Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» в особі представника Остапенко Ю.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь банку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 462086,74 гривень та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором № 163-07квф від 30 липня 2007 року та договором поруки №1146-07пф від 04 вересня 2007 року, станом на 01 грудня 2014 року вони мають прострочену заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача надавав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Перевіривши та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). 30 липня 2007 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклав з відповідачкою [PERSON] кредитний договір № 163-07 квф (а.с.6-12, 144-152) зі змінами від 04 вересня 2007 року (а.с.13, 131) та 25 липня 2008 року (а.с.17, 137), відповідно до умов якого кредитор (позивач) надав позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі 45000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 25 липня 2027 року. Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи 30 липня 2007 року зазначений кредитний договір (6-12, 144-152), договори №1 від 04 вересня 2007 року (а.с.13, 131) та №2 від 25 липня 2008 року (а.с.17, 137) про внесення змін до кредитного договору № 163-07 квф від 30 липня 2007 року, зобов'язалася щомісячно до «25» числа погашати кредит та сплачувати проценти за його користування згідно графіку погашення, що є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.9-10, 13зв.-15). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] 04 вересня 2007 року було укладено договір поруки №1146-07 пф (а.с.24, 138-139), відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався у повному обсязі відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 163-07 квф від 30 липня 2007 року. Крім того, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №163-07квф від 30 липня 2007 року набуло статусу нового кредитора/стягувача (а.с.34-45). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі, що підтверджено копією видаткових ордерів №125 від 03 серпня 2007 року та № 141 від 04 вересня 2007 року про видачу суми кредиту (а.с.21-22, 118, 120). Натомість, як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачами, ані [PERSON], ані [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 01 грудня 2014 року за кредитним договором №163-07 квф від 30 липня 2007 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку за курсом НБУ станом на 01 грудня 2014 року в національній валюті становить 462086,74 гривень і складається з заборгованості: за кредитом у розмірі 442394,31 гривень, за відсотками за користування кредитом - 18470,30 гривень та пені - 1222,13 гривень (а.с.30). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За вимогами ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором №163-07 квф від 30 липня 2007 та договором поруки №1146-07 пф від 04 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] порушили встановлений договорами строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з них вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Щодо солідарного стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з них понесені позивачем судові витрати пропорційно - у рівних частинах по 1827,00 гривень з кожного, отже в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial