Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання, посилаючись на те, що відповідно до наказу №55-Ост від 02.08.2002 року [PERSON] (з лютого 2004 року у зв'язку з одруженням змінено прізвище на «[PERSON]») була зарахована до складу студентів на другий курс Запорізького медичного училища (17.03.2004 року перейменовано в комунальний заклад «Запорізьке медичне училище», а 24.12.2012 року - в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької області) за спеціальністю «Сестринська справа». У зв'язку з зазначеним між [PERSON] та позивачем було укладено типовий договір про підготовку спеціаліста, згідно умов якого Запорізьке медичне училище зобов'язалося надати [PERSON] освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач зобов'язалася своєчасно вносити плату за отриману нею освітню послугу в розмірі і в строки, встановлені договором, та належно виконувати обов'язки студента. Згідно наказу директора коледжу №49-Ост від 30.06.2005 року [PERSON] було відраховано з числа студентів 30.06.2005 року як таку, що не пройшла переддипломну практику. На теперішній час її заборгованість по оплаті за навчання складає 700,00 гривень. Неодноразово адміністрація коледжу надсилала відповідачу претензії з вимогою погасити виниклу заборгованість за навчання, однак до цього часу [PERSON] існуючу заборгованість не погасила, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу директора училища №55-Ост від 02.08.2002 року [PERSON] була зарахована до складу студентів на другий курс Запорізького медичного училища (а.с.12). Згідно укладеного між [PERSON] (замовник) та Запорізьким медичним училищем (виконавець), який було перейменовано у Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької області (а.с.14, 15), типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами виконавець зобов'язався надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а замовник зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману ним освітню послугу в розмірі і в строки, встановлені договором, та належно виконувати обов'язки студента (а.с.11). Відповідно до п.4.2 зазначеного договору загальна вартість освітньої послуги становить: І р. - 1522 гривень, ІІ р. - 1522 гривень. Згідно п.4.3 зазначеного договору замовник вносить плату кожного семестру. На підставі п.6.1 зазначеного договору дія договору припиняється у разі відрахування замовника з навчального закладу згідно з законодавством України. У лютому 2004 року у зв'язку з одруженням [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). Згідно наказу директора коледжу №49-Ост від 30.06.2005 року [PERSON] було відраховано з числа студентів 30.06.2005 року як таку, що не пройшла переддипломну практику (а.с.8, 9). Відповідно до довідки про виникнення заборгованості по оплаті за навчання вих.№1011 від 25.12.2013 року, наданої директором та головним бухгалтером Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької області заборгованість [PERSON] по оплаті за навчання складає 700,00 гривень (а.с.7). Таким чином, [PERSON] вимоги типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами не виконала, в обумовлені строки плату за отриману нею освітню послугу не внесла. Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за навчання, попереджав про звернення до суду, однак остання заходів до погашення заборгованості не вжила. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.6 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Отже, відповідно до довідки про виникнення заборгованості по оплаті за навчання фактичні витрати позивача, пов'язані з навчанням відповідача, становлять 700,00 гривень. Вказана довідка належним чином завірена, тому є допустимим доказом у справі і приймається до уваги судом як підтвердження позовних вимог. Таким чином, оскільки відповідач не виконав умови договору, укладеного між ним та позивачем, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] 700,00 гривень заборгованості за надані їй освітні послуги, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved