Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що між ним [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований 18 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 102. Від цього шлюбу у сторін по справі є дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Дитина має задовільний стан здоров`я. Сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не несе витрат на оздоровлення та розвиток здібностей дитини. Відповідачка не працює. В даний час позивач працює торгівельним представником ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», на праві власності має квартиру [ADDRESS] . Враховуючи викладене позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 102 (а.с. 4-6, 8). [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З Акту обстеження від 07.05.2021 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні лише свого батька. [PERSON] працює торгівельним представником ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», за місцем своєї роботи характеризується позитивно, за період з грудня 2020 року по травень 2021 року йому нараховано 35 530,00 грн. (а.с. 31-32). [PERSON] на праві власності має квартиру [ADDRESS] (а.с. 29-30). Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 182 СК України, ч. 5 ст. 183 СК України, ст. ст. 84, 91 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», Конвенцію про права дитини, позов необхідно задовольнити частково. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, щоз відповідачки на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини від її доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial