Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач Маріупольське міжрайонне управління водного господарства звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 24.05.2015 року та 26.05.2015 року відповідач [PERSON] разом зі своїми знайомими та з використанням екскаватору, автокрану та вантажівок вирив траншею, здійснив демонтаж, завантажив і вивіз фрагмент магістрального трубопроводу діаметром 800 мм та довжиною 61,5 м. Вказаний трубопровід призначений для транспортування та розподілу води між водокористувачами, є складовою частиною державної Маріупольської зрошувальної системи, знаходиться на балансі Маріупольського міжрайонного управління водного господарства та є державною власністю. Вироком Володарського районного суду Донецької області від 16.09.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.11.2015 року даний вирок залишено без змін. Внаслідок злочинних дій [PERSON] Маріупольському МУВГ завдано матеріальні збитки, які згідно Звіту про оцінювання майна від 14.07.2016 року, виготовленого незалежним оцінювачем, визначені в розмірі 144 360 гривень без ПДВ. Заявлений Маріупольським МУВГ цивільний позов у кримінальному провадженні було залишено без розгляду. В зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 144 360 гривень. Представник позивача Маріупольського міжрайонного управління водного господарства - [PERSON] в судовому засіданні позов по підставам викладеним у позовній заяві підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника - адвоката Хмаріної О.В. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Хмаріна О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що згідно вироку Володарського районного суду Донецької області від 16.09.2015 року [PERSON] був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України. Цим же вироком фрагменти металевих труб Д-800 в кількості 5 штук, загальною довжиною 61,5 м повернуто власнику Маріупольському МУВГ. В жовтні 2015 року [PERSON] труби було повернуто власнику і було сплачено вартість автопослуг за перевезення труб. Також, зазначає, що з оцінкою майна від 14.07.2016 року, виконаною оцінщиком [PERSON] вони не згодні, оскільки оцінщик при проведенні розрахунків брав до уваги вартість нових труб, тобто розрахунок вартості відшкодування збитків зроблено невірно, без урахування повернення труб, без урахування відкритої траншеї для укладки труб та наявності ґрунту, розташованого поруч з траншеєю для засипання. В задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі, про що також надала суду письмові заперечення. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, розглянувши письмову заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, вироком Володарського районного суду Донецької області від 16.09.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Також, даним вироком цивільний позов Маріупольського міжрайонного управління водного господарства до [PERSON] про відшкодування шкоди спричиненої злочином в розмірі 334532 гривень залишено без розгляду, фрагменти металевих труб Д-800 в кількості 5 штук, загальною довжиною 61,5 м повернуто власнику Маріупольському міжрайонному управлінню водного господарства. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.11.2015 року апеляційна скарга Маріупольського міжрайонного управління водного господарства залишена без задоволення, а вирок Володарського районного суду Донецької області від 16.09.2015 року залишено без змін. Таким чином вирок набув законної сили 18.11.2015 року. Згідно звіту про оцінювання майна ПП «Центр експертних послуг» від 14.07.2016 року вартість відшкодування шкоди, спричиненої Маріупольському міжрайонному управлінню водного господарства в результаті крадіжки фрагменту магістрального трубопроводу від ПК 76+79 до ПК 77+40,5 Маріупольської зрошувальної системи станом на 12.07.2016 року становить 120 300 гривень. За клопотанням представника відповідача - адвоката Хмаріної О.В. судом було призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку №12-с судової будівельно-технічної експертизи від 26.06.2017 року вартість відшкодування матеріальних збитків, нанесених Маріупольському міжрайонному управлінню водного господарства [PERSON] 24 та 26 травня 2015 року внаслідок крадіжки фрагмента магістрального трубопроводу від ПК 77+40,5 Маріупольської зрошувальної системи з урахуванням повернутого майна та засипаної на теперішній час траншеї для укладки труб складатиме 84 336 гривень без ПДВ. Згідно ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частина 3 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 22 березня 1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. В п.п. 2, 10 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 7 грудня 2011 року № 1253) вбачається, що розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Із сум, стягнутих відповідно до цього Порядку, здійснюється відшкодування збитків, завданих підприємству, установі і організації з урахуванням фактичних витрат підприємства на відновлення пошкоджених або придбання нових матеріальних цінностей та вартості робіт з їх відновлення. Залишок коштів перераховується до державного бюджету. Судом враховано, що за висновком здійсненої акредитованим судовим експертом судової будівельно-технічної експертизи від 26.06.2017 року, вартість відшкодування матеріальних збитків, нанесених Маріупольському міжрайонному управлінню водного господарства [PERSON], складає 84 336 гривень без ПДВ. Суд вважає саме наданий висновок судової будівельно-технічної експертизи належним та допустимим доказом визначеного розміру збитків, завданих внаслідок вчинення [PERSON] злочину, з урахуванням положень ч.2 ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з урахуванням винуватості [PERSON] у вчиненні злочину та наявності збитків, завданих позивачу злочинними діями, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в сумі 84 336 гривень. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору і позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 843,36 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166-1168, 1192 ЦК України ,

Outcome: partial