Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач КУ Веселівський психоневрологічний інтернат Запорізької обласної ради звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Запорізькій області про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням договору без надання іншого житла. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР є стаціонарною соціально медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян з психоневрологічними захворюванням які потребують стороннього догляду, побутового й медичного обслуговування. На балансі інтернату знаходяться багатоквартирні будинки за адресою [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] для надання житла робітникам інтернату. Отже, житлові приміщення віднесені до службових. Інтернат, як Наймодавець, згідно з п.1.1 типового договору про найм житла в будинках державного та комунального житлового фонду, надав Наймачу - Відповідачу, як робітнику інтернату, в безстрокове користування житло - квартиру [ADDRESS], ізольована квартира, загальною площею 41,24 кв.м. Відповідач не працює в Інтернат більше року і, дані про працю в Інтернаті на момент складання позову не збереглися. У Веселівській сільській раді Запорізького району є дані з домової книги про прописку Відповідача у вказаній квартирі. На день подання позову Відповідач самостійно не виписався, в квартирі не проживає, про що складено Акт комісії Інтернату. Згідно до ст. 124 Житлового Кодексу України Робітники та службовці, припинивши трудові відносини з установою, організацією, які звільнилися за власним бажанням, підлягають виселенню із службового житлового приміщення з усіма проживаючими з ними особами без надання іншого житлового приміщення та, відповідно, зняттю з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Порушення прав власника квартири є підставою для звернення ним до суду для усунення перешкод щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном (квартирою) ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу без фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи, заперечень на позов суду не надав. Представник третьої особи - Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду до суду не надали. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачкою, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні. КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР є стаціонарною соціально медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян з психоневрологічними захворюванням які потребують стороннього догляду, побутового й медичного обслуговування. На балансі інтернату знаходяться багатоквартирні будинки за адресою [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] для надання житла робітникам інтернату. Отже, житлові приміщення віднесені до службових, даний факт підтверджується довідкою № 01-35/750 від 07.08.2007 року виданою Запорізькою обласною радою. Інтернат, як Наймодавець, згідно з п.1.1 типового договору про найм житла в будинках державного та комунального житлового фонду, надав Наймачу - Відповідачу, як робітнику інтернату, в безстрокове користування житло - квартиру [ADDRESS], ізольована квартира, загальною площею 41,24 кв.м. У Веселівській сільській раді Запорізького району є дані з домової книги про прописку Відповідача у вказаній квартирі копія листа з даним про прописку відповідача додано до матеріалів справи. На день подання позову Відповідач самостійно не виписався, в квартирі не проживає, про що складено Акт від 05.01.2015 року комісії Інтернату. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином за умовами договору. Статтею 629 ЦКУ передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно до ст. 124 Житлового Кодексу України робітники та службовці, припинивши трудові відносини з установою, організацією, які звільнилися за власним бажанням, підлягають виселенню із службового житлового приміщення з усіма проживаючими з ними особами без надання іншого житлового приміщення та, відповідно, зняттю з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Положенням «Про порядок та надання службових житлових приміщень і користування ними в Україні», затверджене постановою Ради Міністрів від 4 лютого 1988 р. № 37, де зазначено, що робітників і службовців, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з господарських товариств або вийшли з них за власним бажанням, підлягають виселенню зі службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення, за винятком осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове житлове приміщення, не менш як 10 років; осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано житлове приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів за віком та інших осіб відповідно до житлового законодавства. У порушення ст. 124 ЖК України, Відповідач після звільнення квартиру не звільнив та не повернув Позивачу. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У відповідності з ч. 2 ст. 75 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутності може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За ст. 785 ЦКУ у випадку припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлено в договорі. Згідно зі ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач й особи, які проживають разом із ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідач не працює в Інтернат більше року і, дані про працю в Інтернаті на момент складання позову не збереглися. Таким чином, після звільнення, не маючи пільг (що передбачено ст.125 ЖК України) проживання Відповідачів у Квартирі, що належать Позивачу є неправомірним. За ст. 387 ЦКУ власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Outcome: approved