Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 18.11.2015 року, від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказувала на те, що припинили шлюбно-сімейні відносини. Причиною цьому стала та обставина, що відповідач поводить себе відносно неї агресивно, допускав випадки рукоприкладства на очах у малолітньої доньки. Відповідач не змінює своє ставлення до неї то і вона не бажає відновлювати з ним подружні стосунки, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.23). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю (а. с.25). У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім`ї не можливе, такий шлюб суперечить інтересам подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Судові витрати необхідно залишити за позивачем згідно з її заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved