Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 454 м2, кадастровий номер 1822086800:04:000:0023, яка призначена для ведення садівництва та розташована в садовому масиві «Станишівський», Станишівської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2007 року вона є власником спірної земельної ділянки. Однак, після укладення вказаного договору державний реєстратор Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції відмовляє їй у реєстрації за нею права власності на цю землю, оскільки цільове призначення даної земельної ділянки згідно вказаного договору не відповідає цільовому призначенню вказаному у витягу з Державного земельного кадастру. У зв'язку із цим вона не може реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте її представник звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без їх участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися. Представники Станишівської сільради та вказаної Реєстраційної служби звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі, при вирішення спору покладаються на розсуд суду. Представник Управління Держземагенства у Житомирському районі, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки [NUMBER], площею 454 м2, кадастровий номер 1822086800:04:000:0023, яка призначена для ведення садівництва та розташована в садовому масиві «Станишівський», Станишівської сільської ради, Житомирського району. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ №121952, виданого 22.12.2004 року на ім'я [PERSON], згідно якого остання була власником спірної земельної ділянки (а.с. 16), договором купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 21.06.2007 року, відповідно до якого [PERSON] продала цю земельну ділянку позивачці (а.с. 12-13), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800287052013 від 20 травня 2013 року, у відповідності до якого вид використання спірної земельної ділянки зазначено для ведення садівництва (а.с. 17). Також судом встановлено, що державний реєстратор Реєстраційної служби своїм рішенням №2198295 від 13.05.2013 року відмовив позивачці у реєстрації за нею права власності на згадану земельну ділянку, оскільки цільове призначення даної земельної ділянки згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2007 року не відповідає цільовому призначенню вказаному у витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 56). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved