Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Вона та її малолітній син - [PERSON] є єдиними його спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. У червні 2010 року їй стало відомо від її померлого чоловіка та його близьких знайомих, що у грудні 2009 року її чоловік [PERSON]., маючи грошові кошти у розмірі 139500 грн., мав намір придбати у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за ціною 240000 грн. Враховуючи те, що у нього не вистачало на придбання вказаного майна грошових коштів у розмірі 100500 грн., а взяти у позику вказану грошову суму у нього не було можливості, він домовився з [PERSON] про те, що останній отримає кредит у розмірі 100500 грн. під купівлю вказаної квартири та оформить з [PERSON] відповідний договір купівлі-продажу, а також сплатить по ньому 139500 грн., що належать [PERSON]. та 100500 грн. отриманих у кредит. В свою чергу, [PERSON] зобов'язувався здійснювати погашення вказаного кредиту, а [PERSON] - передати право власності на вказану квартиру [PERSON] після повного погашення ним заборгованості по вказаному кредиту. На виконання вказаної домовленості [PERSON] отримав у ПАТ «Прокредит Банк» кредит у розмірі 100500 грн., а [PERSON]. виступив у [PERSON] поручителем. В подальшому вказані кредитні грошові кошти та грошові кошти у розмірі 139500 грн., які належали [PERSON]. були передані [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15 грудня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який як покупець набув право власності на квартиру. Позивачка зазначає, що грошові кошти у розмірі 139500 грн., які [PERSON]. на виконання відповідних домовленостей з [PERSON] передав [PERSON], були спільною сумісною власністю подружжя - її та [PERSON]., а згідно ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи те, що її померлий чоловік [PERSON]. не набув права власності на квартиру [ADDRESS], передані [PERSON] як продавцю зазначеної квартири грошові кошти у розмірі 139500 грн. за зазначеним договором є безпідставно набутими [PERSON] майном, оскільки останній є власником придбаної за вказаним договором квартири. Незважаючи на її неодноразові вимоги щодо повернення їй та її синові безпідставно набутих коштів у розмірі 139500 грн. як спадкоємцям померлого - [PERSON] відмовляє їй у цьому. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею та [PERSON]. право власності на грошові кошти у розмірі 139500 грн., які були передані [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15 грудня 2009 року, а також стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 139500 грн. та понесені судові витрати. Представник позивачки [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що був знайомий з [PERSON] з 2008 року та з яким підтримував товариські відносини до 2010 року, коли йому стало відомо, що [PERSON]. сказав дружині, що сплачує його кредит. Зазначив, що він отримав кредит у 2009 році та [PERSON]. виступав у нього поручителем. Він же запропонував купити вказану квартиру у [PERSON], бо той його знає як покупця автомобіля. Кредит погашений ним був у грудні 2010 року. Він у квартирі зробив ремонт на початку 2010 року, та у лютому проживав [PERSON]., оскільки йому не було де жити і він хотів зняти квартиру. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те що відповідач являється підприємцем та 15 грудня 2009 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідно до якого встановлено такий порядок розрахунків між ними зі сплати ціни квартири, а саме на момент укладання договору покупцем було сплачено продавцю 240000 грн. Решту грошей у розмірі 80000 грн. 00 коп. покупець зобов'язується сплатити продавцю в строк до 18.00 год. 15 грудня 2009 р. включно за рахунок кредитних коштів у ПАТ «ПроКредит Банк». Оскільки ПАТ «ПроКредит Банк» для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними договорами зажадав такий вид забезпечення як порука, відповідач звернувся до [PERSON] з проханням виступити в якості поручителя, уклавши з ПАТ «ПроКредит Банк» договір поруки, на що останній погодився. В грудні 2010 pоку зобов'язання були виконані в повному обсязі, а відповідач набув право власності на квартиру. Жодних грошових коштів, окрім отриманих у ПАТ «ПроКредит Банк» за кредитним договором, для придбання квартири не залучалось. Будь яких грошових коштів від [PERSON] для придбання квартири позивачем не отримувалось і усних або письмових договорів з цього приводу не укладалось. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В попередніх судових засіданнях позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що вони з чоловіком збирали грошові кошти для придбання квартири та нею знімалися грошові кошти з банківських рахунків, які вона віддавала чоловікові на покупку квартири. Їй стало відомо від чоловіка, що грошей не вистачає, та [PERSON] запропонував тому отримати кредит, оскільки він як приватний підприємець має можливість його отримати, при цьому чоловік взяв на себе обов'язки поручителя. Чоловік хвилювався, що не зможе віддати гроші [PERSON], оскільки той вимагав розрахунку за квартиру та сказав, що буде брати відсотки. Відбулася розмова чоловіка з [PERSON], під час якої вони домовилися про відстрочку. До червня 2010 року [PERSON] не виїжджав з квартири, повідомляючи, що у нього незакінчений ремонт і йому нікуди переїжджати. В подальшому чоловік позивачки в'їхав у квартиру та розпочав там ремонт, частково придбав меблі. На похоронах [PERSON] казав, що перепише усе на дитину. Третя особа [PERSON], будучи допитаним в якості свідка в попередньому судовому засіданні, не погодився з позовними вимогами та надав пояснення, що він приблизно з 2007 року був знайомий з [PERSON], який працював слюсарем СТО. У 2008 році він повідомив, що має намір продати автомобіль, останній виявив бажання його придбати, та за генеральним дорученням він продав тому автомобіль. Оскільки в зв'язку з його підприємницькою діяльністю йому потрібні були кошти, то він сказав [PERSON], що продає квартиру по [ADDRESS], на що той повідомив, що у нього є знайомий [PERSON], який підшукує житло. З [PERSON] після огляду квартири вони домовилися про продаж за 320000 грн., але той сказав, що у нього є 240000 грн. та решту 80000 грн. він буде брати позику в банку. 15 грудня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу та відповідач провів з ним повний розрахунок по вказаному договору. Зазначив, що оскільки [PERSON]. виступав поручителем, він був присутнім у банку. Про існування будь-яких домовленостей між [PERSON] та [PERSON] йому нічого не відомо. Приблизно у лютому 2010 року він виїхав з вказаної квартири. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. з 16 червня 2006 року (а.с. 10), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). [INFO] [PERSON]. помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2012 року, спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 82, 84). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] за ціною 320000 грн. (а.с. 55). Відповідно до договору про надання траншу №1201.41138/FW1201.172 від 15 грудня 2009 року, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 100500 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 32% річних (а.с. 59-61). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 15 грудня 2009 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON]. укладений договір поруки № 115033-ДП1 (а.с. 62-63). З заяви від 15 грудня 2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] здійснив повний розрахунок за куплену квартиру під [ADDRESS] (а.с. 64). З довідки ПАТ «ПроКредит Банк» від 20 березня 2012 року вбачається, що станом на вказану дату [PERSON] не має кредитів у вказаній установі, а також відсутня заборгованість по кредитних продуктах (а.с. 92). Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що у кінці літа 2008 або 2009 року чоловік позивачки [PERSON] мав проблеми зі здоров'ям, у зв'язку з чим вона як лікар з ним багато спілкувалась, і він їй розповідав і про свою родину, і про свої плани. Він говорив, що буде купляти квартиру, та має частину грошей. Він мав попросити друга [PERSON] взяти гроші в банку, якому довіряє та що сам він по своїй заробітній платі не може взяти кредит. Називалась сума 240-260 тис. грн., та те, що у нього було до 140 тис. грн. Казав, що буде поступово погашати кредит. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 12 червня 2010 року вона познайомилася з [PERSON] на дні народження її брата, який був його однокласником. [PERSON] хвалився, що він купив 3-кімнатну квартиру і що треба багато працювати. Вона спілкувалася з позивачкою, та коли помер [PERSON], [PERSON] попросила прибути на поховання. Під час похорон [PERSON] підійшов і сказав, щоб ні за що не переживала, і усе оформить як потрібно, він мав на увазі про квартиру. Обставини придбання [PERSON] квартири їй не відомі. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є матір'ю позивачки. 16 червня 2006 року, коли її дочка та [PERSON] одружилися, останній казав, що буде купувати квартиру. В січні 2008 року [PERSON] казав, що у нього є друг [PERSON] і хоче у нього купити 3-х кімнатну квартиру. Вони зняли гроші 13666 доларів США з депозиту для купівлі. У січні 2008 року дочка віддала гроші своєму чоловіку, а він говорив, що віддав [PERSON] і той погодився. Зять через деякий час сказав, що грошей треба ще. 30 березня 2009 року [PERSON] знімала депозит 4450 доларів США і вони їх разом рахували, і [PERSON] знову віддавав [PERSON]. Також в подальшому в Укрсобанку було знято 20 або 26 тисяч грн., які віддавались [PERSON]. Одного разу ввечері подзвонив [PERSON]., щоб дочка приїхала до нього на роботу, та в подальшому коли вони повернулися. зять був засмучений, оскільки [PERSON] сказав, що буде брати проценти за недостачу коштів за квартиру. [PERSON] взяв відсотки, але відстрочку надав. В грудні 2009 року їй подзвонив [PERSON] і повідомив, що [PERSON] оформив кредит. [PERSON]. хотів скоріше розрахуватися з кредитом. До червня [PERSON] ходив до [PERSON], щоб в'їхати у квартиру, та в червні або липні дав згоду в'їхати. Вони були на морі, та [PERSON] в телефонній розмові повідомив, що робить ремонт у згаданій квартирі. З серпня 2010 року вони уже були на тій квартирі. Він говорив, що грошей немає, він сплачує кредит , а тому попросив, щоб дочка з дитиною пожили у неї, поки він ремонт робить. Всі ці обставини відомі були у сім'ї, бо все обсуждалося з [PERSON] і [PERSON]. Коштами у сім'ї розпоряджався [PERSON]. Захворів [PERSON] у лютому 2011 року. Про домовленість між [PERSON]. і [PERSON] і [PERSON] їй стало відомо зі слів зятя. Після поховання, вона була присутня при тому, як підійшов [PERSON] і сказав дочці, що офіційно перепише квартиру на сина [PERSON]. При ній гроші не передавалися, та це відомо від [PERSON], що вони віддавалися. Депозити були зняті 20 березня 2008 року, а наступний 30 березня 2009 року. Кредит гасився, так як у [PERSON] була робота. Він віддавав [PERSON] гроші, розписок не писав, бо вони були друзі. Свідок також зазначила, що має образу на [PERSON], що він не оформив квартиру, як обіцяв. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є братом позивачки та його зять [PERSON]. проживав у їхньому помешканні за адресою: [ADDRESS]. У 2008 році він повідомив, що готовий придбати квартиру у знайомого [PERSON]. У березні 2008 року сестра зняла депозит у банку «Аваль» і дала чоловікові для виплати суми. Зять намагався отримати кредит, але внаслідок кризи не міг це зробити і домовилися, що [PERSON] візьме кредит, після виплати якого квартира буде юридично оформлена на [PERSON]. У березні 2009 року сестра зняла 4500 доларів США, які також віддала чоловіку за квартиру. Потім ще сестра знімала 25 000 грн. депозит, який віддала чоловіку. Зі слів сестри йому відомо, що були проблеми з виплатою і [PERSON] просив прискорити і просив сплатити проценти 10 000 грн. [PERSON] домовився про розстрочку. Зі слів його сестри йому відомо, що у грудні [PERSON] отримав кредит і залишок суми був виплачений [PERSON]. До 2010 року [PERSON] проживав у них, чекав поки [PERSON] звільнить помешкання по [ADDRESS], але до червня 2010 року [PERSON] не звільнив, і у серпні [PERSON] в'їхав, щоб відремонтувати квартиру та в подальшому щоб жити з сім'єю. У 2010 році [PERSON] займався ремонтом, частково і в одній кімнаті зробив ремонт, придбав меблі. [PERSON] звернувся до сестри з проханням виплачувати комунальні платежі у повному обсязі і що [PERSON] сплачує більші суми, ніж потрібно по кредитному договору. У лютому 2011 року [PERSON] захворів. Після поховання у листопаді 2011 року [PERSON] обіцяв повернути гроші, враховуючи те, що у [PERSON] є син. Це відомо зі слів сестри [PERSON]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Посилаючись на те, що [PERSON] безпідставно набув 139500 грн., позивачка обгрунтовує вказане наявністю домовленості між [PERSON] та [PERSON]. щодо отримання кредитних коштів відповідачем та здійснення погашення кредиту [PERSON], проте вказані доводи не підтверджуються належними та допустимими доказами. У показаннях допитаних в судовому засіданні свідків маються суперечності, та кожен з них не міг повідомити конкретний розмір коштів, за які відбулося придбання квартири, розмір недостатньої суми для повного розрахунку за придбану квартиру. Також в судовому засіданні не було здобуто належних доказів, які підтвердили б обставини передачі грошових коштів [PERSON] як [PERSON], так і [PERSON], а показання в цій частині допитаних в судовому засіданні свідків, суд не може прийняти до уваги, оскільки очевидцями вказаних подій вони не були, та про це їм було відомо або зі слів позивачки, або зі слів [PERSON] Суд також критично відноситься до пояснень допитаних в судовому засіданні свідків, враховуючи те, що вони є родичами, або перебувають у дружніх відносинах з позивачкою. Також суд не може взяти до уваги доводи позивачки з приводу оплати частини суми за рахунок отриманих грошових коштів, які перебували на рахунках банківських установ (а.с. 16, 17, 129), оскільки відсутні докази на підтвердження того, що саме вказані грошові суми були сплачені в рахунок оплати договору купівлі-продажу квартири [PERSON] Позивачкою також не доведено обставин того, що [PERSON]. мав можливість з огляду на отримані ним доходи здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Крім цього, зазначаючи про наявність між [PERSON] та [PERSON] домовленості про переоформлення квартири за наслідками погашення кредитної заборгованості в банку, залишається неспростованим позивачкою факт можливості [PERSON], в разі відсутності заінтересованості [PERSON] у придбанні вказаної квартири, виступити покупцем при укладенні договору купівлі-продажу квартири у [PERSON] Не надано позивачкою належних та допустимих доказів і на підтвердження очевидності намірів [PERSON], як сторони договору купівлі-продажу, передати в подальшому квартиру [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено обставин заявленого нею позову, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed