Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивачка у жовтні 2018 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 05.11.2018 року. У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Ухвалою судді від 18 січня 2019 справу прийнято до провадження та розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року було розірвано. Позивачка вказує, що від цього шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Також рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зазначає, що дітей вона виховує самостійно, прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дітей, однак матеріальний стан не дозволяє їй повністю забезпечити і задовольнити їх потреби та гармонійний розвиток. Вважає, що визначені рішенням суду аліменти, розмір яких складає 1 116,00 грн., на обох дітей, є недостатнім. Крім того, відповідач працює, інших осіб на своєму утриманні не має. Враховуючи викладене позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року у цивільній справі № 202/3330/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 3 500 гривень на кожну дитину, які стягувати з відповідача на її користь. Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами відповідачем було подано відзив на позовну наяву, в якому останній посилається на те, що 24 жовтня 2016 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська розірвано шлюб між сторонами та стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Відповідач зазначає, що після розлучення всіляко намагається допомоги дітям, займається їх вихованням, однак позивачка не завжди дозволяє спілкуватися з ними. Вказує, що з вересня 2018 року працює в Міському комунальному закладі культури «Централізована система бібліотек для дітей», де офіційно отримує заробітну плату у розмірі 3 723,00 грн., тому сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою, не має змоги. Вважає, що позивачкою не представлено жодних належних доказів як підстав зміни розміру та способу аліментів, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимог підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували, з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 17, Т.1/, та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.16, Т.1/. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року було розірвано шлюб між сторонами, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 23 травня 2016 року до досягнення повноліття сином [PERSON] , після чого стягувати в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. /а.с. 9/. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно норми частини 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Звертаючись із позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів позивачка посилається на зростання потреб дітей та недостатнє матеріальне становище позивачки. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зміна раніше встановленого способу стягнення аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 143цс13 від 05.02.2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При вирішенні спору суд враховує вік дітей, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік», який з 01.01.2020 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 218 грн., у зв`язку з чим за рішенням суду відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, при цьому суд також бере до уваги, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, в свою чергу відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, судом не встановлено наявність існування медичних протипоказань щодо працевлаштування і заняття певними видами діяльності відповідачу та наявності у останнього на утриманні інших неповнолітніх та/або непрацездатних осіб. З огляду на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, обставини, передбачених ст. 182 СК України, які впливають на визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому позов у заявленому розмірі підлягає до задоволення. У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз`ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаною з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved