Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за квартирну плату та комунальні послуги в сумі 8 441,81 грн., яка складається з суми основного боргу - 3 028, 53 грн., та 3% річних в сумі 818,72 грн., інфляційних втрат в сумі 4594,56 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що він не в повному обсязі сплачує квартирну плату та плату за надані комунальні послуги, станом на 01.06.2013 р. у нього утворилась заборгованість у сумі 8441,81 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у відсутність представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що заборгованість погашена в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 від 15.10.2014 року № 2339 виданої КП «ЦОС Шевченківського району» власником особового рахунку квартири [ADDRESS], є [PERSON], в картирі також зареєстровані [PERSON], [PERSON]. Відповідач фактично користується житлово-комунальними послугами. Згідно із рахунком заборгованості, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2004 року по 01.06.2013 року становить 3028, 53 грн., втрати від інфляції за вказаний період становлять 4594,56 грн., 3% річних 818,72 грн. (а.с. 5-6). Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 1. ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачкою на підтвердження відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги надано квитанції за період з лютого 2004 р. по січень 2015 р. Разом з тим, позивачем на підтвердження позовних вимог та наявності у відповідача заборгованості, не надано належних доказів. Розрахунок наданий позивачем, з якого вбачається, що заборгованість за період з 01.03.2004 р. по 01.06.2013 р. виникла до 01.03.2004 року, не є належним доказом наявності у відповідача заборгованості. Отже, КП «ЦОС Шевченківського району» всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed