Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 28 липня 2007 року по 22 червня 2012 року вона знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду та у період якого у них народилась спільна дитина: син [PERSON], [INFO] який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, але домовленості щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а добровільно він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач є приватним підприємцем, має мінливий та нерегулярний дохід, в зв'язку з чим прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, з урахування її віку і потреб та встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» з 01 січня 2014 року на особу віком до 6 років становить 1032 гривні. Оскільки обов'язки батьків щодо утримання дитини є рівними, відповідач повинен сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а вона змушена звернутися з даним позовом до суду. При визначені розміру стягуваних аліментів прохала врахувати, що вона отримує за місцем роботи фактично мінімальну заробітну плату та змушена винаймати з дитиною житло, що тягне за собою значні витрати, оскільки після побиття її відповідачем змушена була залишити спільне з ним помешкання. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши суду в межах повноважень за довіреністю письмову заяву про розгляд справи у їх з позивачкою відсутність (а.с.20-22), позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.23-32), позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав частково у розмірі 550 гривень, оскільки сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень він можливості не має, так як надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, купує їй одяг, іграшки, при цьому він також сплачує кредит за квартиру, яка була придбана разом з позивачкою в період проживання однією сім'єю, в середньому 2000 гривень кожен місяць. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 28 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №72 (а.с.6). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу у них народилась спільна дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.7), який згідно довідок виконкому Солонянської селищної ради Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.9,10). Судом встановлено, що з травня 2012 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, шлюб між ними розірвано. Відповідач, який є приватним підприємцем та має мінливий дохід, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці надає, але така допомога носить періодичний характер без визначення її певного розміру, хоча зобов'язаний це робити постійно, так як обов'язки батьків по утриманню дитини є рівними, при цьому сторони не досягли певної домовленості щодо утримання спільної дитини, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача, який не проживає з неповнолітньою дитиною, за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров'я як платника аліментів, так і дитини, матеріальне становище відповідача, який є приватним підприємцем (а.с. 11), згідно наданої до суду податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця отримав в 2013 році дохід в сумі 570648 гривень, що свідчить про наявність у нього прибутку та можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, відсутність інших утриманців (а.с.12-12а). Будь-яких інших доказів щодо витрат позивачки на утримання неповнолітньої дитини, стану її здоров'я, в тому числі витрат на оренду житла, суду не надано, а судом не встановлено. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у розмірі 750 гривень до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати рівній участі батьків їх спільної неповнолітньої дитини та становитиме фактично трішки більше ? частини встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» з 01 січня 2014 року на особу віком до 6 років становить 1032 гривні, при цьому суд також враховує як матеріальне становище позивачки, з якою проживає дитина, так і матеріальне становище відповідача, який сплачує щомісячно кредит, який було взято в період шлюбу на придбання спільного житла, але в той же час згідно податкової декларації має достатні прибутки для сплати на користь позивачки на утримання дитини саме такого розміру аліментів (а.с.12-12а, 23-32 ). Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial