Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачкою [PERSON] подано до суду вищевказаний позов. В обґрунтування позову зазначила, що її нині померлому батьку [PERSON] на підставі відповідного Державного акту належала земельна ділянка площею 5.4812 га. Як спадкоємиця вона оформила право власності на цю земельну ділянку. Зазначає, що за життя її батько передав відповідачу п/п «Урожайне» відповідно до акту прийому передачі від 09 жовтня 2009 року вищевказану земельну ділянку, хоча договір оренди землі між ними підписаний 12.07.2010 року. На думку позивачки вказана обставина свідчить, що договір укладався саме 09.10.2009 року, а не 12.07.2010 року, що свідчить про заміну першого листка договору, а тому з урахуванням, що земельна ділянка передавалася в оренду строком на 5 років, що вбачається з акту її прийому-передачі, просила суд встановити, що з 09 жовтня 2014 року договір оренди землі з кадастровим номером 5324881500:00:014:0022, між [PERSON] та приватним підприємством «Урожайне», який зареєстрований в Хорольському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» 12.07.2010 року є припиненим 09.10.2014 року. В судове засідання позивачка не зявилася, її представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові. Додатково [PERSON] подав суду письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що договір оренди від 12.07.2010 року містить ряд фальсифікацій, які свідчать, про заміну першого аркушу договору, а саме: одним почерком здійснено запис про державну реєстрацію та дату укладення договору, на першій сторінці та інших сторінках відмінності в шрифті уточнювальних написів, маються відмінності в інтервалах між словами; на першій сторінці договору прізвище позикодавця є надрукованим з зазначенням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка стала відома лише в січні 2010 року, а на останній вписаним прізвищем орендодавця від руки. Крім того зауважив, що відповідач не заперечує тієї обставини, що він користувався спірною земельною ділянкою у 2009 році, про що надав видаткові ордери про сплату орендної плати за землю. Вважає, що це є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, вважали його безпідставним так, як стороною позивача не доведено, що батько позивачки не укладав договір оренди 12.07.2010 року. Зазначають, що договір оренди від 12.07.2010 року у визначеному порядку не визнаний нікчемним, неукладеним, недійсним. Його дія на даний час припинилася 12.07.2015 року, в звязку з закінченням його строку дії, та поверненням ї у користування позивачки, а тому немає підстав для задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства у Хорольському районі Полтавської області не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника при вирішення спору поклався на розсуд суду. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5ю4812 га, розташованої в адміністративних межах Грушинської сільської ради Хорольського району Полтавської області (кадастровий номер 5324881500:00:014:0022), що підтверджується дослідженим в судовому засіданні оригіналом Державного акту на землю серії ЯИ № 521425. Судом також встановлено, і це не заперечується сторонами по справі, що вказану земельну ділянку позивачка отримала у спадок від свого померлого батька [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2010 року в Хорольському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» зареєстровано договір оренди землі укладений 12.07.2010 року між [PERSON] та п/п «Урожайне с. Грушине Хорольського району Полтавської області. З п. 8 вказаного договору вбачається, що він укладений строком на 5 років. З дослідженого в судовому засіданні оригіналу акту прийому-передачі земельної ділянки від 09.10.2009 року вбачається, що [PERSON], мешканець с. Вороньки Чорнухинського району Полтавської області передав земельну ділянку в натурі п/п «Урожайне» площею 5.48 га. терміном на 5 років. Сторони не заперечували ту обставину, що вищевказана земельна ділянка перебувала в користування відповідача в тому числі і в 2009 році і до 12.07.2015 року, тому ця обставина не підлягає доказуванню, і покладається судом в основу рішення. Згідно ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 15 цього закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено загальне правило відповідно до якого договір є укладеним з моменту коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Виходячи з вищенаведеного, акт прийому передачі земельної ділянки від 09.10.2009 року не може вважатися договором оренди землі, так як в ньому відсутні, передбачені для такого договору істотні умови. Статтею 1, ч.1 ст. 2, ст.3,ч.4 ст.4, ч.1, абз.2 ч.2 ст.5, ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути: громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону. Статтею 93 ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Пунктом 2 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: строк дії договору оренди. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено загальне правило відповідно до якого договір є укладеним з моменту коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 125 ЗК України - Право на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Статтею 20 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року прямо передбачено, що укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.. 19 названого Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Державна реєстрація Договору оренди земельної ділянки регламентується Порядком державної реєстрації договорів оренди землі (затвердженим Постановою Кабінету Міністрів У країни від 25 грудня 1998 року № 2073). Відповідно до п.14 названого Порядку датою реєстрації договору оренди землі є дата запису факту державної реєстрації у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди, що має вестися державним органом земельних ресурсів. Положеннями ст.. 20 Закону України «Про оренду землі» передбачається, що вже укладений: - договір підлягає державній реєстрації, а п.2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі визначає, що державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням не факту укладення договору, а факту виникнення чи припинення права оренди земельної ділянки. Поняття «набрання чинності» договору оренди, що застосоване у ст.. 18 Закону України «Про оренду землі» очевидно констатує, що чинність набирає договір, який на момент набрання чинності вже є укладеним. Державна реєстрація договору оренди землі не визначає моменту укладення названого договору. Державна реєстрація договору оренди землі породжує лише момент набрання чинності договором, а не момент його укладення. Таким чином, з урахуванням того, що державна реєстрація договору оренди землі між [PERSON] та п/п «Урожайне с. Грушине Хорольського району Полтавської області проведена 12.07.2010 року, якою зафіксовано укладення цього договору саме 12.07.2010 року, сам договір оренди сторонами не ос порений, його державна реєстрація не піддається сумніву, позивачкою та її представниками не надано доказів укладення договору оренди землі іншої дати ніж 12.07.2010 року, суд приходить до твердого переконання, що вищевказаний договір є укладеним саме 12.07.2010 року. Та обставина, що існує акт прийому-передачі земельної ділянки датований датою, що передує укладенню договору на переконання суду не свідчить про те, що існував договір оренди землі датований 09.10.2009 року. Зазначені представниками позивачки відмінності в шрифті та інтервалах в написі окремих фраз на першій сторінці договору оренди та його інших сторінках однозначно не свідчать про заміну першої сторінки договору. Посилання представників позивачки на ту обставину, що запис дати укладення договору та запис вчинений представником держземагенства є однотипним, на переконання суду носить характер припущення, і не підтверджений належними та допустимими доказами. Більш того, судом розяснювалося право представникам позивачки на звернення до суду з клопотанням про призначення та проведення по справі відповідних експертиз, також розяснювалися наслідки відмови від проведення експертиз, а тому виходячи з того, що ні позивачкою ні її представниками не було ініційовано питання проведення по справі експертиз, які б могли підтвердити факти наведені позивачкою в позові, суд констатує, що факт заміни першої сторінки договору є недоведеним позивачкою та її представниками. Виходячи з викладеного, вважаю, що так як договір оренди землі є укладеним 12.07.2010 року, його пятирічна дія закінчується 12.07.2015 року, а тому підстав для задоволення позовних вимог, про визнання договору оренди землі припиненим саме 09.10.2014 року немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed