Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з листопада 2014 року по 03 серпня 2015 року у розмірі 10\~189 грн. 68 коп. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що вона з 01.07.2014 року по 03.08.2015 року працювала у ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (далі Завод). Після звільнення їй було видано трудову книжку, однак не проведено розрахунки із заробітної плати. На теперішній час вказана заборгованість не погашена і складає 10\~189 грн. 68 коп., у звязку з чим [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання також не зявився. При цьому надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка згідно з наказом № 122 від 27.06.2014 року була прийнята на посаду секретаря-машиніста в адміністративно-господарський відділ Заводу. У подальшому, наказом № 134 від 03.08.2015 року [PERSON] була звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При цьому, при звільненні позивачці було видано трудову книжку, однак не проведено розрахунки із заробітної плати за період з листопада 2014 року по 03.08.2015 року. Згідно з довідкою № 32 від 17.02.2016 року заборгованість Заводу перед позивачкою по заробітній платі за вищезазначений період складає 10\~189 грн. 68 коп. Вищезазначені обставини представником відповідача не оспорювалися. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. При цьому, згідно зі ст. 43 Конституції України, ст. 21 КЗпП України обовязок по виплаті заробітної плати є однією з істотних умов трудового договору. Згідно зі ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем розміру заборгованості за заробітною платою, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. За такого, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з листопада 2014 року по день звільнення у розмірі 10\~189 грн. 68 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved