Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач, Кредитна спілка «Народний кредит», звернувся до суду з даним позовом 31.03.2021 року, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 12.04.2021 року, обґрунтовуючи тим, що 27.09.2017 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 8-170911/н, згідно якого кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 8200,00 грн., плата за користування яким (проценти) становить 89,06 % річних, тобто 0,244 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 Договору, кредит надавався на 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 27.09.2017 року по 22.09.2018 року. Строк дії Договору становить 60 місяців та спливає 27.09.2022 року. Після надання кредитних коштів між сторонами договору було погоджено та підписано відповідний графік платежів № 1 від 27.09.2017 року, який є невід`ємною частиною вказаного договору. Також, 27.09.2017 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Договору про споживчий кредит, згідно із яким в разі прострочення відповідачем планового платежу повністю або частково з першого дня такого прострочення кредит буде вважатися кредитом з підвищеним ризиком на суму залишку якого буде нараховуватися фіксована процентна ставка в розмірі 365 % річних (тобто 1% денних на суму залишку по кредиту). Пунктом 3.4 договору визначено що, погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягають проценти за користування кредитом, а в другу чергу - сума кредиту. У разі недостатньої суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та ін. платежі відповідно до цього Договору. Пункт 5.1.6 цього договору передбачає, що у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту, позичальник зобов`язується сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Окремо, сторони погодили умови щодо нарахування процентів після настання строку повернення кредитних коштів. Так, згідно приписів пункту 3.6. Договору про споживчий кредит, прострочення сплати кредиту та (або) процентів за користуванням кредитом (згідно із Графіком платежів) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного пунктом 2.1. цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами. Таким чином, заборгованість відповідача перед кредитною спілкою зі сплати процентів за користування кредитними коштами станом на 31.03.2021 року становить 89298,00 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору про споживчий кредит від 27.09.2017 року кредитна спілка вимушена була звернутися до Солом`янського районного суду м. Києва та рішенням суду з відповідача на користь КС Народний кредит» було стягнуто заборгованість у розмірі 20198,27 грн., в погашення якої Білоцерківським відділом ДВС було стягнуто 2000,00 грн. з відповідача, тому залишок боргу становить 18198,27 грн. Відповідач уникає від виконання рішення суду та борг не сплачує. Тому, в порядку ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» 3 % річних - 1925,75 грн. та інфляційні збитки - 4665,79 грн. Таким чином, всього позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 95889,54 грн. та судові витрати у справі у розмірі 2270,00 грн. 19.05.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено право надіслати суду відзив на позовну заяву чи зустрічний позов та усі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач - [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву із додатками отримала 08.06.2021 року (а.с. 37), однак, протягом строку, встановленого судом, заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань до суду не подала. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 27.09.2017 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 8-170911/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8200,00 грн., зі сплатою за користування кредитними коштами процентів - 89,06 % річних, тобто 0,244 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії Договору становить 60 місяців та спливає 27.09.2022 року. Після надання кредитних коштів між сторонами договору було погоджено та підписано відповідний графік платежів № 1 від 27.09.2017 року, який є невід`ємною частиною вказаного договору. Також, 27.09.2017 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Договору про споживчий кредит, згідно із яким в разі прострочення відповідачем планового платежу повністю або частково з першого дня такого прострочення кредит буде вважатися кредитом з підвищеним ризиком на суму залишку якого буде нараховуватися фіксована процентна ставка в розмірі 365 % річних (тобто 1% денних на суму залишку по кредиту). Пунктом 3.4 договору визначено що, погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягають проценти за користування кредитом, а в другу чергу - сума кредиту. У разі недостатньої суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та ін. платежі відповідно до цього Договору. Пункт 5.1.6 цього договору передбачає, що у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту, позичальник зобов`язується сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Окремо, сторони погодили умови щодо нарахування процентів після настання строку повернення кредитних коштів. Так, згідно приписів пункту 3.6. Договору про споживчий кредит, прострочення сплати кредиту та (або) процентів за користуванням кредитом (згідно із Графіком платежів) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного пунктом 2.1. цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.8-14,20-25). З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили 08.05.2018 року, у цивільній справі № 357/1415/18, провадження № 2/357/1303/18 за позовом КС «Народний Кредит» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 20198,24 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 26). На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який був пред`явлений позивачем до виконання та у межах виконавчого провадження на користь СК «Народний кредит» було сплачено 2000,00 грн., а залишок боргу у розмірі 18198,27 грн., відповідачем не сплачено. Відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с.15-19), за період з 07.04.2018 року по 31.03.2021 року відповідач має заборгованість перед позивачем зі сплати процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору про споживчий кредит № 8-170911/н від 27.09.2017 року у розмірі 89298,00 грн. та за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховані інфляційні збитки у розмірі 4665,79 грн. та 3% річних у розмірі 1925,75 грн., а разом 6591,54 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала його і отримала кредит, однак умови договору порушила. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору про споживчий кредит № 8-170911/н від 27.09.2017 року у розмірі 89298,00 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Таким чином, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь відшкодування коштів за порушення грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду від 06.04.2018 року, яке набрало законної сили 08.05.2018 року. Разом з тим, позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків та 3% річних починаючи з 26.01.2018 року, без наведення відповідних обґрунтувань, тому суд, перевіривши розрахунок, дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача коштів відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 08.05.2018 року (день набрання рішення суду законної сили) по 31.03.2021 року, виходячи з розміру заборгованості - 18198,27 грн., інфляційних збитків - 3560,73 грн. та 3% річних 1582,51 грн.). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивача не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому з відповідача на користь позивача стягує заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору про споживчий кредит № 8-170911/н від 27.09.2017 року у розмірі 89298,00 грн., інфляційні збитки - 3560,73 грн. та 3% річних 1582,51 грн., всього 94441,24 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду у розмірі 2270,00 грн. ( а.с. 7), тому, з відповідача на користь позивача стягуються вказані витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2235,71 грн.

Outcome: partial