Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судовим рішенням в її користь вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. 04.11.2016 року він досягне повноліття, при цьому навчається у вищому навчальному закладі за рахунок позивачки. У звязку з таким навчанням син потребує витрат на придбання продуктів харчування, приладдя для навчання, на проїзд до місця навчання. Позивачка не має постійного місця роботи, тому не в змозі сама забезпечувати сина. Відповідач має постійне місце роботи та сталу заробітну плату і може надавати утримання. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги з викладених в позовній заяві фактичних обставин підтримала в повному обємі. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що по раніше стягуваних аліментах не має заборгованості і згідний продовжувати їх сплачувати в такому ж розмірі. Вважає заявлений розмір завищеним з огляду на власне сезонне працевлаштування і відсутність в позивачки бажання самій знайти постійну роботу. Аналізом доказів суд встановив наступне. Згідно із свідоцтвом серії І-ЕГ 151430 сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Довідкою Штунської сільської Ради підтверджено, що син сторін [PERSON] проживає з позивачкою. Як вбачається з виконавчого листа Любомльського районного суду, за рішенням суду від 29.12.2012 року з відповідача в користь позивачки на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Довідкою №09/4115 стверджено, що [PERSON] є студентом денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені Л.[PERSON] з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Фінансування навчання проводиться за рахунок позивачки, що підтверджено також відповідним договором від 15.08.2016 року. Відповідач працює кочегаром сезонно в Штунській ЗОШ Любомльського району, останнє звільнення відбулось 15.04.2016 року. Середня заробітна плата відповідача перед звільненням становила 1792,77 гривні, що стверджено відповідною довідкою відділу освіти Любомльської райдержадміністрації. Частиною 1 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З пояснень відповідача встановлено, що він визнає свою можливість надавати утримання синові, однак вважає заявлений розмір аліментів завищеним. При визначенні такого розміру суд враховує наступне. Позивачка в судовому засіданні ствердила, що не працевлаштована і не шукає постійної роботи, оскільки достатнім джерелом доходів вважає поїздки за кордон. Є очевидним, що з часу прийняття сина сторін на денну форму навчання видатки на його утримання збільшились. Крім цього, тягар оплати навчання, в тому числі, в 2016-2017 навчальному році в сумі 9850 гривень, лежить на позивачці. Інших утриманців і позивач, і відповідач не мають. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів, який відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може на даний час бути меншим за приблизно 480 гривень, є достатньо обгрунтованим і відповідає мінімальним потребам дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені і підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню в сумі 597,59 гривні(1792,77 х 1/3). Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved