Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач - кредитна спілка «СуперКредит», звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , на його користь заборгованість за кредитним договором СК-53/0028/17/135/21 від 09 березня 2017 року в сумі 13193 гривні 66 копійки, та сплаченого судового збору в розмірі 2102 гривні, посилаючись на те, що 09.03.2017 між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень, які за заявою відповідача, відповідно до платіжного доручення №8944 від 10.03.2017, були перераховані на рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк». При підписанні кредитного договору СК-53/0028/17/135/21 від 09 березня 2017 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір підписаний строком на 12 місяців, тобто до 09 березня 2018 року, але в будь якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором. Строк позовної давності становить 10 років, кредит надано під 41,19 %. У випадку прострочення позичальником термінів платежів, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі 1% від простроченої заборгованості При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якою встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, визначені Договором. Уклавши з кредитною спілкою «СуперКредит», кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03 червня 2020 року становить 13193 гривні 66 копійок, та складається з: 1230 гривень 73 копійок заборгованості за тілом кредиту, 2228 гривень 66 копійок заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.11.2017 по 03.06.2020, 9191 гривня 43 копійки заборгованість за пенею за період з 02.02.2018 по 29.02.2020, 26 гривень 87 копійок інфляційні витрати на прострочене (не сплачене) тіло кредиту за період з 21.07.2017 по 30.04.2020, 106 гривень - три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.07.2017 по 03.06.2020, 167 гривень 97 копійок - три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по відсотках за період з 29.11.2017 по 03.06.2020. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. В позовній заяві представник позивача просить відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 274, статтей 276, 277 ЦПК України призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22 січня 2021 року зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначену ухвалу суду разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві. Ухвалу про відкриття провадження та призначення справи до судовго розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, відповідач [PERSON] отримав особисто, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення від 03 лютого 2021 року. Вказаною ухвалою про відкриття провадження за позовом, відповідачеві було роз`янено право надання відзиву на позовну заяву позивача у визначений процесуальним кодексом строк. Натомість відповідач, будучи належним чином поінформаваним про право надання відзуву на позов, відзиву не надав та свою позицію щодо заявленого до нього позову у будь який інший спосіб не висловив. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачу належним чином розяснено його права як відповідача та суть предявленого позову. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити повністю, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 березня 2017 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір СК-53/0028/17/135/21, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень, які за заявою відповідача, відповідно до платіжного доручення №8944 від 10.03.2017, були перераховані на рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк». При підписанні кредитного договору СК-53/0028/17/135/21 від 09 березня 2017 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір підписаний строком на 12 місяців, тобто до 09 березня 2018 року, але в будь якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором. Строк позовної давності становить 10 років, кредит надано під 41,19 %. У випадку прострочення позичальником термінів платежів, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі 1% від простроченої заборгованості Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, визначені Договором. Уклавши з кредитною спілкою «СуперКредит», кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03 червня 2020 року становить 13193 гривні 66 копійок, та складається з: 1230 гривень 73 копійок заборгованості за тілом кредиту, 2228 гривень 66 копійок заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.11.2017 по 03.06.2020, 9191 гривня 43 копійки заборгованість за пенею за період з 02.02.2018 по 29.02.2020, 26 гривень 87 копійок інфляційні витрати на прострочене (не сплачене) тіло кредиту за період з 21.07.2017 по 30.04.2020, 106 гривень - три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.07.2017 по 03.06.2020, 167 гривень 97 копійок - три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по відсотках за період з 29.11.2017 по 03.06.2020. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини. Відповідно до статті 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банком було виконано свої зобов`язання, а відповідач, уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти, порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03 червня 2020 року становить 13193 гривні 66 копійок. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Позивачем також пред`явлено вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в статті 8 Конституції України. За змістом частини 4 статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), розмір щомісячних платежів, строком внесення щомісячних платежів зазначено 20 число місяця, наступного за звітним. Також позичальника поінформовано про порядок і розміри нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу за порушення строків платежів. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що кредитна спілка «СуперКредит» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача кредитної спілки «СуперКредит» необхідно стягнути заборгованість за кредитим договором у сумі 13193 гривні 66 копійок, повністю задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 2102 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved