Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який був нею в подальшому уточнений (а.с.62-64, 162-165). Уточненими позовними вимогами є: Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у сумі 6867,00 грн. Позов з урахуванням уточнень обґрунтовано тим, що позивачка працювала на посаді старшого менеджера підприємства машинобудування, хімічної та енергетичної промисловості Харківського регіонального корпоративного центру Східного корпоративного центру Східного регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». 24.03.2014р. вона отримала попередження про її подальше вивільнення з цієї посади у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі наказу №437 від 15.07.2011р. Як зазначалося у попередженні, вивільнення позивачки буде здійснено на підставі наказу №111-ВК від 24.03.2014р. Позивачка попросила ознайомити її з вказаними наказами. Копії наказів позивачка отримала лише 08.05.2014р. та ознайомилася з ними 12.05.2014р., про що зазначила у попередженні про вивільнення та вказала, що не згодна з вивільненням, оскільки має двох малолітніх дітей та є їх єдиним годувальником. 06.06.2014р. вона отримала лист №02-31/564 від 30.05.2014р., в якому містилося попередження про те, що її останнім робочим днем буде 10 червня 2014 року. Вказана дата була обчислена від дати складання акту від 07.04.2014р. про відмову від підписання позивачкою попередження про вивільнення, про обставини складання якого їй не відомо. Позивачка вважає, що оскільки вона ознайомилась з попередженням про вивільнення 12.05.204р., то останнім робочим днем є 14 липня 2014 року. 10.06.2014р. з позивачкою провели розрахунки, заблокували доступ до робочого місця, але трудову книжку не видали та з наказом про звільнення не ознайомили. Позивачка вважає, що вона має першочергове право на зайняття вільних посад, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, є їх єдиним годувальником та має безперервний стаж роботи в АТ «УкрСиббанк» протягом 14 років. Крім того, на переконання позивачки, відповідач запропонував їй посади, які завідомо їй не підходили, оскільки не задовольняли рівню заробітної плати, яку вона отримувала на скороченій посаді, а також тому що знаходилися у іншій місцевості. Разом з тим, у відповідача були в наявності вакансії у м.Харкові, яким відповідали кваліфікація та досвід позивачки. Позивачка вважає, що днем її звільнення є день видачі їй трудової книжки, а саме, 30 липня 2014 року. Оскільки розмір середньої заробітної плати позивачки становить 571 грн. згідно довідки, виданої відповідачем, то відповідач має виплатити їй суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.06.2014р. до 30.07.2014р. у розмірі 19985 грн. (571 грн. х 35 днів). Позивачка вважає, що вищевказаними діями відповідача були порушені її трудові права, фактично позбавивши її права на працю та можливості заробляти собі та своїм дітям на життя, що спричинило моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втрати душевного спокою, перебуванні у роздратованому стані, відсутності засобів для забезпечення належного рівня життя своїм малолітнім дітям. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON]. підтримали позов з урахуванням уточнень. Позивачка підтвердила фактичні обставини, які викладені у позові. Представник відповідача Юрченко С.О. заперечувала проти позову, посилаючись на те, що банк не повідомляв позивачку про скорочення її посади до 2013 року, оскільки до лютого 2013 року вона знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-річного віку. Після того, як дитині позивачки виповнилося 3 роки, банк попередив її про вивільнення у зв'язку з зі скороченням її посади. Під час ознайомлення з попередженням про скорочення її посади 07.04.2014р. позивачка навмисно ухилялася від підписання цього документу та ознайомлення з наказами, на підставі яких це звільнення відбувалося. Тому в цей же день текст повідомлення був зачитаний позивачці вголос, про що складений відповідний акт. Позивачці було запропоновано інші посади, вимогам яких відповідала кваліфікація та професійні якості позивачки, але вона від них відмовилася. В останній робочий день позивачки, тобто 10.06.2014р., вона була відсутня на роботі з 14 години 44 хвилини, тому працівник, яка о 16 годині 30 хвилин з'явилася на робоче місце позивачки для видачі їй трудової книжки, не змогла цього зробити. В подальшому відповідач неодноразово надсилав позивачці повідомлення про необхідність отримати трудову книжку, але позивачка зробила це лише після звернення до суду з цим позовом. Представник відповідача вважає, що оскільки відповідач діяв згідно з вимогами чинного законодавства, то трудові права позивачки порушені не були, а відтак моральна шкода їй не заподіяна. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З 28.07.2006р. на підставі наказу від 28.07.2006р. позивачка працювала на посаді старшого менеджера підприємств машинобудування, хімічної та енергетичної промисловості Харківського регіонального корпоративного центру Східного корпоративного центру Публічного акціонерного товариства «УкСиббанк» (а.с.67-68, 206-210). В період з 09.05.2011р. по 18.02.2013р. позивачка перебувала у декретній відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (а.с.68). Так, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС по м.Харкову ХМУЮ, підтверджено, що позивачка має дитину, [PERSON], [INFO] року народження (а.с.13). Тобто дитина позивачки досягла трирічного віку 16.02.2014р. Наказом в.о. Голови Правління АТ «УкрСиббанк» від 15.11.2011р. №437 було внесено зміни до організаційної структури та штатний розпис банку: з 30.09.2011р. ліквідовано Східний корпоративний центр у Східному регіональному департаменті та підрозділи та посади, які входили до його складу, у тому числі, посаду старшого менеджера підприємства машинобудування, хімічної та енергетичної промисловості Харківського регіонального корпоративного центру Східного корпоративного центру (а.с.20-24, 94-98). Як вбачається з копій повідомлень про пропонування посад від 10.06.2013р., у зв'язку зі зміною в організаційній структурі банку, що призводить до скорочення чисельності і штату працівників, на підставі наказу №437 від 15.07.2011р., відповідач пропонував позивачці можливість працевлаштування шляхом переведення на посаду старшого експерту Центру підтримки клієнтів корпоративного бізнесу Департаменту корпоративного бізнесу з робочим місцем у м.Києві та посадовим окладом 7890 грн. (а.с.99) та посаду керуючого портфелем середнього бізнесу Луганського регіонального управління на період перебування основного працівника у відпустці по вагітності та пологам з робочим місцем у м.Луганськ та посадовим окладом 6430 грн. (а.с.100). Згідно розписки позивачки на цих повідомлення, вона була з ними ознайомлена 05.07.2013р., але відмовилася від цих пропозицій. На підставі вищевказаного наказу №437 від 15.07.2011р. начальником департаменту менеджменту персоналу АТ «УкрСббанк» було видано наказ №111-ВК від 24.03.2014р. про вивільнення позивачки, старшого менеджера підприємства машинобудування, хімічної та енергетичної промисловості Харківського регіонального корпоративного центру Східного корпоративного центру Східного регіонального департаменту, після спливу 2-х місяців з моменту її ознайомлення з попередженням про вивільнення від 24.03.2014р. (а.с.25, 101). 24.03.2014р. відповідач було видано попередження про вивільнення позивачки з її посади у зв'язку зі зміною в організаційній структурі банку, що призводить до скорочення чисельності і штату працівників, на підставі наказу №437 від 15.07.2011р., на підставі наказу №111-ВК від 24.03.2014р. (а.с.102-104). Цими попередженнями позивачці пропонувалися наступні посади: фінансовий консультант відділення №579 банку з робочим місцем у м.Харкові та посадовим окладом 3450 грн., фінансовий консультант відділення №751 банку тимчасово на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною з робочим місцем у м.Харкові та посадовим окладом 3450 грн., персонального фінансового консультанта відділення №275 банку тимчасово на період перебування основного працівника у відпустці по вагітності та пологам з робочим місцем у м.Харкові та посадовим окладом 6050 грн. (а.с.102-104). Допитана як свідок [PERSON]. пояснила, що працює менеджером сектору підбору персоналу Східного регіонального управління АТ «УкрСиббанк», яке розташоване у м.Харкові, вул.Іванова, 10. 24.03.2014р. свідок отримала з головного банку повідомлення про звільнення, з яким повинна була ознайомити позивачку. Свідок запросила позивачку до себе та, коли та прийшла, розповіла їй про мету зустрічі та оголосила їй повідомлення. Позивачка відмовилася підписувати повідомлення, але забрала їх з собою, пояснивши, що хоче особисто ознайомитися з цими документами, а також з наказами про зміни у структурі банку та про її вивільнення. 07.04.2014р. вони знову зустрілися з тією ж метою. Також на цій зустрічі були присутні працівники банку [PERSON] та [PERSON]. Позивачка заперечувала проти звільнення, мотивуючи це наявністю у неї двох дітей. Свідок зачитала позивачці повідомлення з пропозиціями вакансій, почала зачитувати наказ про зміну структури, але позивачка не стала дослуховувати, а пішла. За цим фактом свідок, а також [PERSON] та [PERSON] склали акт. 10.06.2014р. свідок отримала листом з головного банку трудову книжку позивачки для вручення їй. Свідок у другій половині робочого дня двічі навідувалася на робоче місце позивачки, але її не було та співробітники не знали, де вона. Коли о 16.30 годині свідок другий раз прийшла на робоче місце позивачки, яка не повернулася, то за цим фактом було складено акт, який підписав співробітник банку Лукашенко. Після цього свідок декілька разів телефонувала позивачці з метою видачі їй трудової книжки, але позивачка відмовилася приходити. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює старшим менеджером по зарплатним проектам Східного регіонального управління АТ «УкрСиббанк». 07.04.2014р. у відділі підбору персоналу банку за адресою: м.Харків, вул.Іванова, 10, працівник банку [PERSON] ознайомила позивачку з повідомленням про звільнення, в якому містилися пропозиції вакансій, які не влаштували позивачку. Вона відмовилася підписувати повідомлення та не стала слухати зміст наказів, на підставі яких скорочувалася її посада у зв'язку з реорганізацією. Після того, як позивачка, не дослухавши, покинула приміщення, про що було складено акт, який свідок підписав. Свідок [PERSON]. пояснила в судовому засіданні, що працює спеціалістом у відділі підбору персоналу АТ «УкрСиббанк». 07.04.2014р. свідок на прохання [PERSON] була присутня під час оголошення останньою позивачці повідомлення про звільнення з пропозицією вакансій. Також [PERSON] зачитувала накази про скорочення посади та реорганізацію. Але позивачка не стала дослуховувати, відмовилася знайомитися та підписувати документи та пішла, мотивуючи це своєю незгодою зі звільненням. За цим фактом було складено акт, який підписала і свідок. Актом від 07.04.2014р., складеним комісією у складі: менеджеру сектору з підбору персоналу [PERSON]., спеціалісту сектору з підбору персоналу [PERSON]., старшого менеджера з зарплатно-карткових проектів та еквайрінгу [PERSON]., підтверджується, що 07.04.2014р. в період з 10.30 години до 11.00 години в приміщенні №3-7 АТ «УкрСиббанк» за адресою: м.Харків, вул.Іванова, 10, у зв'язку з відмовою старшого менеджера підприємств машинобудування, хімічної та енергетичної промисловості Харківського регіонального корпоративного центру Східного корпоративного центру [PERSON] від особистого ознайомлення та підписання вона була ознайомлена шляхом зачитування вголос членом комісії [PERSON]. зі змістом попередження про вивільнення від 24.03.2014р. та пропозиціями вакантних посад, згідно з якими вона підлягає звільненню за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням її посади; їй було запропоновано до працевлаштування три вакантні посади: фінансового консультанта відділення №751, фінансового консультанта відділення №579, фінансового консультанта відділення №275 АТ «УкрСиббанк». Після чого [PERSON] було запропоновано ознайомитися з копією наказу №437 від 15.07.2011р. та копією наказу №111-ВК від 24.03.2014р., але у зв'язку з її відмовою [PERSON]. почала зачитувати вголос наказ №437, але [PERSON] покинула приміщення (а.с.105). В подальшому на запит позивачки (а.с.107) відповідач направив на її адресу листом від 28.04.2014р. №02-31/343 витяг з вищевказаних наказів (а.с.109-111). У судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснив, що працює головним юрисконсультом Східної регіональної групи АТ «УкрСиббанк». Його робоче місце відокремлене від робочого місця позивачки прозорою стіною. У післяобідній час 10.06.2014р. до нього у кабінет прийшла працівник банку [PERSON], яка принесла трудову книжку позивачки та наказ про звільнення. Але оскільки позивачки не було на робочому місці, [PERSON] пішла, а приблизно о 16.00 годині повернулася. Оскільки позивачки і на той час не було на робочому місці, про це було складено акт, який свідок підписав. Як вбачається з наданої представником відповідача виписки з електронного журналу системи контролю та управління доступом за 10.06.2014р., в цей день позивачка прибула на роботу о 10.00 годині та покинула приміщення о 14.44 годині (а.с.125, 196). Актом від 10.06.2014р., складеним комісією у складі менеджеру сектору з підбору персоналу [PERSON]. та головним юрисконсультом [PERSON]., підтверджується факт відсутності [PERSON] 10.06.2014р. о 16.30 годині та до кінця робочого дня на її робочому місці, що стало причиною неможливості вручити їй трудову книжку та копію наказу про звільнення (а.с.124). В подальшому відповідач неодноразово (10.06.2014р.та 16.06.2014р.)направляв на адресу позивачки листи про необхідність отримання нею трудової книжки (а.с.117-123, 133-139). Як вбачається з копії розписки, позивачка отримала трудову книжку 30.07.2014р. (а.с.66). Положеннями п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 КЗпП України. Так, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження ті обставини, на які позивачка посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Разом з тим в судовому засіданні були підтверджені доводи, на які посилалася у своїх запереченням представник відповідача, зокрема, про те, що позивачка була належним чином попереджена 07.04.2014р. про її вивільнення у зв'язку зі скороченням посади та їй було запропоновано наявні у відповідача вакансії згідно з кваліфікацією та професійними якостями позивачки. Тобто останнім робочим днем позивачки було 10 червня 2014 року. Також в ході розгляду справи було підтверджено, що у зв'язку з відсутністю позивачки на її робочому місці в її останній робочий день відповідач був позбавлений можливості вручити їй трудову книжку та копію наказу про звільнення. Суду не надано допустимих та достатніх доказів наявності у відповідача інших вакансій, які б задовольняли професійним якостям та кваліфікації позивачки, з робочим місцем у м.Харкові, на чому наполягала в судовому засіданні позивачка та її представник. Надані стороною позивачки скриншоти (роздруківки) сторінок веб-сайтів з мережі Інтернет щодо вакансій відповідача (а.с.38-47, 183-192) не задовольняють вимогам допустимості доказів згідно зі ст.59 ЦПК України. Щодо переважного залишення позивачки на роботі при вивільненні у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, то ст.42 КЗпП України не застосовується, оскільки ця правова норма регулює випадки, коли на посаду претендують два та більше працівника. Але у даному випадку такі обставини відсутні. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не було порушено процедуру попередження та подальшого вивільнення позивачки у зв'язку зі скороченням її посади на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed