Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач Національна академія внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, пов»язаних з утриманням у навчальному закладі. Зазначає, що [PERSON] з 01.09.2010 року був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Розпорядженням КМУ від 27.08.2010 р. №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. 27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України в Чернівецькій області та відповідачем [PERSON] укладено договір №10-663 про підготовку фахівця, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі. Вказує, що з 01.09.2010 року по 15.03.2014 року відповідач відповідно до умов договору перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 15.03.2014 року №342 відповідач отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» та отримав диплом бакалавра. В подальшому відповідно до умов договору відповідача направлено для проходження служби до УМВС України в Чернівецькій області. Зазначає, що наказом УМВС України в Чернівецькій області від 29.10.2015 року №261 о/с відповідача звільнено з ОВС за порушення дисципліни. Посилається на п.2.3.6 договору, відповідно до якого відповідач зобов»язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Також відповідно до пункту 4.1 договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 4.2. встановлено, що розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення здійснюється з нормами утримання на день, який зазначено, зокрема, в наказі про звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п.4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Вказує, що розрахунок витрат здійснено відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01.03.2007 року №313. Загальна сума витрат становить 38420,38 грн., яку складають: -витрати, пов»язані з грошовим забезпеченням відповідача за період навчання з вересня 2010 року по березень 2014 року, з якого виключено 1 рік прирівняний до періоду строкової військової служби з вересня 2010 року, а тому розраховані за період з вересня 2011 оку по березень 2014 року і становлять 8577,72 грн.; -витрати на продовольче забезпечення відповідача за період навчання з вересня 2010 року по березень 2014 року становлять 13461,62 грн. При цьому за перший навчальний рік, який зараховується в строк військової служби врахована лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утримання військовослужбовця; -витрати на речове забезпечення за 2010-2014 роки становлять 3953,13 грн.; -витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за період навчання, що перевищує термін строкової служби, без врахування періодів перебування у відпустках, становлять 12427,91 грн. Вказує, що відповідача ознайомлено із сумою витрат, пов»язаних з утриманням у навчальному закладі та поінформовано про необхідність відшкодування. Однак відповідачем кошти не сплачені. Просить стягнути з відповідача на їх користь 38420,38 грн. витрат, пов»язаних з утриманням в навчальному закладі та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримає в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що вимоги за позовом є порушенням його конституційних прав на вільний вибір праці та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Вказав також, що протягом навчання на четвертому курсі в період з 01.09.2013 року по 15.03.2014 року проживав на квартирі, оскільки мав таку можливість, для цього звернувся із рапортом на ім.»я керівника навчального закладу про надання йому дозволу проживати в поза навчальний час за межами навчального закладу і отримав на це згоду. З цих підстав не повинен оплачувати витрати на оплату комунальних послуг і енергоносіїв та витрати на харчування, окрім обідів, за період, коли не проживав в академії та повного харчування в дні перебування в нарядах протягом четвертого курсу. При цьому не заперечував, що отримував грошове та речове забезпечення протягом всього періоду навчання. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з тих підстав, що у позивача відсутні повноваження на пред»явлення вимоги про відшкодування витрат, здійснених за рахунок державного бюджету, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів. Крім того, вказав, що обов»язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником порушує конституційне право особи на працю, що вільно ним обирається або на яку він вільно погоджується, та право на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах, що закріплені в статтях 43, 53 Конституції України. Законом України «Про вищу освіту» також не передбачено обов»язку відпрацювання та відшкодування вартості навчання. При цьому послався на судові рішення Вищого Адміністративного Суду України від 10.07.2014 року №К/800/52516/13 та від 17.06.2014 року №К/800/62070/13, якими визнано неправомірними вимоги навчальних закладів про відшкодування студентами, які не відпрацювали після закінчення навчання три роки у державних установах, вартості навчання, а також на постанову Верховного Суду України від 07.02.2017 року у справі №21-3072а16 щодо Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих начальних закладів», в якій зазначено, що указ не є тим нормативним актом, що встановлює обов»язок для випускників вищих навчальних закладів, які навчаються за кошти державного бюджету, відшкодувати повну вартість навчання, оскільки права та обов»язки зазначеної категорії осіб, встановлені законами України «Про вищу освіту» (№1556VII) і «Про освіту» (№1060VII), які не передбачають такого обов»язку. Крім того, зазначив, що позивачем не надано доказів, що ним фактично здійснено витрати, які просить стягнути. В подальшому представник відповідача доповнив заперечення проти позову, пославшись, на те, що відповідач на час укладення договору був неповнолітнім, а тому не усвідомлював настання наслідків договору, не мав відповідної цивільної дієздатності, згоди батьків на укладення договору не було, що свідчить про безпідставність позову. Заслухавши відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 року №562 [PERSON] був зарахований з 01.09.2010 року курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство». 27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, УМВС України в Чернівецькій області та відповідачем [PERSON] укладено договір №10-663 про підготовку фахівця, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом (спеціальністю) «Правознавство», відповідно до якого відповідач навчався та утримувався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше трьох років. 20.12.2012 року сторонами укладено додатковий договір №1 до договору про підготовку фахівця №10-663 від 27.09.2010 року. Вказаними правочинами передбачено підстави та порядок відшкодування фактичних витрат на підготовку, відповідно до яких витрати на підготовку відшкодовуються, зокрема, у зв»язку із звільненням з внутрішніх справ за порушення дисципліни; відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано шляхом перетворення в Національну академію внутрішніх справ. Відповідно до Статуту національної академії внутрішніх справ Академія підпорядкована Міністерству внутрішніх справ України, є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав та мати обов»язки, бути позивачем і відповідачем у суді, здійснює фінансово-господарську діяльність відповідно до законодавства України, веде самостійний баланс. На підставі наказу Національної академії внутрішніх справ від 15.03.2014 року №342 [PERSON] видано диплом бакалавра як особі, яка закінчила Національну академію внутрішніх справ та отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. 15.03.2014 року було складено довідку, якою визначено розмір фактичних витрат, пов»язаних з навчанням у навчальному закладі в сумі 38420,83 грн., про що ознайомлено [PERSON] Відповідно до витягу з наказу УМВС України в Чернівецькій області від 29.10.2015 року №261о/с [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. З довідки про розрахунок фактичних витрат, пов»язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ за період навчання з 01.09.2010 р. по 15.03.2014 р., вбачається, що фактичні витрати, пов»язані з: - грошовим забезпеченням становлять 8577,72 грн. (без врахування періоду з 01.09.2010 року по 31.08.2011 року); - продовольчим забезпеченням - 13461,62 грн.; - речовим забезпеченням - 3953,13 грн.; - оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 12427,91 грн. (без врахування періоду з 01.09.2010 р. по 31.08.2011 р.), а разом становлять 38420,38 грн. Наведене підтверджується розрахунком фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, довідкою про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, довідками щодо витрат коштів на харчування за період з 01.09.2010 р. по 31.07.2011 р., з 01.09.2011 р. по 31.08.2013 р., з 01.09.2013 р. по 14.04.2014 р., довідкою про забезпечення речовим майном за період навчання з 01.09.2010 р. по 15.03.2014 р., довідками про доходи та відрахування [PERSON] за 2010 рік, за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік, за 2014 рік. Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію», який діяв на час звільнення відповідача з органів внутрішніх справ курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують понесені витрати, пов»язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 01.03.2007 року №313, передбачено, що особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, відшкодовуються витрати, пов»язані з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення осіб начальницького кладу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Згідно пункту 2 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Наведеному відповідають умови договору про підготовку фахівця, укладеного сторонами по справі, відповідно до яких підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни (глава 3 договору). Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» (в редакції, що діяла на час укладення договору) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов»язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Дана норма закону втратила чинність з 01.07.2014 року. Оскільки закон немає зворотної дії, то нова редакція закону України «Про освіту» не впливає на умови договору, укладеного з відповідачем в 2010 році. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до приписів ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання. По справі встановлено, що [PERSON] після закінчення навчання 15.03.2014 р. працював в органах внутрішніх справ по 29.10.2015 року, тобто менше трьох років і був звільнений за порушення дисципліни. Оскільки відповідач не довів відсутності своєї вини у невиконанні зобов»язання за договором, суд вважає, що наявні правові підстави для відшкодування відповідачем на користь позивача фактичних витрат на підготовку. Посилання представника відповідача на те, що у позивача відсутні повноваження на право пред»явлення вимоги про відшкодування витрат, здійснених за рахунок державного бюджету, є безпідставними, оскільки відповідно до Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14.02.2008 року №62 вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Кошти на навчання виділяються із державного бюджету, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства. Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС. Згідно п.2.3 Порядку розрахунку витрат, пов»язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв»язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України,Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 р. №419/831/240/605/537/219/534, сума відшкодування витрат на утримання під час навчання курсантів відображається у наказі про його звільнення та вноситься до книги обліку нестач вищого навчального закладу. Таким чином, розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ, є Академія, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає Національна академія внутрішніх справ. Твердження відповідача про те, що вимоги позивача суперечать вимогам Конституції України, не відповідають обставинам справи, оскільки заявлено вимоги про стягнення витрат, пов»язаних з утриманням відповідача в навчальному закладі, а не вартості навчання, що не є тотожним. Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України №21-3072а16 від 07.02.2017 року, на яку посилається відповідач, не може застосовуватися при вирішенні даної справи, оскільки прийняте Верховним Судом України рішення стосується інших фактичних обставин, пов»язаних з відшкодуванням випускниками вищих навчальних закладів, які навчалися за кошти державного бюджету, повної вартості навчання, які регулювалися іншими законами та нормативно-правовими актами. Також, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про безпідставність позову через те, що [PERSON] на час укладення договору про підготовку фахівця не досяг повноліття, не був наділений цивільною дієздатністю, згоди на укладення договору його батьки не надавали, оскільки дійсність та чинність договору стороною відповідача не оскаржена та в установленому законом порядку договір недійсним не визнано, крім того відповідач навчався в Національній академії внутрішніх справ, закінчив її і отримав диплом бакалавра. Вирішуючи питання про розмір фактичних витрат на підготовку, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з наступного. Розмір витрат, пов»язаних з утриманням [PERSON] підтверджено відповідними довідками та розрахунками, наданими позивачем, які суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження обставин позову. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив отримання ним грошового та речового забезпечення в період навчання, а продовольчого забезпечення та споживання енергоносіїв та комунальних послуг - за виключенням часу, коли проживав поза межами навчального закладу. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 01.09.2013 року по 15.03.2014 року проживав за межами навчального закладу в поза навчальний час. Дана обставина підтверджена представником позивача, який вказав, що до розрахунку фактичних витрат, пов»язаних з утриманням в навчальному закладі не береться до уваги проміжок часу з 01.09.2013 року по 15.04.2014 року, окрім тих днів, коли [PERSON] харчувався та споживав комунальні послуги під час несення служби в добових нарядах та обідів під час навчання. Наведене підтверджується довідкою щодо витрат коштів на харчування курсанта [PERSON] в період з 01.09.2013 року по 14.03.2014 року, відповідно до якої нараховано 951, 30 грн. за 20 сніданків, 70 обідів, 20 вечерей (а.с.29); довідкою про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, з якої вбачається, за період з 01.09.2013 року по 15.03.2014 року нараховано витрати на забезпечення проживання на казарменному положенні в сумі 285,20 грн. за 40 днів (а.с.26). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, пов»язані з утриманням в навчальному закладі, в сумі 38420,38 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищенаведеного, ст.ст.526, 610, 611, 614 ЦК України,

Outcome: approved