Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівський ринок», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по утриманню торгівельного місця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 вересня 2010 року Обухівським комунальним підприємством «Ринок Піщана», в особі директора Мигаленко В.Л., та відповідачем, фізичною особою-підприємцем, [PERSON], був укладений договір №101 про надання торгівельного місця, загальною площею 10,5 кв.м., яке розташоване на території позивача, а відповідач відповідно до п. 2.1 договору зобов'язувався своєчасно до 02 числа кожного місяця сплачувати послуги ринку в розмірі 21 грн. з ПДВ за день, згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради №546 від 20 травня 2008 року, виходячи з 4 грн. за два квадратних метри торгівельного місця. 28 березня 2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області №490-36, було припинено діяльність Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» шляхом їх злиття та утворення Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок», який є повним правонаступником Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» та на момент державної реєстрації позивача, 12 липня 2013 року, до нього перейшла заборгованість відповідача в сумі 3644,00 грн. 01 вересня 2013 року Комунальним підприємством Обухівської міської ради «Обухівський ринок», в особі директора Мигаленко\~В.Л. та відповідача, суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON], був укладений договір №63 про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався здійснювати оплату за договором згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача до 10 числа поточного місяця виходячи з 17,325 грн, з ПДВ в день. Відповідач, здійснюючи торгівельну діяльність на території позивача, визначені договорами про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі зобов'язання виконував неналежним чином, що сприяло виникненню заборгованості в загальній сумі 24654 грн.44 коп. Для вирішення питання в позасудовому порядку позивач направив відповідачу лист про необхідність сплати останнім заборгованості, однак відповідач заборгованість добровільно не сплатив. Окрім того, при підготовці позовної заяви до господарського суду позивач встановив, що відповідач припинив свою реєстрацію як суб'єкт підприємницької діяльності, а тому дана справа підлягає розгляду в цивільному порядку за місцем реєстрації останнього. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Ухвалою суду від 30.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 06.03. 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Потабенко Л.В. від 20.07. 2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні як по суті, так і застосувавши позовну давність, як підставу для відмови у позові, про що подала відповідну письмову заяву про застосування строків позовної давності . Окрім того, відповідач надав відзив на позов, в якому також просив відмовити в задоволенні позову з підстав застосування строку позовної давності до позовних вимог, оскільки жодних правовідносин між сторонами за договором від 01 вересня 2013 року № 63 не відбувалось, а відповідач з 2012 року не займається підприємницькою діяльністю та тяжко хворіє. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №546 Обухівським комунальним підприємствам «Ринок Ранковий» та «Ринок Піщана» були погоджені ставки за послуги ринків з розрахунку 4 (чотири) грн. за одне торгівельне місце в день, що підтверджується копією рішення. 01 червня 2011 року Обухівським комунальним підприємством «Ринок Піщана», в особі директора Мигаленко В.Л., та відповідачем, фізичною особою-підприємцем, [PERSON], був укладений договір про надання торгівельного місця. Предметом даного договору, відповідно до п.1, є торгівельне місце загальною площею 10,5 кв.м., яке розташоване на території позивача. Відповідно до підпункту «і» п.2.1 договору відповідач зобов'язувався своєчасно до 02 числа кожного місяця сплачувати послуги ринку в розмірі 21 грн. з ПДВ за день, згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради №546 від 20 травня 2008 року, виходячи з 4 грн. за два квадратних метри торгівельного місця. 28 березня 2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області №490-36, відповідно до статей 104,105,106,107 Цивільного кодексу України, статей 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», було припинено діяльність Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» шляхом їх злиття та утворення Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок», що підтверджується копією рішення, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки АБ №787542 з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України. Відповідно до п.5 даного рішення було встановлено, що Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівський ринок», позивач по справі, є повним правонаступником Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана». На час державної реєстрації позивача, 12 липня 2013 року до нього перейшла заборгованість відповідача. 06 серпня 2013 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №733 позивачу по справі, комунальному підприємству Обухівської міської ради «Обухівський ринок» був затверджений тариф за послуги ринку з утримання одного торгівельного місця з розрахунку 3,30 гривень в день, що підтверджується копією рішення. Дане рішення вступило в силу з 01 вересня 2013 року. 01 вересня 2013 року Комунальним підприємством Обухівської міської ради «Обухівський ринок», в особі директора Мигаленко В.Л., було запропоновано відповідачу [PERSON], укласти договір №63 про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі, але [PERSON], він підписаний не був. 24.01.2013 року позивачу встановлена перша група інвалідності, з потребою постійного стороннього догляду. 07 квітня 2015 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №226 позивачу по справі, комунальному підприємству Обухівської міської ради «Обухівський ринок» був затверджений тариф за послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку по [ADDRESS] з розрахунку 2,30 гривень в день строком на три місяці, з 01 квітня до 30 червня 2015 року, що підтверджується копією рішення. 08 вересня 2015 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №532 були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради №428 від 07 липня 2015 року, а саме пункт перший даного рішення викладено у наступний редакції «Продовжити строк дії тарифу на послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку по [ADDRESS] з розрахунку 2,30 гривень в день строком на три місяці, з 01 липня до 30 вересня 2015 року, що підтверджується копією рішення. 12 січня, 05 квітня, 02 серпня 2016 року рішеннями виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №21, №210,429 були продовжені строки дії тарифу на послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку по [ADDRESS] з розрахунку 2,30 гривень в день, з 01 січня до 31 грудня 2016 року включно», що підтверджується копіями рішень. 29 грудня 2015 року [PERSON], припинила підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця, що підтверджується повідомленням державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість [PERSON] за період з 01.07.2013 року по 31.12.2017 року відповідно до договору складає 25753 грн.12 коп.. Для вирішення питання в позасудовому порядку позивач направив відповідачу лист про необхідність сплати останнім заборгованості, що підтверджується його копією. Відповідач після направлення позивачем претензії заборгованість не сплатив, що вказує на порушення ним прав позивача та правомірність звернення останнього до суду. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повиннi виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому представник відповідача заявив щодо застосування строків позовної давності до заявлених вимог, про що було подано заяву. З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівський ринок» 21.12.2017 року звернулося до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] вищевказаної суми боргу в порядку позовного провадження. У постанові Верховного Суду України від 13.01.2016р. № 6-931цс 15 зроблено наступний правовий висновок. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки позивач звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості по послугам за утримання торгівельного місця поза межами строку позовної давності, то в даному випадку суду слід застосувати наслідки ч. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Так, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, відповідач до та з 12.07.2013 року не сплачував кошти з надання послуг з утримання торгівельного місця, відпозивач звернувся до суду 21.12.2017 року та момент початку перебігу позовної давності за його вимогами слід рахувати з 31.07.2013 року, оскільки за відсутності платежу в зазначений строк позивачу стає відомо про порушення його права, тобто строк позовної давності сплинув ще 31.07.2016 року. Натомість позивач, будучи стороною за договором про надання торгівельного місця від 01 вересня 2010 року та відповідно особою, яка надала відповідачу торгівельне місце, достеменно знав про порушення свого права, ще в 2013 році, однак не вимагав сплати коштів та у трирічний строк до суду не зверталвся, а при зверненні, питання про поновлення строку не порушував, і відповідно причин поважності пропуску строку позовної давності не надав. Таким чином, враховуючи викладене та вимоги ст. 267 ЦК України підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України підстав для стягнення судових витрат з урахуванням відмови в задоволені позову відсутні.

Outcome: dismissed