Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті громадянина [PERSON], померлого 3 грудня 2015 року листопада, на земельну ділянку, площею 5,94 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] у спадок залишилося зазначене нерухоме майно, однак оформити спадщину вона не взмозі через те, що не представила належним чином оформлені правовстановлюючі документи: в державному акті про право власності на земельну ділянку є виправлення, а також вона не представила, докази, які б підтверджували факт прийняття спадщини та право на спадкування в порядку четвертої черги спадкування. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним однією сім'єю, що підтверджується довідками сільської ради та поясненнями свідків, а належність землі підтверджується державним актом, тому просила встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менше п'яти років до його смерті та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В судовому засіданні під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила задовольнити; в подальшому надала суду заяву з проханням завершити розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 3 грудня 2015 року помер громадянин [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO] (тепер Вітовського) району Миколаївської області, по вул. Південна, 23. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, загальною площею 5,94 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Зеленогайської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала йому на підставі державного акту серії МК № 044205, виданого 20 грудня 2004 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України в статтях 1261-1265 визначає п'ять черг спадкування за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Під час розгляду справи спадкоємців першої третьої черги спадкування судом не встановлено. Позивачка пояснила, що проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше тридцяти років. Вони мали спільний бюджет, доходи та витрати, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов'язки як чоловік та дружина. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України). Також, в ст. 256 цього ж Кодексу визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 цієї статті). Відповідно до довідок Зеленогайської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області від 13 червня 2016 року (а.с. 22-24) [PERSON] проживав разом однією сім'єю з [PERSON] з 1996 року в с. Зелений Гай цього району по вул. Південна, 23, вони вели спільне господарство, вона піклувалася за ним, провела поховання після смерті тощо. Цей факт також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що позивачка проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років до його смерті, тобто вона відноситься до спадкоємців четвертої черги спадкування за законом і вона прийняла спадщину. Спадкоємців попередніх черг, які б прийняли спадщину судом не встановлено. В той же час, відповідно до роз'яснення нотаріуса від 9 червня 2016 року в державному акті на земельну ділянку, площею 5,94 га, є не завірені виправлення в кадастровому номері, тому оформлення цієї спадщини в нотаріальному порядку утруднено. Згідно з пунктом 4.18 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Належність земельної ділянки померлому [PERSON] підтверджується самим державним актом, а також довідками сільської ради та витягом з нормативної грошової оцінки землі. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як єдиній спадкоємиці четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved