Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» (далі Банк) 15 січня 2014 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 24 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 006-12971-241207, згідно до умов якого [PERSON] було надано 1 000 грн. шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії на цю суму з зобов'язанням сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 0,00001 % на рік за користування грошима і щомісячно погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань, станом на 23 листопада 2013 року утворилась заборгованість, яка складається: з тіла кредиту у розмірі 630 грн; з комісії у розмірі 1 785 грн., на загальну суму 2 415 грн., тому просить стягнути з відповідачки цю суму та сплачений судовий збір. Представник позивача Романченко А.С. до суду не з'явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, вимоги Банку підтримує. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, оскільки вона сплатила кредит та відсотки на загальну суму 1 220 грн. З січня 2008 року по жовтень 2008 року вона сплачувала кредит та відсотки, з листопада 2008 року по січень 2009 року не сплачувала кредит з підстав фінансової неспроможності, з лютого 2009 року по березень 2009 року сплатила залишок кредиту. Банк самостійно з 1 вересня 2009 року заблокував дію картки та став нараховувати пеню, яка значно перевищує суму кредиту. Реальна заборгованість складає у вигляді: тіла кредиту у розмірі 630 грн., яка виникла до 1 вересня 2009 року; пені станом на 1 вересня 2010 року у розміру 420 грн. Але позивач пропустив строк звернення до суду. Крім того вона є пенсіонеркою та отримує пенсію у мінімальному розмірі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги Банку задовольнити частково. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а про стягнення пені - в один рік. Докази, які сторони надали суду, свідчать про наступне. Банк та [PERSON] 24 грудня 2007 року уклали кредитний договір № 006-12971-241207, згідно до умов якого відповідачка шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії отримала 1 000 грн. у вигляді ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00001 % на рік з зобов'язанням щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу та відсотки за користування кредитом, але стала порушувати ці умови і станом на 23 листопада 2013 року позивач нарахував заборгованість по тілу кредиту у розмірі 630 грн. та комісії у розмірі 1 785 грн., на загальну суму 2 415 грн Останній платіж за кредитним договором відповідачкою проведено 23 березня 2009 року, позивач звернувся до суду в межах дії договору /п.5.2/ до повного виконання сторонами зобов'язань, тому суд не може погодитися з запереченням Мілюкової Л.В. про пропущення позивачем загальної позовної давності у три роки. Разом з тим суд не може погодитися з вимогами позивача про стягнення з відповідачки комісії у розмірі 1 785 грн., яку фактично відповідно до розрахунку /а.с.13-14/ позивач відніс до пені, вимоги про стягнення якої встановлюється в один рік, і назвав її, разом з наявною заборгованістю по тілу кредиту, комісією. Згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідачку було ознайомлено з умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами (а.с.5-7). Відповідно до п.п.4.1.8.1 п.4.1.8 Правил надання банківських послуг фізичним особам /далі Правила/ за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті затверджених рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 27 жовтня 2010 року (протокол № 294) Банк блокує картку (вносить картку до стоп-списку) у випадку перевищення витратного ліміту. Також п.п. 3.1.2.3 п.3.1.2 ч.3.1 розділу 3 Правил передбачено, якщо протягом трьох років поспіль операції за Рахунком не здійснюються Банк закриває рахунок. Згідно до ч.3 ст.549 ЦК України вбачається, що пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до розрахунку ціни позову, 1 вересня 2009 року картку було заблоковано при наявності боргу у розмірі 630 грн., на яку стала нараховуватися пеня і була позивачем віднесена до складу комісії. Розмір комісії, яка фактично є пенею, у 1 785 грн. нарахована з 1 вересня 2009 року, підстави її стягнення до моменту пред'явлення позову не доведено, тому суд погоджується з доводами відповідачки про стягненню з неї пені за один рік у розмірі 420 грн. Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229 грн 40 коп., які відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. Всього з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути : 630 грн. + 420 грн. + 229 грн. 40 коп. = 1 279 грн. 40 коп.

Outcome: partial