Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з 03 листопада 1999 року вона та відповідач [PERSON] перебували в шлюбних відносинах. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.08.2016 року шлюб між ними розірвано. В шлюбі у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що проживають разом із нею. Признання батьківства щодо [PERSON] [INFO] відбулося у 1999 році. 01 лютого 2015 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області зобов'язано [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] р. н. та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи із 10.07.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, після чого в розмірі 2 000 гривень до досягнення [PERSON] повноліття. На даний час [PERSON] є студентом денної форми навчання Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства; оскільки навчання відбувається на денній формі, останній не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно себе забезпечувати та отримувати заробіток. Позивачка вказує, що на сьогоднішній день вона не працює, забезпечити нормальний матеріальний рівень не має можливості, єдиним її доходом для утримання їх дітей є державні виплати на молодшого сина [PERSON], [INFO], стипендія [PERSON], [INFO], яку він отримує на свою банківську карту і розпоряджається самостійно та аліменти [PERSON], [INFO] в розмірі 3 000 гривень (після 24.11.2017 року - 2 000 гривен), а тому й виникає необхідність зобов'язати відповідача сплачувати матеріальну допомогу на [PERSON] на період його навчання або ж до досягнення 23-х річного віку. В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини також вказує, що в період часу з 01.09.2015 року по 30 червня 2018 року [PERSON] був студентом денної форми навчання Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства. Оскільки навчання відбувалося на денній формі, останній не мав можливості влаштуватися на роботу та самостійно себе забезпечувати та отримувати заробіток. [PERSON] після закінчення навчання в Київському професійному ліцеї будівництва і комунального господарства продовжив навчання, з 01.09.2018 року останній є студентом ІІІ курсу денного відділення ВП НУБіП України «Немішаєвського агротехнічного коледжу». На сьогоднішній день вона не працює. Забезпечити нормальний матеріальний рівень не має можливості, єдиним її доходом для утримання їх дітей є державні виплати на молодшого сина [PERSON], [INFO], стипендія [PERSON], [INFO], яку він отримує на свою банківську карту і розпоряджається самостійно та аліменти [PERSON], [INFO] в розмірі 3 000 гривен (після 24.11.2017 року - 2000 гривень) , а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просила просила прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у твердій грошовій сумі 2000,0 гривень щомісячно, починаючи стягувати від 24.11.2017 року до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23-річного віку у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою від 07 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10.01.2018 року на 8:30. 05.02.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, підтримав заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у встановленому законом порядку рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2016 року у справі № 367/5024/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2015 року у справі № 367/4272/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 10.07.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, після чого в розмірі 2 000,0 гривень до досягнення [PERSON] повноліття. Встановлено, що син позивача та відповідача [PERSON], [INFO] навчався в Київському професійному ліцеї будівництва і комунального господарства на денній формі навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року, а в даний час з 01.09.2018 року навчається на третьому курсі денного відділення «Електрофікаціяя і автоматизація сільського господарства» у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж» першого рівня акредитації, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року, про що свідчить довідка за № 557 від 03.09.2018 року. Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, матеріалами справи. У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з цим суд вважає, що розмір аліментів, які позивачка просить стягнути з відповідача в сумі 2 000,0 гривень щомісячно є необгрунтованим, оскільки із наданих суду доказів вбачається, що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, а тому суд визначає розмір аліментів в сумі 1 000,0 гривень щомісячно, починаючи з 25.11.2017 року і до закінчення ним навчання - по 30.06.2020 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує доводи відповідача, що відповідач виплачував внески на депозитний рахунок [PERSON] в КБ «Аркада» за програмою «Житло до повноліття АКБ «Аркада» та те, що по місцю навчання [PERSON] отримував стипендію. Разом з цим, суд вважає, що доводи відповідача про те, що позивачка працює в будівельній формі ТОВ «Орлан інвест груп» без документального оформлення та отримує високу, стабільну заробітну плату, а також те, що старший син позивачки надає їй матеріальну допомогу не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. Таким чином позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до часткового задоволення . Також суд вважає, що із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640,0 гривень . На підставі ст. ст. 198-200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд:

Outcome: partial