Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Західна» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 21 серпня 2018 року між КС «Західна кредитна група» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №550-Л, згідно умов якого відповідачці було видано кредит у розмірі 50000 грн. із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 55 % річних на строк 12 місяців з терміном повернення кредиту 12 серпня 2019 року. 21 серпня 2018 року [PERSON] подано заяву на отримання траншу в рамках ліміту по кредитній лінії в сумі 23500 грн. Та 31 скерпня 2018 року подано заяву на отримання траншу в рамках ліміту по кредитній лінії в сумі 26500 грн. 01 серпня 2019 року назву Кредитна спілка «Західна кредитна група» змінено на назву Кредитна спілка «Західна». В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором, 21 серпня 2018 року між КС «Західна кредитна група» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки №550-Л/1 та №550-Л/2, згідно умов яких, поручителі беруть на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. 04 вересня 2018 року відповідачка [PERSON] звернулась до кредитної спілки із заявою про зміну графіку погашення основної суми кредиту та відсотків за даним кредитним договором, у зв`язку із чим графік розрахунків було змінено. У зв`язку із невиконанням відповідачкою [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 18 березня 2019 року останній було відправлено лист-претензію про необхідність терміново розрахуватись за кредитними зобов`язаннями та поручителям [PERSON] та [PERSON] направлено листи-вимоги на оплату боргу, згідно яких відповідачам було надано 7 днів для сплати боргу з моменту отримання відповідної вимоги. Проте відповідачі жодним чином своїх зобов`язань не виконали, у зв`язку із чим станом на 16 серпня 2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 80498 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в сумі 50000 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 26723 грн. 97 коп., штрафу за несплату суми кредиту в сумі 1350 грн., три проценти річних за прострочення основного зобов`язання (кредиту) в сумі 706 грн. 43 коп., інфляційних втрат за прострочення зобов`язання в сумі 1717 грн. 98 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 80498 грн. 38 коп., а також вирішити питання про стягнення судових витрат з відповідачів. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. 21 листопада 2019 року представником відповідача Христенко А.М. подано до суду відзив на позов, згідно якого відповідач [PERSON] не погоджується із позовом в частині заявлених позовних вимог до нього як поручителя. Вказав, що договір поруки являвся строковим із строком дії з 21 серпня 2018 року по 12 серпня 2019 року. Вважає, що на момент звернення позивача із позовом до суду 22 серпня 2019 року, договір поруки був припинений і у нього відсутні жодні зобов`язання перед позивачем. В задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. 18 лютого 2020 року відповідачкою [PERSON] було подано до суду письмові пояснення, згідно яких остання зазначила, що 1 та 2 аркуш кредитного договору не містять її підпису та вона заперечує, що підписувала договір в редакції, про яку стверджує позивач. Також вона не являється членом кредитної спілки «Західна», не писала заяву про вступ до кредитної спілки та не сплачувала обов`язковий пайовий внесок. Кредитні спілки не мають право надавати кредити виключно своїм членам та іншим кредитним спілкам. Окрім цього зазначила, що додані до позову копії заяви на видачу готівки сфальсифіковані. Просила відмовити у задоволенні позову. 26 березня 2020 року позивачем надано суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що згідно вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] , а відтак і поручителі, взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 серпня 2019 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів до 25 числа поточного місяця. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Зазначив, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до графіку платежів від 04 вересня 2018 року перший платіж у розмірі 5505 грн. [PERSON] повинна була сплатити 25 вересня 2018 року, а тому відповідальність поручителів настала з 26 вересня 2018 року, а річний строк пред`явлення вимоги до них про стягнення заборгованості за вересень 2018 року закінчився 26 вересня 2019 року. Враховуючи, що позов подано до суду 23 серпня 2019 року , а тому поруку не можна вважати припиненою. Просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 серпня 2018 року між КС «Західна кредитна група» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №550-Л, згідно умов якого відповідачці було видано кредит у розмірі 50000 грн. із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 55 % річних на строк 12 місяців з терміном повернення кредиту 12 серпня 2019 року (а.с.15-17). 01 серпня 2019 року назву Кредитна спілка «Західна кредитна група» змінено на назву Кредитна спілка «Західна», що підтверджується протоколом №8 чергових загальних зборів членів кредитної спілки «Західна кредитна група» від 21 травня 2019 року. Згідно заяв №№ 234 від 21 серпня 2018 року, 241 від 31 серпня 2018 року на видачу готівки та копій чеків, відповідачка [PERSON] отримала кредит траншами в сумі 50000 грн. - 21 серпня 2018 року в сумі 23500 грн. та 31 серпня 2018 року в сумі 26500 грн. (а.с.27-30). Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням - споживчий. За п.п. 3.2.2 договору позичальник зобов`язаний, зокрема, використати кредит за цільовим призначенням, погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному цим договором. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків ( п.4.2 договору). Умовами договору також встановлена відповідальність сторін. Відповідно до п. 8.5 договору відновлювальної кредитної лінії за порушення будь-яких своїх зобов`язань за цим договором, позичальник за вимогою кредитодавця сплачує штраф у розмірі 0,1 % від суми кредиту, встановленої п. 1.1 цього договору, за кожен випадок порушення, але в будь-якому випадку не менше 150 грн. 04 вересня 2018 року відповідачка [PERSON] звернулась до позивача із заявою про зміну графіку погашення основної суми кредиту та відсотків за кредитним договором №550-Л від 21 серпня 2018 року (а.с.26) Відповідно до додатку до кредитного договору відновлювальної кредитної лінії № 550-л від 21 серпня 2018 р. - графіку розрахунків від 04 вересня 2018 року було змінено графік повернення кредиту і останнім днем є 27.08.2019 року, даний додаток до договору підписано представником кредитодавця та позичальником [PERSON] ( а.с. 25). За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в зв'язку із чим кредитна спілка надіслала [PERSON] лист-претензію від 18 березня 2019 року про необхідність терміново розрахуватись за кредитними зобов`язаннями, згідно яких відповідачці було надано 7 днів для сплати боргу з моменту отримання відповідної вимоги (а.с.38). Оскільки відповідачка не погасила заборгованість, станом на 16 серпня 2019 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 80498 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в сумі 50000 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 26723 грн. 97 коп., штрафу за несплату суми кредиту в сумі 1350 грн., три проценти річних за прострочення основного зобов`язання (кредиту) в сумі 706 грн. 43 коп., інфляційних втрат за прострочення зобов`язання в сумі 1717 грн. 98 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.31). В забезпечення зобов`язань за даним кредитним договором, 21 серпня 2018 року між КС «Західна кредитна група» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки №550-Л/1 та №550-Л/2, згідно п.п. 1.1 яких, поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань ( а.с. 34,37). Згідно п.п. 4.1 договорів поруки цей договір укладено строком на дванадцять місяців, що діє з 21 серпня 2018 року до 12 серпня 2019 року. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частини перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). Судом встановлено , що 21 серпня 2018 року кредитна спілка «Західна кредитна група» уклала з поручителями договори поруки, згідно з умовами яких поручителі зобов`язалися перед кредитною спілкою як кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а у випадку їх невиконання кредитор мав право звернутися з письмовою вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором до кожного з поручителів з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора. Судом встановлено, що відповідно до пункту 4.1 договорів поруки цей договір укладено строком на дванадцять місяців, що діє з 21 серпня 2018 року до 12 серпня 2019 року. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Отже, договорами поруки №550-Л/1 та №550-Л/2 визначено строк їх дії на дванадцять місяців, що діє з 21 серпня 2018 року до 12 серпня 2019 року, після закінчення якого порука припиняється. Кредитодавець не повідомляв поручителів про зміну умов кредитного договору з [PERSON] що стосується зміни строку повернення кредиту. Змін та доповнень до договорів поруки, які б були укладені з поручителями у належній формі, не вносилось. Позивачем зазначений позов подано до суду 23 серпня 2019 року (а.с.2). Відтак на момент звернення позивача із позовом до суду, порука [PERSON] , [PERSON] за договорами поруки була припинена і у відповідачів [PERSON] , [PERSON] були відсутні жодні зобов`язання перед кредитною спілкою, а тому суд вважає, що в частині стягнення заборгованості із відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача належить відмовити. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, у відповідачки [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 80498 грн. 38 коп., яка підлягає стягненню із останньої на користь позивача в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, а також витрати на правову допомогу. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена згідно платіжного доручення №241 від 16 серпня 2019 року сума судового збору у розмірі 1921 грн., оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] задоволені у повному обсязі і така ж сума судового збору сплачувалась б позивачем у разі пред`явлення позову тільки до однієї особи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери » укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги від 08 серпня 2019 року. Також позивачем наданий звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №727/9043/19 від 13.09.2019р., із детальним описом робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат по наданню правничої допомоги, а також наданий доказ про оплату таких витрат в сумі 8212 грн. 46 коп. - платіжне доручення №235 від 12.08.2019 р. на суму 4050 грн. та платіжне доручення №255 від 10.09.2019 р. на суму 4180 грн. (а.с.54-56). Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи розмір виконаних представником позивачки Поляк М.В. робіт по наданню позивачці правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; фактичну тривалість розгляду справи, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2737 грн. 48 коп. ( 8212, 46 х 3 = 2737,48), враховуючи також, що рішенням суду позовні вимоги позивача задоволені частково. На підставі викладеного ст.ст.202, 251-252, 526, 527, 530, 536, 546, 547, 549-555, 559, 598-600, 610, 611, 612, 625, 629, 1047-1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial