Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою, посилаючись на те, що 29 жовтня 1988 року вона уклала шлюб з [PERSON], який останні зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області. Позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], з червня 1988 року. 06 лютого 2015 року заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між ними розірвано. З червня 1988 року сторони проживали сім'єю у домоволодінні чоловіка, яке йому було подароване згідно договору дарування посвідченого 17.12.1981 року державним нотаріусом ІІІепетівської державної нотаріальної контори за № 2499. За час спільного проживання у домоволодінні, позивач та відповідач провели за особисті кошти позивача ряд поліпшень та ремонтних робіт які збільшили вартість домоволодіння. Домоволодіння складається: із житлового будинку загальною площею 52,5 кв.м., житловою 35,7 кв.м., та надвірних споруд: сараю позначеного на есплікаційному плані літерою «Б», гаража позначеного на есплікаційному плані літерою «В». Житловий будинок складається із наступних приміщень: коридор 1-1 площею 4.1 кв.м., кімната 1-2 площею 12.8 кв.м., кімната 1-3 площею 10 кв.м., кімната 1-4 площею 12,9 кв.м., котельня 1-5 площею 3,5 кв.м., кухня 1-6 площею 9.2 кв.м. З приводу поділу майна та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння подружжя позивачка зверталась із позовною заявою до суду. 26 грудня 2014 року рішенням апеляційного суду Хмельницької області, по цивільній справі № 22-ц/792/1655/14 було відмовлено в позові в частині визнання права власності на домоволодіння через те, що ринкова вартість домоволодіння, з врахуванням проведених невід'ємних поліпшень збільшилась лише на 11 631 грн. Однак в ході розгляду справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу № 24-09/14 від 05.12.2014 року в ході якої встановлено, що вартість всіх виконаних будівельних робіт, а саме: розширення фундаменту навколо хати, обкладення хати цеглою, проведення відмостків та відливів, заміна вікон на металопластикові, заміна міжкімнатних дверей, заміна вхідних дверей на подвійні дерев'яні, перекриття покрівлі новим шифером, проведення оздоблювальних робіт: в кухні - зняття штукатурки стін, оббивки стін та стелі вагонкою, замурування віконного отвору; котельня - обкладення плиткою, встановлення унітазу та умивальника, газового котла, переміщення перегородки; кімнати - оздоблення стелі гіпсокартоном, шпаклювання стін, поклейка шпалер, заміна підлоги; кімнати - оздоблені стелі гіпсокартоном, шпаклювання стін, поклейка шпалер, заміна підлоги; перекриття покрівлі на гаражі та сараї, з врахуванням вартості невід'ємних поліпшень (газопостачання, водовідведення та добудова гаража становлять 67719). Під час ремонтних робіт використовувалися особисті кошти позивачки - отриманні від зайняття нею підприємницькою діяльністю і коштів які дарували їй особисто її родичі, а також спільно подружні кошти, купувались будівельні матеріали та обладнання, оплачувалось виконання робіт, отже дробленні сторонами поліпшення домоволодіння є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Частка позивача у вартості зроблених поліпшень становить 1/2 частину, що складає 33859,50 грн. Угоди про добровільну грошову компенсацію ? частини вартості виконання будівельних робіт у домоволодінні в сумі 33859,50 грн. позивач з відповідачем не досягли. Позивач просить суд встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з червня 1988 року по 29 жовтня 1988 року. Стягнути з [PERSON], на її користь 33589,50 гривень грошової компенсації частини вартості виконаних будівельних робіт по поліпшенню домоволодіння по [ADDRESS]. Також позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій просить суд поділити набуте нею за час шлюбу з відповідачем наступне майно: -електрочайник марки Самсунг вартістю 600 грн; -штори 11 пог.м. вартістю 50 грн; -тюлі 15 пог.м. вартістю 50 грн., пог.м; -постільні набори 2-х спальні (2 наволочки, підодіяльник, простирадло) - 2 шт. вартістю по 300 грн; -люстри 2 шт., вартістю по 500 грн; -холодильник марки «Беко», вартістю 4439 гри; -тюнер вартістю 599 грн; -торгова палатка вартістю 3000 грн; -вугілля 4 тонни вартістю 5200 гри; -стінка меблева, 3-х секційна, вартістю 5000 гри; -пилосмог марки «Самсунг» вартістю 1600 гри; -пральні машинки марки «Рига» 2 шт. вартістю по 200 грн; -духові шафи 2 шт. вартістю по 100 грн; -настільна лампа вартістю 200 гри; -фен, вартістю 500 грн; -електро-соковижималка вартістю 3000 грн; -каструлі 12 шт. вартістю 1200 гри; -фритюрниця вартістю 500 грн; -посуд (тарілки 3 вида закусочних по 12 шт., напівпропорційні тарілки 24 шт, ложки 24 шт., виделки 24 шт., банки 100 шт., ) вартістю 2500 грн; -міксер, вартістю 500 гри; -причіп ШЗК 01 держномер 4378 ХМ вартістю 4000 грн; -панцерні матраци 2 шт., вартістю по 250 грн. Всього майна на загальну суму 36838 грн. У своїй заяві позивачка також вказує, що з огляду на зазначені обставини просить суд поділити майно, набуте нею за час шлюбу із відповідачем виділивши їй наступне майно: ●тюнер вартістю 599 грн; ●торгову палатку вартістю 3000 грн; ●вугілля 2 тонни вартістю 2600 грн; ●стінку меблеву, 3-х секційну, вартістю 5000 грн; ●пральну машинку марки «Рига» 1 шт. вартістю 200 грн; ●духовий шаф 1 шт. вартістю 100 грн; ●настільну лампу вартістю 200 грн; ●причіп ШЗК 01 держаномер 4378 ХМ вартістю 4000 грн; ●панцерний матрац 1 шт., вартістю 250 грн. Всього майна на загальну суму 15949 грн., а відповідачу решту майна. Частину вартості майна у сумі 2470 грн., зобов'язати відповідача компенсувати позивачу грошима. Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували. Дослідивши та давши оцінку доказам по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON],з 29 жовтня 1988 року були подружжям. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 16 лютого 2015 року, за заочним рішенням суду. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що місцем проживання подружжя був будинок. За час спільного проживання в даному жилому приміщенні проводився ремонт. В позові позивач навела перелік здійснених за час шлюбу поліпшень у будинку. При цьому позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджували істотне збільшення вартості будинку, як об'єкту нерухомості, його кількісних та якісних характеристик. Отже доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, а не на допустимих та належних доказах. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 25 чинного на час виникнення спірних правовідносин Кодексу про шлюб та сім'ю України, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Так само, врегульовані правовідносини і ч.1 ст. 62 Сімейного кодексу України: якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зі змісту цієї норми випливає, що особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за сукупністю таких умов як: істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Відтак, для застосування правил, передбачених ч.1 ст.62 СК України, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкту нерухомості, його якісних характеристик, зокрема, як житлового будинку. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту. При тому, збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту. Отже, позивачем не було надано суду належних доказів того, що за рахунок його грошових та трудових затрат істотно збільшилась вартість будинку. Щодо решти позовних вимог, до показань позивача відносно переліку та вартості придбаного за час шлюбу майна суд ставиться критично, з огляду на те, що ці показання не підтвердженні належними доказами. А також суд зазначає, що покази свідків по даній справі не є визначальними. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведений позивачем перелік майна, а також вартість такого майна не підтверджено належними доказами, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з червня 1988 року по 29.10.1988 рік, позивачкою також не подано суду належних та допустимих доказів. Також, судом було допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], до показань яких суд ставиться критично. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed