Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 27 грудня 1975 року по січень 2019 року. За час спільного проживання придбали 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та 1-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Квартири оформлені на відповідача. Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину кожної зі спірних квартир. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечили. Подали письмовий відзив на позов ( а. с. 120 - 121), відповідно до якого трикімнатна квартира по [ADDRESS] була придбана за рахунок коштів від квартири, за адресою [ADDRESS] , яку відповідач отримав особисто як учасник ліквідації аварії на Чорнобильськиій АЕС. Частково опалата за квартиру була також внесена за рахунок подарованих коштів ТОВ «ЧУС». Однокімнатна квартира за [ADDRESS] була придбана за кошти матері відповідача [PERSON] , отримані від продажу її квартири в м. Рязань. Тому вважає, що обидві квартири придбані за особисті кошти відповідача, атому в позові належить відмовити. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Кривцової Г.В. від 21 лютого 2019 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена підготовче судове засідання на 7 травня 2019 року. 7 травня 2019 року відкладено розгляд справи до 29 липня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Згідно розпорядження №192 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 13 травня 2019 року прийнято заяву до розгляду, призначено судове засідання до 5 червня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 5 червня 2019 року відкладено підготовче судове засідання до 11 липня 2019 року у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення сторін. Протокольною ухвалою головуючого від 11 липня 2019 року відкладено підготовче судове засідання до 22 серпня 2019 року за клопотанням відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2019 року призначено справу до судового розгляду на 10 жовтня 2019 року. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 27 грудня 1975 року перебували у шлюбі (а.с.4), який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2019 року розірвано. 19 жовтня 1995 року між [PERSON] та АТ «Номак-Інвест» укладено договір про дольову участь у будівництві 3-кімнатної квартири по [ADDRESS] . Згідно п. 2.1 договору, в разі відсутності дольщика право на оформлення документів має [PERSON] (а.с.5). Згідно договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] у АТ «Номак-Інвест» (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 травня 2014 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] , як дружина, надала [PERSON] згоду на купівлю у спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви (а.с.19). В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір`ю відповідача пояснила, що продала свою квартиру в Рязані, кошти віддала сину на придбання 1-кімнатної квартири. Свідок [PERSON] , з 14 травня 2019 року являється дружиною відповідача, пояснила, що з відповідачем знайома з 1993 року, вони підтримували близькі стосунки, а тому вона обізнана про подробиці його життя. У 1993-1995 роках [PERSON] отримав квартиру, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АС, крім цього директором ТОВ «ЧУС» йому подаровано кошти, за рахунок перерахованих коштів та вартості квартири і була придбана 3-кімнатна квартира. Кошти на 1-кімнатну квартиру надала мати відповідача за рахунок продажу власної квартири в Рязані. Відповідач посилається на те, що в 1993-1995 роках особисто відповідачу, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АС, були виділені кошти Міністерства ( не вказує якого) на отримання ним особисто квартири за адресою [ADDRESS] , крім цього директором ТОВ «ЧУС» йому подаровано грошові кошти (а.с.127-128). Саме за рахунок коштів від 3-кімнатної квартири по [ADDRESS] та подарованих коштів ним була придбана спірна 3-кімнатна квартира. Відповідач вказує на те, що кошти на придбання однокімнатної квартири надала його мати, яка продала свою квартиру в Рязані. На підтвердження надано договір купівлі продажу від 21.08.2007 року (а.с.129-130). Однак, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження факту передачі грошей [PERSON] своєму сину для придбання квартири. Відсутній договір дарування чи займу, хоча договори на суму вартості квартири підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню. Як вбачається з виписок ТОВ «ЧУС» подарувало відповідачу грошові кошти в сумі 200 млн. крб. (а.с.128), в той час як, вартість будівництва житла становить, згідно договору, 2 мільярди 655 мільйонів карбованців. (а.с.127). Крім цього, згідно листа директора ТОВ «ЧУС», кошти ним були перераховані 21 червня 1996 року, 24 липня 1996 року, 12 вересня 1996 року, однак вказані дати не збігаються з датами, в які необхідно було здійснювати внески згідно договору. Відсутні відомості на підтвердження того чи були вони взагалі зараховані на рахунок відповідача для здійснення дольового будівництва. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що саме йому особисто, а не його родині, в т. ч. і позивачу, була надана квартира по [ADDRESS] , відсутні докази на підтвердження того, що вартість цієї квартири була перерахована як оплата за спірну 3-кімнатну квартиру. На момент придбання 3-кімнатної квартири діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, тобто по 1/2 частині. На час придбання 1-кімнатної квартири діяв СК України. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Суд не може покласти в основу рішення покази відповідача та свідка [PERSON] (матері відповідача), оскільки вказані особи є зацікавленими в результатах розгляду справи, до того ж відсутні будь-які письмові докази на підтвердження факту передачі грошових [PERSON] своєму сину. Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що спірне майно придбане в період шлюбу за спільні кошти, оскільки факт придбання спірних квартир за рахунок особистих коштів не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Крім цього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за проведення оцінки нерухомого майна в сумі 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved