Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у Київському фінансово-економічному коледжі з 13.09.2004 року по 31.08.2013 року. У відповідності до ст. 116 КЗпП України відповідач був зобов'язаний в день звільнення виплатити розрахункові кошти, а саме допомогу на оздоровлення при наданні основної щорічної відпустки працівникам освіти за 2012-2013 навчальний рік ( у розмірі посадового окладу), яка була виплачена лише 31.10.2013 року; компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки за 2009 р., 2012 р., 2013 р., яку було стягнуто у примусовому порядку відділом державної виконавчої служби 31.10.2014 року). Апеляційний суд Київської області 13.06.2014 року за її апеляційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2014 року по справі № 367/8735/13-ц за її позовом до Київського фінансово-економічного коледжу НУДПСУ про зміну дати звільнення, отримання розрахункових коштів, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди ухвалив рішення про стягнення з Київського фінансово-економічного коледжу НУДПСУ середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2013 по 11.12.2013 в сумі 6 743,74 грн. та компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки у 2009, 2012 та 2013 роках в сумі 1 613,65 грн. Позивачка вказує, що 20 серпня 2014 року вона подала виконавчий лист по справі № 367/8735/14-ц до виконавчої служби м. Ірпеня для виконання рішення Апеляційного суду; 02 вересня 2014 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Київського фінансово-економічного коледжу на рішення Апеляційного суду від 13.06.2014 року; 11 вересня 2014 року Київській фінансово-економічний коледж подав клопотання до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Київської області до закінчення касаційного провадження; 17 вересня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу про відмову у зупиненні виконання рішення Апеляційного суду до закінчення касаційного провадження; 15 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалив рішення про залишення без змін рішення Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року. Вказує, що незважаючи на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року та 15 жовтня 2014 року відповідач провів розрахунок в примусовому порядку лише 31.10.2014 року, що свідчить про злісне невиконання коледжем норм чинного трудового законодавства щодо розрахунку з працівником при звільненні. Тобто, фактично з нею проведено остаточний розрахунок по належній їй до виплати суми при звільненні 31.10.2014 року. Відповідно до листа виконавчої служби м. Ірпеня № 2191 від 26.11.2014 року грошові кошти 8 357,39 грн. на виконання рішення Апеляційного суду надійшли на рахунок з обліку депозитних сум виконавчої служби м. Ірпеня 31.10.2014 (день фактичного розрахунку). Отже, оскільки затримка розрахунку заборгованості по виплаті належних при звільненні сум тривала з 05.09.2013 по 31.10.2014, то середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у кількості 422 днів складає 45 732,14 гривень, тому відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 45 732,14 гривень. Позивачка просила стягнути на її користь з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України середній заробіток за весь час затримки належних їй при звільненні сум по день фактичного розрахунку 45 732,14 грн. В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини також зазначила, що вона була звільнена 05.09.2013 року, а коледж виплатив їй належні при звільненні суми тільки 31.10.2014 року, тобто затримка при розрахунку складає 291 робочих днів. Двома останніми календарними місяцями роботи є травень 2013 року, в якому було 19 робочих днів та червень 2013 року. в якому було 18 робочих днів. З довідки про заробітну плату від 24.09.2013 та довідки про доходи № 121, які видані Київським фінансово-економічним коледжем вбачається, що за травень 2013 року та червень 2013 року їй було нараховано заробітну плату в розмірі 1 672,08 грн. та 2 237,69 грн. Таким чином середньоденна заробітна пата становить 108,37 грн. Отже середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати становить 31 535,67 грн. В зв'язку із викладеними обставинами позивачка просила стягнути з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України на її користь середню заробітну плату за весь час затримки належних розрахунків при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме з 06.09.2013 року по 31.10.2014 року в сумі 31 535,67 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що відповідач не згоден із заявленою позивачем сумою позовних вимог та згоден виплатити їй кошти у сумі 19 604,47 грн., виходячи із того, що у відсотковому співвідношенні сума виплачених коштів [PERSON] до заявлених вимог становить 62, 166%. Просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету Державної податкової служби України, 03.09.2012 року між [PERSON] та Київським фінансово-економічним коледжем Національного університету Державної податкової служби України було укладено контракт на 1 рік, тобто до 31.08.2013 року; позивач зверталася до Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України, міністра доходів і зборів, голови Державної інспекції України з питань праці, прокурора м. Ірпеня Київської області з приводу виплати заборгованості належних при звільненні сум, видачі трудової книжки, видачі довідки про доходи за період роботи з 01.01.2009 року по 31.08.2013 року. Дані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року, яке набрало законної сили і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Зазначеним рішенням Апеляційного суду Київської області частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON], рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 квітня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 01 вересня 2013 року по 11 грудня 2013 року в сумі 6 743,74 грн. та компенсації за невикористані дні податкової соціальної відпустки у 2009 році, 2012 році та 2013 році в сумі 1 613,65 грн. скасовано, ухвалено по справі в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України на користь [PERSON] заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 01 вересня 2013 року по 11 грудня 2014 року в сумі 6 743,74 грн. та компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки у 2009 році, 2012 році та 2013 році в сумі 1 613,65 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року залишено без змін. Встановлено, що 17 вересня 2014 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у задоволенні клопотання Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України про зупиненні виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2014 року до закінчення касаційного провадження відмовлено. Згідно листа відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 26.11.2014 року № 2191 грошові кошти в сумі 8 357,39 грн. надійшли 31.10.2014 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа № 367/8735/13-ц, який видано 12.08.2014 року Апеляційним судом Київської області про стягнення з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України на користь [PERSON] В судовому засіданні також встановлено, що згідно довідки Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України від 16.01.2015 року № 05/01-08 розмір середньоденної заробітної плати за один день [PERSON] становить 108,37 грн., середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку (період з 06 вересня 2013 року по 30 жовтня 2014 року) становить 31 318,93 грн. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки позивачка була звільнена 05 вересня 2013 року, а згідно листа відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 26.11.2014 року № 2191 грошові кошти в сумі 8 357,39 грн. надійшли 31.10.2014 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа № 367/8735/13-ц, який видано 12.08.2014 року Апеляційним судом Київської області про стягнення з Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету Державної податкової служби України на користь [PERSON], тому затримка розрахунку складає 291 робочих днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні позивачки складає 31 535,67 гривень. Таким чином, виходячи із положень ст. ст. 116, 117 КЗПП України з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.09.2013 року по 31.10.2014 року в сумі 31 535,67 гривень. На підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved