Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача та після уточнення позовних вимог просила надати їй дозвіл на тимчасові поїздки на непідконтрольну територію транзитом через Російську Федерацію разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO],\~\~проживаючому за адресою: [INFO], на строк з 01.01.2018 року по 21.12.2027 року. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказувала на те, що дитина знаходиться на її утриманні, з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 року по 27.06.2013 року, після розірвання шлюбу, у зв'язку з антитерористичною операцією, разом з дитиною переїхала до м.Одеси, місце проживання відповідача їй невідоме, з 2016 року він перебуває у розшуку у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Позивачка має намір разом з дитиною у зазначений період тимчасово виїжджати до тимчасово окупованої території через Російську Федерацію до своїх батьків та інших близьких родичів, що там залишились. У судове засідання, що було призначене на 19.06.2018 року, позивачка подала заяву та повністю підтримала позов і просила його задовольнити, розглянувши справу за відсутності сторін, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомявся судом за останнім відомим місцем проживання, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. Представник третьої особи в засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за їх відстуності та ухвалення рішення про надання згоди на виїзд дитини за кордон з матір'ю без згоди батька. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду\~ справи, відсутні. \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 року по 27.06.2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, у зв'язку з антитерористичною операцією, позивачка разом з дитиною переїхала до м.Одеси та на даний час проживає за адресою: [INFO]. На підставі Рішення Краснодонського міськрайсуду Луганської області у цивільній справі №2/1210/5841/2012 був виданий виконавчий лист від 27.06.2012 року про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх малолітнього сина у розмірі по ? частки з усіх видів його заробітку щомісячно, станом на 2016 рік заборгованість зі сплати аліментів становила понад 26000 гривень, Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 18.07.2016 року оголошено розшук відповідача. Згідно листа-згоди органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради №Г-830 від 12.06.2018 року, орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради надає згоду на виїзд за кордон, а саме на непідконтрольну територію Донбасу транзитом через Російську Федерацію, малолітньому [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON], терміном на один рік. Виниклі правовідносини між сторонами регулюються\~Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Виходячи зі змісту ст.ст.1, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57\~в редакції\~Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724\~(п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.\~\~\~\~ В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 27 Конвенції держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Отже, враховуючи те, що відповідач жодних пояснень з приводу позову не надав, приймаючи до уваги вказані норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що ненадання згоди відповідачем для тимчасового виїзду за кордон дитини є необґрунтованим. Оскільки мета тимчасового виїзду повязана з відвідуванням дитиною родичів, кторі перебувають на тимчасово окупованій території, суд вважає, що заявлені вимоги відповідають інтересам дитини та підлягають частковому задоволенню у межах однорічного строку, як зазначено у рішенні органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial