Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Ворота» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обгрунтування якого зазначив, що між ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» та відповідачем відповідно до умов Додаткової угоди від 26.11.2013 року №1 до договору №102072/01 від 03/01/2013 року [PERSON] було надано кредит у формі овердрафту: з 26.11.2013 року по 25.11.2014 року Банк зобов'язався здійснювати списання коштів з карткового рахунку Позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 4300,00 грн., а Позичальник зобов'язався повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені Графіком платежів, але в будь-якому випадку не пізніше 26.11.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 20.00 % річних на визначених Угодою умовах. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором, надавши Позичальнику визначену в Кредитному договорі суму грошових коштів. Натомість, позичальником порушені умови Кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені Кредитним договором. Станом на 04.08.2015 року заборгованість Позичальника перед [PERSON] за Кредитним договором становить 7533,33 грн. Враховуючи те, що сума боргу не погашена, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з підстав, передбачених вимогами ст. ст. 525, 526, 530, 623, 629, 1049 та 1054 ЦК України. Судом встановлено, що між ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» та [PERSON] відповідно до умов Додаткової угоди від 26.11.2013 року №1 до договору №102072/01 від 03/01/2013 року [PERSON] було надано кредит у формі овердрафту: з 26.11.2013 року по 25.11.2014 року. [PERSON] зобов'язався здійснювати списання коштів з карткового рахунку Позичальника понад їх залишок в межах ліміту у розмірі 4300,00 грн., а Позичальник зобов'язався повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені Графіком платежів, але в будь-якому випадку не пізніше 26.11.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 20.00 % річних на визначених Угодою умовах. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 4.2.1 Угоди Позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, згідно діючих на момент списання Тарифів в повному обсязі на умовах, передбачених Угодою. Згідно з п.3.2. та п. 3.3. Угоди проценти є сплатою за користування кредитом і сплачуються за весь час користування ним до дня його фактичного повернення, у тому числі і після закінчення строку, на який було надано кредит. За корисування кредитом після закінчення строку, на який було надано кредит (з урахуванням договорів про зміни до Угоди), проценти сплачуються Позичальником за ставкою, на 10 процентних пунктів вищою ніж та, яка визначена у п. 2.1. Угоди. Відповідно до п. 6.1.1. Угоди, у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 2.1. Угоди та/або строків сплати процентів, Банк може стягувати з Позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором, надавши Позичальнику визначену в Кредитному договорі суму грошових коштів. Натомість, позичальником порушені умови Кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені Кредитним договором. Станом на 04.08.2015 року заборгованість Позичальника перед [PERSON] з Кредитним договором становить 7533 грн. 33 коп. з них: - сума простроченої заборгованості за кредитом 4441,57 грн., - сума простроченої заборгованості за відсотками 1288,67 грн., - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 1485,92 грн., - пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 317,17 грн. Таким чином, невиконанням Відповідачами зобовязань за Кредитним договором порушені законні права Позивача, як кредитора у зазначених зобовязаннях на отримання належних останньому за Кредитним договором коштів. Стаття 509 Цивільного кодексу України вказує, що зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Зобовязання виникають відповідно до підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Розмір виниклої заборгованості за кредитним договором, підтверджений письмовим розрахунком позивача, він виконаний відповідно до діючого законодавства та обчислений правильно. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення вимог ст. 525 ЦК України відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, в установлені строки заборговані суми не повернув, чим спричинив [PERSON] збитки. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. До теперішнього часу зазначену заборгованість за кредитним договором відповідач не сплатив. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав до суду жодного доказу і не спростував надані позивачем докази. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідно до ст. 60 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved