Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до первісного відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №003-25500-020910 від 02.09.2010 року в розмірі 18873,21 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору №003-25500-020910 від 02.09.2010 року, [PERSON] відкрито картковий рахунок на обслуговування платіжної карти №26255903815147 на загальну суму 30000 грн., з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 10000,00 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, станом на 18.06.2015 року за останньою виникла заборгованість в сумі 18873, 21 грн. У звязку із смертю первісного відповідача [PERSON], яка померла 06.01.2014 р.ухвалою суду від 06.10.2015 р. до участі в справі залучено в якості відповідача [PERSON], який є правонаступником померлої [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні предявлені до спадкоємця [PERSON] позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити та стягнути з нього кредитну заборгованість за згаданим кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо наявності кредитної заборгованості, яка виникла у його померлої дружини за даним кредитним договором, проте зазначив, що не має матеріальної можливості погашати заборгованість за вказаним кредитним договором. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Судом встановлено, що 02.09.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений договір №003-25500-020910 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти №26255903815147, за умовами якого позивач відкрив останній картковий рахунок на загальну суму 30000 грн. та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000,00 грн. (а.с.5-6). Статтею 1054 ЦПК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши первісному відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі та на строк, в порядку і на умовах, визначених договором від 02.09.2010 р. Згідно умов вищезазначеного договору (п.п. 3.6, 3.7) первісний відповідач [PERSON]Д, яка була держателем картки зобов'язувалась щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. У разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом сплачувати банку пеню в розмірі, в строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами (а.с. 5 зворот). Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається (ст.525 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.\~\~\~\~\~\~ Згідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, зняття грошових коштів з карткового рахунку та часткове погашення заборгованості здійснювалося [PERSON] в період з 08.09.2010 року по 10.02.2012 року (останнє погашення), після чого зобов'язання по кредитному договору №003-25500-020910 від 02.09.2010 р. не виконувалися, внаслідок чого станом на 18.06.2015 р. утворилася заборгованість у загальному розмірі 18873,21 грн., яка складається із заборгованостей по тілу кредиту в розмірі 18873,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.4). Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00015722289 від 21.08.2015 року (а.с. 27) та довідки (а.с. 28) [PERSON] 06.01.2014 року померла. Згідно заяви №281 від 11.06.2014 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2014 року (а.с.46, 68) [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особі яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки померлої особи, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. В пункті 32 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З вищевказаного розрахунку (а.с. 4) видно, що заборгованість, яку позивач просить стягнути за згаданим кредитним договором складається лише із заборгованості за тілом кредиту, всі відсотки та неустойка були нараховані до 06.01.2014 року тобто до моменту настання смерті первісного відповідача [PERSON] З свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 67, 68) вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями, розташований по вул. Мельникова, 43 в м. Заставна Чернівецької області, його вартість станом на 08.08.2014 року становила 89691 грн. Отже, вимоги кредитора не виходять за межі вартості майна, одержаного [PERSON] у спадщину. В судовому засіданні представником позивача предявлено вимогу до спадкоємця [PERSON], оскільки ПАТ «Дельта банк», як кредитор спадкодавця [PERSON], про відкриття спадщини після її смерті дізнався під час розгляду даного цивільного позову судом. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Дельта банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №003-25500-020910 від 02.09.2010 року в розмірі 18873,21 грн. Також з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору, оскільки у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved