Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, посилалась на те, що з 1968 року вона разом із батьками [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Квартира знаходиться в житлово-будівельному кооперативі № 136 «Волна». У 1981 році [PERSON] в повному обсязі сплатив всі членські збори за квартиру і заборгованості перед ЖБК № 136 не мав. 27 вересня 2000 року [PERSON] помер. Після смерті батька спадщину фактично прийняла мати позивачки. [PERSON], яка померла 31.10.2014 року. Позивачка звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно квартиру [ADDRESS], не було зареєстровано за спадкодавцем. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. В матеріалах справи є заява від Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи ОК «Житлово-будівельний кооператив № 136 «Волна» у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та обставини. 05 лютого 1961 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження І-УР № 919870. 15 жовтня 1961 року від шлюбу народилася донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження ІV-УР № 112146. Рішенням № 749 виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящихся від 15 листопада 1966 року було виділено земельну ділянку для будівництва 5-ти поверхового 60-ти квартирного житлового будинку ЖБК № 136 «Волна». Рішенням № 175 виконкому Дніпропетровської міської Ради депутатів трудящихся від 15 березня 1966 року було затверджено Статут Житлово-будівельного кооперативу № 136 «Волна». ОК «Житлово-будівельний кооператив № 136 «Волна» зареєстрований згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи 15.11.1966 року. Відповідно до ордеру № 35 на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 136 від 22.07.1968 року, [PERSON], як члену ЖБК № 136, надано право на зайняття житлового приміщення квартири [ADDRESS] в м Дніпропетровську на склад сімї 3 особи: він, дружина [PERSON], дочка [PERSON] [PERSON] довідки ЖБК-136 «Волна» від 12.08.1996 року [PERSON] був членом ЖБК № 136 «Волна» та станом на 01.07.1981 року повністю сплатив позику на будівництво квартири № 35 в сумі 3863 руб. 88 коп. та зазначена сума станом на 01.07.1981 року у повному обсязі перерахована у Будбанк м. Дніпропетровська. Відповідно до довідки ОК «ЖБК № 136 «Волна» № 70 від 12 листопада 2015 року [PERSON] була членом ОК «ЖБК № 136 «Волна», зареєстрована у [INFO], вартість квартири виплачена у повному обсязі у розмірі 3863 руб. 88 коп. [PERSON] довідки [PERSON] № 4236 від 22.04.2015 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00014954237 10 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON]. [PERSON] Свідоцтва про розірвання шлюбу І-КИ № 011914 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 27 грудня 1994 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 19 квітня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження І-КИ № 0240066. [PERSON] Свідоцтва про розірвання шлюбу І-КИ № 135720 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 05 липня 1999 року, прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. 27 вересня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-КИ № 311940. 31 жовтня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-КИ № 597707. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражного-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садибний будинок. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі і споруди. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] в м Дніпропетровську. Його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею першої черги є позивачка, яка у встановлений законом строк звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно квартиру [ADDRESS] в м Дніпропетровську, не було зареєстровано за спадкодавцем. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право власності на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивачки і необхідність у їх задоволенні.

Outcome: approved