Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка у вересні 2014 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що від відповідача вона має сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню сина, а сама вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, позивачка просить суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 400 грн. та на утримання дитини в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття у примусовому порядку. В ході розгляду справи позивачка зменшила позовні вимоги, подавши до суду заяву від 03.11.2014 року , в якій просить суд стягнути з відповідача щомісячно аліменти на її корить на утримання сина в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, причини його неявки в судове засідання суду не відомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних доказів у загальному порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків дитина проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та матеріальним утриманням, що підтверджується довідкою Новопетрівської сільської ради від 09.12.2013 року №2426.(а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем доказів спростування заявлених вимог про стягнення аліментів не представлено, в тому числі і щодо стану здоров'я та матеріального становища. Суд знаходить можливим задовольнити вимоги в заявленому розмірі з врахуванням потреб дитини, її віку та вимог ст.182 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та ґрунтуються на вимогах Закону, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Суд відповідно до вимог ст.79,81,88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрати на користь держави.

Outcome: approved