Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб із відповідачем та стягнення із нього аліментів на утримання двох дітей, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 19.09.1999 р. виконавчим комітетом Слобода-Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09, від цього шлюбу у них є двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні. Подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині того, що у них різні характери і погляди на життя та вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Крім того відповідач влаштовує бійки і скандали, виганяє дружину із дітьми з будинку, наносив дружині побої у присутності дітей, чим завдає їм психологічного болю, а тому позивачка не бажає проживати із відповідачем однією сім'єю. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не має бажання, а тому просить суд шлюб розірвати, дітей, оскільки вони проживають із нею та перебувають на її утриманні, просила залишити проживати із нею та, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх дітей, хоча зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, позивачка просить суд призначити стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Представник позивачки адвокат Бойко С.В. подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності та вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи судом був повідомлений належним чином, а тому, враховуючи, що представлені у справі докази є достатніми для ухвалення рішення, суд вважає за можливе провести заочне судове засідання у відсутності відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи встановив, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 19.09.1999 р. виконавчим комітетом Слобода-Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №09, від якого у них є двоє дітей [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER]), які відповідно до Довідки Княженської сільської ради №26/01-25 від 12.01.2016 р. проживають із матір'ю [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи, діти перебувають на її утриманні. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей немає, тому суд, враховуючи, що діти постійно проживають біля матері та знаходяться на її утриманні, вважає, що дітей слід залишити проживати із матір'ю [PERSON] Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставини, що мають істотне значення суд прийшов до висновку, що із [PERSON] слід стягувати у користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved