Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою суду від 26.09.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. 16.10.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі документів, наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщоплатником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 3) та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] (а.с. 4). На даний час подружні відносини сторін погіршились і відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини, яка проживає з матір'ю. Вказані обставини визнаються відповідачем, у зв'язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], і як батько зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо такого утримання, у зв'язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, що відповідачем визнається і заявлений позивачкою розмір аліментів, які вона просить стягнути на утримання, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. Виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров'я, відомостей про наявність у нього інших утриманців суду не надано, суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розміру аліментів не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси, тому приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved