Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини призвело те, що з вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 06.10.2016 року розірвано. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дитини, не надає регулярної матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 гривень щомісячно починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~ Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позов не подавав. Про дату та час повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Дослідивши письмові матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбних відносинах. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дитини, не надає регулярної матеріальної допомоги в добровільному порядку. Дитина проживає разом з матірю та перебуває на повному її утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою про склад сімї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved