Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач, ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» , звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення заборгованості за договором кредиту №22/08-10 від 22.07.2008р. та договору застави №21/08-10 від 22.07.2008р. в загальній сум 3056,49 грн. В обґрунтування своїх вимог банк зазначає, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір за яким банк надав кредитні кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути зі сплатою відсотків. Банк надав кредит, відповідач виплатив кредитні кошти та проценти, однак зобов'язання свої виконував с порушенням умов договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість: по сплаті нарахованої пені за прострочення сплати кредиту в сумі 12,29 грн.; по сплаті нарахованої пені за прострочення сплати відсотків в сумі 0,80 грн. Крім того, відповідач порушив умови договору застави, укладеного в забезпечення виконання договору кредиту, щодо повного страхування предмету застави, внаслідок чого повинен сплатити штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмету застави, що складає 3042,50 грн. Відповідач - [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення вимог заперечувала, при цьому просила застосувати строк позовної давності та ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. 22.07.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі заступника начальника Відділенні №10 Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» Вовненко Інни Юріївни (правонаступником якого Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується статутом) та відповідачем був укладений кредитний договір №22/08-10. Відповідно до умов договору банк надає відповідачу кредит у сумі 54765,00 грн. на строк з 22.07.2008 року по 19.07.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 18,5% річних. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України договір кредиту укладається у письмовій формі. Таким чином між відповідачем та банком був укладений за встановленою формою кредитний договір. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що договір кредиту був підписаний сторонами договору, та позичальник отримав кредитні кошти передбачені договором кредиту та у 2013 році сплатив кредит та відсотки в повному обсязі. Згідно п.5.3 договору кредиту за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Також п.5.8 кредитного договору строк позовної давності, в тому числі на неустойку, збільшений до трьох років. Згідно наданого банком розрахунку, відповідач порушував строки сплати щомісячних платежів по кредиту та відсоткам, внаслідок чого банком на підставі п. 5.3. договору нарахована пеня за період з 11.07.2011р. по 11.03.2013р. в сумі 80 копійок - за прострочення сплати кредиту, а також пеня за період з 11.07.2011р. по 11.03.2013р. в сумі 12,29 грн. - за прострочення сплати відсотків. Вказані суми відповідачем не спростовані. Між тим, як свідчать матеріали справи банк звернувся з даним позовом до суду 31.07.2014р. (подав позов на пошту), тобто зі спливом збільшеного строку позовної давності по пені нарахованій 11.07.2011р. (як по кредиту так і по відсоткам), а також по пені нарахованій за прострочення сплати відсотків за період з 12.07.2011р. по 31.07.2011р. Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності. У відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи звернення позивача до суду із вимогами про стягнення пені за договором кредиту за період з 11.07.2011р. по 31.07.2011р., після спливу трирічного строку позовної давності та заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволені позову в частині стягнення пені в сумі 6,32 грн. - відмовити. Позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача на користь банку пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 6,77 грн., суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №22/08-10 від 22.07.2008 року , 22.07.2008 року між банком та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу №21/08-10, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №2530. Згідно п.3.3.4. договору застави відповідач зобов'язаний був на період дії договору застави застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власній рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування . Відповідно до умов договору застави він діє до повного виконання зобов'язань, які ним забезпечені. Відповідно до договору кредиту строк його дії встановлений до 19.07.2014р. Відповідач не здійснила страхування заставного майна на його повну вартість від всіх ризиків, здійснювали лише обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п.4.2. договору застави за невиконання чи неналежне виконання позичальником п.п..3.3.1.- 3.3.8 договору, заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п.2.3. дійсного договору. Пунктом п.2.3. договору предмет застави оцінено сторонами в 60850,00 грн. Враховуючи не виконання відповідачем зобов'язань щодо страхування предмету застави протягом з 23.07.2011р. по 22.07.2013р., банком нарахований штраф у розмірі 5% від вартості предмету застави у сумі 3042,50 грн.. Відповідно до ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідачем сплачені в повному обсязі кредит та відсотки за договором. Заборгованість по пені встановлена судом складає 6,77 грн. Враховуючи відсутність негативних наслідків не страхуванням предмету застави від усіх ризиків, виплату відповідачем кредиту та відсотків та наявність заборгованості відповідача перед банком за пенею в сумі 6,77 грн., суд вважає наявні підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки в даному випадку збитки, значно перевищують розмір штрафу та зменшує розмір штрафу до 7 грн. Підстави в даному випадку для застосування строку позовної давності та внаслідок відмови в задоволені позову в частині стягнення штрафу, суд не вбачає, оскільки позивачем, враховуючи умови договору, в тому числі п.4.4, яким строк позовної давності збільшений та строк дії договору застави, строк звернення до суду не пропущений. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивач пропорційно.

Outcome: partial