Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позову Позивач зазначає, що [PERSON] отримував послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , однак не виконав свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість: -За період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 28 002,40 грн. -За період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 11,00 грн. -За період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постання гарячої води у розмірі 27 560,89 грн. -За період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постання гарячої води у розмірі 16 567,50 грн. На момент звернення до суду зазначена сума заборгованості не була сплачена відповідачем, в зв`язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» і КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії. Відповідно до умов вищевказаного Договору Позивач має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Позивач, відповідно Договору цесії, набув право вимоги заборгованості за спожиту до 01.05.2018 року [PERSON] теплову енергію за договором. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований на сайті ПАТ «Київенерго» та 06.08.2014 в газеті «Хрещатик» №111 (4511). Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1997 р. З матеріалів справи вбачається, що власники квартири належним чином не виконали свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість: за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 28 002,40 грн; за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 11,00 грн; за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постання гарячої води у розмірі 27 560,89 грн; за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постання гарячої води у розмірі 16 567,50 грн. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Звертаючись до суду позивач просить стягнути суму заборгованості з відповідача за надані послуги. Жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем, відповідачем не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Однак, відповідно до положень ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; З огляду на зазначені правові норми в їх сукупності, власник майна несе відповідальність за його утримання та зобов`язаний сплачувати на надані послуги пропорційно до розміру частки у спільній частковій власності. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню 50% від сума заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань, відповідно до розміру його частки. Згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial