Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивачка у вересні 2020 року звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 09.06.2012 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 48. За час шлюбу, [INFO] у них народився чин [PERSON] . Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини вони фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 28.09.2020 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2020 призначено подружжю строк на примирення тривалістю два місяці та зупинено провадження. Ухвалою суду від 12.01.2021 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву у якій просила справу розглянути без її участі, а також зазначила, що з відповідачем не примирилася та наполягає на розірванні шлюбу. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач також надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09.06.2012 було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 48. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). За час шлюбу у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом призначався подружжю строк на примирення, однак після спливу цього строку позиція позивачки не змінилась і вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивачки до збереження шлюбних відносин суперечитиме її правам та інтересам, шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved