Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 23.01.1993 року, вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб реєструвався Волноваським райвідділом РАЦС Донецької області, актовий запис №8. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду родини стали ті підстави, що спочатку їх життя як подружжя складалося добре. Потім протягом останніх років, стосунки погіршилися, і тепер у їхніх стосунках взагалі відсутні порозуміння та повага. З 2014 року відповідач проживає окремо з іншої жінкою. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає, також надання строку на примирення, не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки такі взаємовідносини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не дали жодних результатів, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначає, що питання стягнення аліментів вирішено в судовому порядку, мають спірне майно, питання щодо його розподілу не вирішено. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, с позовом згоден. Також зазначає, що питання, щодо спільного майна не вирішено, питання з приводу стягнення аліментів на утримання дітей вирішено в судовому порядку, суд визнає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони по справі зареєстрували шлюб 23.01.1993 року, що підтверджується свідоцтвом серії VІ-НО №373812 про укладення шлюбу, що є наявним у справі, з якого вбачається, що шлюб було зареєстровано Волноваським райвідділом РАЦС Донецької області, актовий запис №8, прізвище після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Питання щодо стягнення аліментів вирішено в судовому порядку. Спір щодо розподілу майна також не вирішено. Причиною розірвання шлюбу стали ті обставини, що позивач з відповідачкою не мешкають однією родиною з 2014 року, а відповідач мешкає з іншою жінкою. Між ними відсутні порозуміння та повага один до одного, спроби примиритися не дали жодних результатів, позивачка вважає, що при сформованих взаєминах, які склалися між нею та відповідачем зберегти сімю не можливо. Таким чином, судом встановлено, що сторони не мешкають однією родиною з 2014 року, спроби примиритися не дали позитивного результату, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved