Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON], звернувся 13.02.2017 року в суд з цим позовом до відповідачки та просив ухвалити рішення суду, яким позбавити [PERSON], [INFO], уродженку с. Станіславка Подільського району Одеської області, мешканку с.Дібрівка Подільського району Одеської області, батьківських прав стосовно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки с. Станіславка Подільського району Одеської області, мешканки с.Дібрівка Подільського району Одеської області, на користь особи чи закладу, на утриманні яких будуть перебувати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON], а надалі по 1/4 частини від всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON], тобто до [INFO]; Подільському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести в актові записи про народження [PERSON], [INFO] (а/з №601 від 28.11.2012 року), та [PERSON], [INFO] (а/з №444 від 19.08.2015 року), - відмітку про позбавлення матері, [PERSON], батьківських прав. Підставою цьому зазначав те, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щодо яких не виконує батьківських обов'язків, не займається їх утриманням та вихованням. В ході розгляду справи в суді представник позивача за довіреністю Бочарова І.О., начальник служби у справах дітей Подільської райдержадміністрації Одеської області, підтримала позов з уточненням щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, в зв'язку із змінами в сімейному законодавстві. Додатково пояснювала, що з моменту звернення до суду і до цього часу відповідачка дітей не відвідувала, в службу у справах дітей не з'являлась, життям дітей не цікавиться. Відповідачка [PERSON], [INFO], уродженка с. Станіславка Подільського району Одеської області, мешканка с.Дібрівка Подільського району Одеської області, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином сповіщалась про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надавала, заперечень до позову не представила.. Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області в судове засіданні не з'явився без пояснення причин, тому справу розглянуто у його відсутність. Представник Подільського МВ ДРАЦС Головного управління юстиції в Одеській області надав заяву про розгляд справи у його відсутність. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідачки та з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди представника позивача, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Станіславка Котовського району Одеської області, є матір'ю малолітніх дітей- [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька малолітніх дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] мешкала в будинку співмешканця за адресою: [ADDRESS], але майже рік за цієї адресою не проживає, лише навідується. За її словами працює в м.Одеса. За час проживання на території Боршівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони - іноді вживала спиртні напої, не займалася домашніми справами, належного догляду за дітьми не забезпечувала. На зауваження соціальних працівників не реагувала. 10.09.2015 року малолітні діти були вилучені з сім'ї у зв'язку з виникненням несприятливих умов проживання в сім'ї та тимчасово влаштовані до Котовської міської лікарні. 18.09.2015 року [PERSON] надала згоду на тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу. Малолітні діти за розпорядженням Котовської райдержадміністрації від 18.09.2015 року №349/15 та 350/15 були влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. 21.03.2016 року [PERSON] надала заяву про продовження терміну тимчасового перебування дітей. Розпорядженням Котовської райдержадміністрації від 21.03.2016 року №123/16 та №№124/16 був продовжений термін тимчасового перебування дітей в державному дитячому закладі. Згідно з актом №26 від 02.02.2017 року, наданим виконкомом Боршівської сільської ради, будинок, в якому сім'я проживала, запертий, веранда підперта лопатою, багато сміття, старих речей, вікна розбиті, закриті плівкою. Запасів дров немає. Згідно з актом про результати відвідування та піклування дитиною, наданим Ізмаїльським спеціалізованим будинком дитини від 08.10.2017 року №02/06-4, за півтора року перебування малолітніх дітей в будинку дитини, [PERSON] відвідувала їх лише один раз 11.11.2015 року, не телефонувала та не цікавилась у адміністрації закладу станом здоров'я, розвитком дітей. Ніхто з родичів та близьких діток також не відвідували їх, станом здоров'я не цікавилися ні усно, ні письмово, допомоги в вихованні та утриманні дітей не надавали. Про обставини, що заважають матері виконувати батьківські обов'язки належним чином, не повідомлялося ні службі у справах дітей райдержадміністрації, ні сільській раді, ні адміністрації закладу, в якому перебувають діти. Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають в службі у справах дітей Подільської держадміністрації на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, з 18.09.2015 року. Підставами для взяття на відповідний облік є проживання в сім'ї, у якій мати ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. Протягом 2015-2016 року службою у справах дітей райдержадміністрації, іншими підрозділами з [PERSON] проводилися профілактичні та роз'яснювальні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов'язків. Мати не реагує на бесіди, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, вона не здатна забезпечити належні умови для утримання, проживання та виховання дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ч.4.ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням всіх обставин справи та в інтересах малолітньої дитини суд вважає за необхідне, позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки. Також з відповідача слід стягнути аліменти на утримування цієї дочки на користь опікуна дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 10.02.2017 року №01-25/80, відповідачку доцільно позбавити батьківських прав стосовно її малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки вона ухиляється від участі у їх вихованні та утриманні. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків стосовно дітей судом не встановлено. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка, як мати малолітніх дітей, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дітей, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своїх дітей, потребами, їх фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітніх дітей та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідних відміток до актових записів про позбавлення батьків батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому з неї слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 13.02.2017 року та на період до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України на відповідачів належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved