому, за час предявлення судового наказу №2-н/0825/673/2012 до виконання (а.с.123-126, 111), з пенсій [PERSON] і [PERSON] було утримано 98,36 гривень (а.с.121, 122), в рахунок погашення заборгованості саме за період з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року. Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог (а.с.119-120) врахував вказані грошові надходження, та просив стягнути з відповідачів не погашений розмір боргу, в сумі 4880,28 гривень. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше 10-го числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до п.п. 3, 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24\~червня 2004 року, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Будь яких доказів на спростування вказаної заборгованості, зокрема, не врахованих позивачем квитанцій про сплату послуг, суду надано не було, а долучені до заперечень відповідачів матеріали (а.с.37, 38, 41, 42, 43, 44, 46, 48, 49, 50, 96, 97-98, 98а-100,101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108), не відносяться до заборгованості за заявлений позивачем період (з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року), а стосуються інших періодів, у звязку з чим не можуть бути враховані при розгляді цієї справи. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, підігріву питної води законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до заявлених позовних вимог строку позовної давності, про що клопоче відповідач [PERSON] (а.с.30). Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому, згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З наданих позивачем розрахунків (а.с.9-10) вбачається, що заборгованість утворилась за період з 01 липня 2010 року по 31 січня 2012 року. При цьому, у січні 2012 року відповідачі здійснили оплату наданих позивачем послуг. Вказаний платіж суд розцінює як дії, що свідчить про визнання відповідачами свого боргу. Крім того, позивач звертався в наказному провадженні із заявою про стягнення з відповідачів заборгованість за вказаний період (а.с.57-58, 7, 55, 109, 110), однак судовий наказ було скасовано ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року у справі ЄУН №0825/3168/2012, провадження №2-с/337/17/2015 (а.с.8, 54, 112). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про переривання перебіг позовної давності відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 264 ЦК України. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, оскільки відповідачі [PERSON] і [PERSON] є інвалідами ІІ групи (а.с.32, 33, 72, 73), та пунктом 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, він згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України підлягає компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved