Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка мотивує вимоги тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання дитини не надає. Тому, уточнивши свої вимоги просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, усно уточнила вимоги в частині початку стягнення аліментів з 1 липня 2020 року, оскільки дитина перебувала на утриманні батька до 1 липня 2020 року. Представник відповідача визнав позов частково в сумі 1000 грн. Відповідач подав письмовий відзив, в якому визнав позовні вимоги частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн., оскільки син часто проживає в нього, в цей період забезпеченням дитини займається саме відповідач. Крім цього, пояснення позивача, що вона перебуває в декретній відпустці, а тому не має доходу не відповідає дійсності, оскільки вона працює, у зв`язку з чим часто залишає дитини у відповідача. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2020 року позов залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 11 серпня 2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до судового засідання на 3 вересня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 3 вересня 2020 року відкладено розгляд справи до 4 вересня 2020 року за клопотанням позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони з 21 березня 2019 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач (а. с.4). Дитина мешкає з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на їх утримання в належній кількості не надає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дитина проживала деякий час з батьком, 4 дні він знаходився разом з дитиною в лікарні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлений прожитковий мінімум з 1 липня 2020 року для дітей віком до 6 років - 1859 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину до 6 років становить 929,50 грн. Відповідач є працездатним, інших неповнолітній дітей та осіб непрацездатного віку на утриманні не має. З огляду на майновий стан відповідача, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2 500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 1 липня 2020 року на користь матері. При встановленні розміру стягуваних на користь позивача аліментів судом враховано майнове становище сторін, позицію відповідача, вік дитини, той факт, що відповідач періодично виїздить за кордон на заробітки (цю обставину не заперечували обидві сторони). Суд вважає, що наведені обставини дають підстави для стягнення аліментів не в мінімальному розмірі, оскільки це відповідатиме , насамперед, інтересам дитини, яка звикла до певних умов життя (харчування, розваг та інше). Сума, визначена судом як розмір аліменті,в не є надмірною для відповідача, який має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як шукач роботи. Фактично відповідач погодився на надання матеріальної допомоги в більшому розмірі ніж 1000 грн., але бажав надавати її не в грошовому вигляді, тобто має матеріальну можливість проводити оплату аліментів в сумі, більшій ніж 1000 грн. Судом враховано, що дитина деякий час проживала у відповідача та знаходилася на його утриманні. Однак вказані обставини впливають на початок стягнення аліментів, а не на визначення їх розміру. Оскільки виконанням батьківського обов`язку по утриманню дитини в минулому не звільняє від сплати аліментів в майбутньому. Суд не може погодитися з доводами відповідача, який вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., а також придбавати одяг дитині за домовленістю. Позивачка заперечує факт існування будь-яких домовленостей між сторонами. Суд вважає, що саме особа, з якою постійно проживає дитина, має визначати першочергові потреби дитини, в т.ч. і придбання одягу ( вона обізнана про розміри та невідкладні потреби). Доводи відповідача про те, що оскільки позивачка має інших дітей, крім їх спільного сина, вона може використовувати аліменти в інтересах інших дітей, не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Діючим законодавством передбачений механізм перевірки цільового використання аліментних платежів, яким відповідач може скористатися. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial