Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач МТСБУ в вересні 2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 26474,25 грн. та витрати на оплату судового збору. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 05.09.2017 р. у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (який належить [PERSON] ). В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 р., особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП. Позивач посилається на те, що відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON] , страхове відшкодування в сумі 25754,25 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 28.09.2017 р. та звіту № 989 від 18.09.2017 р. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , вартість послуг якого склала 720,00 грн. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі платіжного доручення № 1260553 від 10.10.2017 р. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 26474,25 грн. Враховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди потерпілій особі за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 01.10.2019 р., призначено судове засідання для розгляду справи по суті за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 15.01.2020 р. до суду від представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якої представник МТСБУ підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.09.2017 р. о 18 год. 07 хв., в м. Києві на Московському мосту сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Так, [PERSON] , 05.09.2017 р. о 18 год. 07 хв., в м. Києві на Московському мосту, керуючи автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1,13.1 ПДР, крім того, водій [PERSON] керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, тобто всіма своїми діями вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124,130 КУпАП. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 р., винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.09.2017 р., визнано [PERSON] , та застосовано до нього адміністративне стягнення: за ст.124 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави, за ст.130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200,00 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначено стягнення у виді штрафу в сумі 10200,00 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до Висновку № 989 про оцінку автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , складеного 18.09.2017 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 28257,61 грн. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Встановлено, що 06.09.2017 р. потерпілий повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (страховий випадок), а 28.09.2017 р. звернувся з заявою про отримання відшкодування завданої шкоди. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, на підставі довідки № 1 від 22.01.2018 р. про розмір відшкодування шкоди, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 1827від 26.02.2018 р.) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено потерпілому - [PERSON] грошові кошти в розмірі 25754,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №902264 від 28.02.2018 р. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти за послуги суб`єкта оціночної діяльності (за огляд авто та збір документів, послуги аварійного комісара) у розмірі 720,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1260553 від 10.10.2017 р. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі Рахунку №224 від 26.09.2017 р. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 26474,25 грн. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 вище приведеного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу на відшкодування понесених збитків. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved