Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині за законом після померлої [INFO] року матері позивачки - [PERSON] та зобов»язати вчинити нотаріальну дію - видати свідоцтво про право на обов»язкову частку у спадщині. При цьому, просила скасувати Постанову Відповідача про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2016 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона являється спадкоємцем першої черги після смерті матері - [PERSON],на момент відкриття спадщини,вона перебувала на обліку Управлінні Пенсійного Фонду України в Радомишльському районі Житомирської області як пенсіонер за віком з 09.10.2013 року,тобто була непрацездатною дочкою померлої. Вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині за законом після померлої [INFO] року матері позивачки - [PERSON], однак 12.08.2016 р. отримала Постанову Відповідача про те, що у видачі Свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині їй відмовлено в зв»язку з тим,що вона не є інвалідом 1-3 груп та не досягла передбаченого Законом пенсійного віку 60 років.Позивачка з таким рішенням приватного нотаріуса не погоджується,вважає таку відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною,просить суд Постанову скасувати та зобов»язати приватного нотаріуса видати їй Свідоцтво про право на обов»язкову частку у спадщині після смерті матері. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з викладених в позові підстав,просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не з»явилася,надіслала письмову заяву,просила справу розглянути без неї,позов не визнала та надіслала до суду письмові заперечення в яких посилалась на те, що згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат», вона на вимогу Позивачки винесла та надіслала їй Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з обґрунтуванням підстав у відмові у видачі Свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині після смерті її матері - [PERSON] Вислухавши пояснення Позивачки, її представника,думку Відповідачки, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в [ADDRESS] і в Свідоцтві про народження її батькми були записані: батько - [PERSON],мати - [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 14 жовтня 1958 року) - (а.с.8). Радомишльським районним відділом ЗАГС в Житомирській області 5 листопада 1977 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] р.н. та [PERSON],1958 р.н.,відповідний актовий запис за №162 ,Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 05.11.1977 року,після реєстрації шлюбу дружина отримала «прізвище» чоловіка - «[PERSON]». 31 грудня 2014 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] був посвідчений Заповіт згідно якого [PERSON] вчинила заповітне розпорядження згідно якого,все своє майно,рухоме і нерухоме,де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося,що належатиме їй на день смерті на праві власності та все те,на що вона за Законом на час смерті матиме право заповіла - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів цивільної справи та дослідженої судом спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON] на день смерті заповідачки Заповіт не був відмінений і не був змінений. Мати Позивачки - [PERSON] померла [INFO] року у віці 82 років за місцем свого постійного проживання в [ADDRESS](Повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 29 грудня 2016 року) - (а.с.10). Судом встановлено і зазначений факт не оспорюється сторонами про те, що Позивачка [PERSON] являється рідною дочкою помелої [PERSON] З надісланої до суду та оглянутої судом копії спадкової справи за №6/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що Позивачка 16.03.2015 року подала до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON] 12.08.2016 року приватний нотаріус [PERSON] винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та у видачі Свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині в зв»язку з тим,що [PERSON] на день відкриття спадщини не була інвалідом 1-3 груп та не досягла передбаченого Законом пенсійного віку 60 років. Згідно вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус, або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов»язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз»яснити порядок її оскарження. Крім цього, даною статтею передбачено винесення на протязі трьох діб відповідної Постанови. На виконання вимог вказаної норми Закону, відповідачкою 12.08.2016 року винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз»яснено підстави відмови (а.с.11). У відповідності до вимог ст..1241 ЦК України право на обов»язкову частку у спадщині мають малолітні,неповнолітні,повнолітні непрацездатні діти спадкодавця,непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують,незалежно від змісту Заповіту,половину частки,яка б належала кожному з них у разі спадкування за Законом. Законодавець визначив,що непрацездатні громадяни - це особи,які досягли встановленого Законом пенсійного віку або визнані інвалідами,у т.ч. діти-інваліди,а також особи,які мають право на пенсію в зв»язку з втратою годувальника. У відповідності до вимог ст..26 Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.До досягнення віку,встановленого абз.1 вказаної статті Закону,право на пенсію за віком мають жінки 1961 р.н. і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців,які народилися після 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року. Згідно Висновку Методичної ради Нотаріальної палати України в Житомирській області - «..у зв»язку з тим,що [PERSON] отримала право на пенсію достроково,на пільгових умовах та не досягла загального пенсійного віку(60 років) станом на день відкриття спадщини,тобто смерті матері [PERSON],[INFO] року,на неї не поширюються норми ст..1241 ЦК України щодо обов»язкової частки у спадщині за Законом..». Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред'явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. У разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов'язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства (ч. 3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Із вищенаведеного суд прийшов до висновку про правомірність дій Відповідачки при винесені вищевказаної оскаржуваної Постанови, оскільки такі дії відповідають вимогам п.п.4.12, 4.15, 4.18, 4.20 ст.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, відповідно до яких свідоцтво про спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та відповідного права,передбаченого Законом на спадщину. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді вказаного спору, в обґрунтування своїх позовних вимог ні Позивачка, ні її представник не надали суду належні та допустимі докази які б підтверджували порушення діями Відповідача прав Позивачки, не довели суду їх переконливість, а також не довели обставини, на які посилались як на підстави своїх позовних вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються Позивачка і її представник, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах Закону, тому враховуючи зазначені обставини та вимоги Закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Судові витрати розподілені згідно правил ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed