Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Трускавецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, яка мотивована тим, що 30.06.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте впродовж останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршилися. На початку осені 2015 року вони з відповідачем почали винаймати окреме житло, однак відповідач не припинив зловживання алкогольними напоями, вкотре втратив роботу. У листопаді 2015 року вона була змушена повернутися до помешкання своїх батьків. Відповідач поїхав у м. Червоноград до своєї матері. Від листопада 2015 року відповідач не надає жодних коштів на утримання дітей, не допомагає позивачці вести домашнє господарство. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. З грудня 2015 року вона під час телефонних розмов та особистого візиту в Червоноград неодноразово зверталася до чоловіка з проханнями надавати кошти на утримання двох малолітніх дітей, з аналогічними проханнями зверталася і до свекрухи, тому що їй відомо, що відповідач свої доходи від тимчасових заробітків віддає матері. Добровільну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. На сьогодні мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років становить 368,40 грн. Таким чином, при сплаті аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. забезпечиться рівність сторін при несенні обовязку батьків щодо утримання дітей. Заробітна плата позивачки становить 2000 грн., що не дає їй можливості належно утримувати дітей. Вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., оскільки відповідач не має постійного заробітку, а його доходи є мінливими та нерегулярними, дохід він отримує з неофіційних джерел заробітку. З відповідача слід стягнути аліменти за минулий час з грудня 2015 року (відколи вона почала вживати заходів щодо одержання аліментів з відповідача) по квітень 2016 року включно загальною сумою 5000 грн., але не менше, ніж 3\~684 грн., що відповідає сумі платежів по 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно за вказаний період. У судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених у ньому підстав, пояснила, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, він працездатний, його стан здоров'я дозволяє йому працювати. Вона змушена зараз сама утримувати двох малолітніх дітей, працювати задля їхнього та свого забезпечення. Її заробітної плати недостатньо, щоб забезпечити належний матеріальний достаток собі та дітям. Син відвідує дитячий садок, а додаткові витрати на дошкільну установу становлять 300 грн., періодично їй доводиться купляти приладдя для організації дозвілля дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення у повному обсязі, пояснив, що дійсно позивачка зверталася до нього приватно, телефонувала з проханнями про надання матеріальної допомоги на утримання дітей, однак у нього на час її звернень не було змоги надавати їй кошти для утримання сина та доньки. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 3/. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] /а.с. 5/ та дочка [PERSON] [INFO] /а.с. 4/. На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Сторони у судовому засіданні визнали той факт, що з грудня 2015 року не проживають разом, діти проживають з матір'ю. Відповідно до довідки про доходи від 19.05.2015 року № 82 [PERSON] дійсно працює у Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Джерело» МОЗ України на посаді «лікар-педіатр», а загальна сума її доходу за період з 01.11.2015 року по 30.04.2016 року становить 16\~015,26 грн. /а.с.6/. До матеріалів справи долучено копію квитанції про оплату за відвідування [PERSON] дошкільної установи у сумі 258,00 грн. /а.с. 7/. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності з вимогами\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач ніде офіційно не працює, має мінливий заробіток, що сторонами не заперечувалося у судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, знаходяться на утриманні матері, яка працює, матеріальний стан відповідача, стан здоровя відповідача, є працездатним, те, що він не має протипоказань щодо працевлаштування, не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Суд також враховує те, що відповідач не заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачкою наведено факти, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів до предявлення позову до суду, а відповідач не заперечував, то суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути аліменти за минулий час за період з 01 грудня 2015 року по 29 травня 2016 року в сумі 5 000 грн. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved