Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивачка просить визнати легковий автомобіль марки «Шевролє Лацетті», 2006 року виписку, д.н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя сторін та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частки в розмірі 69 380 гривень. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що сторони перебували в шлюбі з 09.09.2010 року по 28.09.2020 р. У період перебування у шлюбі сторонами було придбано легковий автомобіль «Шевролє Лацетті» 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Вказане майно було придбане у шлюбі, право власності на майно було зареєстроване на відповідача. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, яке було придбане у шлюбі. Ухвалою суду від 29.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 28.05.2021 . Відповідач подав суду відзив на позовну заяву в якому визнає позовну вимогу, що легковий автомобіль марки «Шевролє Лацетті», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є спільним майном подружжя та частки сторін у цьому майні рівні, але позовну вимогу щодо грошової компенсації 1/2 частки у розмірі 69 380 грн. заперечив. Ухвалою суду від 16.07.2021 року справу призначено до судового розгляду на 17.09.2021 року. 17.09.2021 року учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримують. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Як встановлено судом, сторони з 09.09.2010 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області 28.09.2020 р. Під час шлюбу придбано легковий автомобіль «Шевролє Лацетті», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Після розірвання шлюбу між сторонами, розподіл спільного майна подружжя не проводився. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до відзиву поданого 18.05.2021 року, відповідач повністю заперечує позовну вимогу щодо грошової компенсації у розмірі 69 380 грн. При цьому, відповідач не ставить питання про припинення частки у спільному майні, що передбачено ст. 365 ЦК України. За правилами цивільного та сімейного законодавства спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Шлюбний договір та договір про поділ спірного майна сторони не уклали. Тому виходячи із засади рівності часток, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовної вимоги про поділ автомобіля з визначенням права кожної із сторін на 1/2 ідеальної частки цього транспортного засобу. Поряд з цим, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів як на підтвердження того, що автомобіль марки «Шевролє Лацетті», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] було придбано за 138 761 грн., так і його дійсної вартості на час розгляду справи. Крім того, сторони із заявою про призначення товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості автомобіля не звертались. Відтак є необґрунтованими та безпідставними позовні вимоги про стягнення з відповідача у користь позивачки 69 380 грн. у якості компенсації її частки у спірному автомобілі. За таких обставин суд вважає необхідним визнати право власності на ідеальні частки за сторонами в цьому майні без його реального поділу та залишити автомобіль у їх спільній частковій власності. Враховуючи вище викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, в силу приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню у користь позивача з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 454, 00 грн. та 1250, 00 грн. відповідно.

Outcome: partial