Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач КС «Турбота-Полтава» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про заборгованість за кредитним договором, посилаючись на наступне. 18 квітня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №209-С (членський квиток 294). Згідно умов договору позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15500,00 грн. строком користування 72 місяці та терміном повернення 18 квітня 2018 року. Відповідачка зобовязалась щомісячно сплачувати кредитній спілці нараховані відсотки за користування кредитом та частину кредиту в термін та розмірах, визначених згідно пунктів 1.1 та 5.1 договору та графіку погашення. Відповідачеві нараховувались відсотки за користування кредитом у розмірі 24 відсотки річних. У звязку з порушенням термінів проплати по кредиту КС «Турбота-Полтава» з 01 вересня 2013 року змінено відсоткову ставку по кредиту на 55% річних. Відповідач від виконання зобовязань ухиляється, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 20 листопада 2015 року заборгованість за даним договором становить 100381,15 грн., в тому числі: - залишок несплаченого кредиту 15500,00 грн; - заборгованість по відсоткам 24024,54 грн; - подвійні відсотки згідно п. 5.3. даного договору 48049,08 грн; - 3% річних 1659,93 грн.; - донарахування суми з урахуванням інфляції 11147,60 грн. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у сумі 1505,72 грн. В судовому засідання представник позивача КС «Турбота-Полтава» [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, а саме не погодилась із нарахуванням 55% річник, оскільки кредит вона отримувала під 24 % річних та надала до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки /а.с.35/. Крім того, [PERSON] подала до суд зустрічну позовні заяву про визнання недійсними окремих умов кредитного договору, а саме пп4.1.1. п. 4.1. та п. 5.3 Кредитного договору № 209С від 18 квітня 2012 року посилаючись на те, що вказані пункти договору порушують норми матеріального права, закріплені Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки КС «Турбота-Полтава» до спірного договору включено умови, які за даним законом є несправедливими, а також встановлюють дискримінаційні, стосовно споживача, правила зміни відсоткової ставки /а.с.38-39/. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши обставини по справі, перевіривши їх наявними доказами та надавши доказам правової оцінки, приходить до висновку, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 4 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до КС «Турбота-Полтава» з заявою про видачу їй кредиту у сумі 15500,00 грн /а.с.6/. 18 квітня 2012 року між КС «Турбота-Полтава» та членом кредитної спілки [PERSON] (членський квиток № 294) було укладено кредитний договір /а.с.4/. За умовами вказаного договору (п.1.1), кредитодавець КС «Турбота-Полтава» зобовязується надати позичальникові [PERSON] кредит у сумі 15500,00 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 24% річних. Строк дії договору, згідно п.2.1. кредитного договору становить 72 місяці, тобто з 18 квітня 2012 року по 18 квітня 2018 року. За умовами п. 5.3.1. договору при порушенні строків сплати кредиту та процентів позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Підпунктом 3 пункту 4.1.1 кредитного договору кредитодавець має право змінити відсоткову ставку за кредитом залежно від зміни облікової ставки НБУ або у випадках росту індексу споживчих цін, прийняття, зміни або скасування нормативно-правових актів органів державної влади та/або органів місцевого самоврядування, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором, тощо. Згідно з підпунктом 4 пункту 4.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за умов порушення позичальником умов договору, у тому числі і затримання сплати позичальником частини Пунктом 11.2 кредитного договору сторони обумовили збільшений строк позовної давності до вимог щодо правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору, тривалістю у шість років. [PERSON] отримала обумовлену договором суму кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером № б/н від 18 квітня 2012 року /а.с.7/. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором та пояснень до нього /а.с.15-16/ вбачається, що станом 20 листопада 2015 року загальна сума заборгованості становить 100381,15 грн, з яких: - тіло кредиту 15500,00 грн; - відсотки за користування кредитом 24024,54 грн (501 день по ставці 24% - 5106,05 грн та 810 днів по ставці 55% - 18918,49 грн); - подвійні відсотки відповідно до п. 5.3. договору 48049,08 грн. (нараховані відсотки в сумі 24024,54*2); - донарахування суми з урахуванням індексу інфляції 11147,60 грн. - нарахування 3% річних 1659,93 грн. Позивачем неодноразово направлялися відповідачці попередження про наявність заборгованості за кредитом та відсотками з вимогами погасити заборгованість та про зміну з 01.09.2013 року розміру відсоткової ставки за користування кредитом з 25% річних до 55% річних, що підтверджується копіями листів № 145 від 16 серпня 2013 року, №144 від 16 серпня 2013 року, №19 від 05 серпня 2013 року, № 83 від 29 травня 2014 року /а.с.11-14/. Однак суд не може погодитись із визначеним позивачем розміром заборгованості відповідачки. Так, позивачем не надано суду жодних доказів наявності підстав для підвищення процентної ставки, передбачених підпунктом 3 пункту 4.1.1 кредитного договору. З урахуванням зазначеного та того, що кредитний договір в частині умов та порядку розрахунку змінюваної процентної ставки не відповідає вимогам ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, суд визнає це підвищення позивачем процентної ставки безпідставним. Суд критично оцінює рішення про підвищення відсоткової ставки до 55%, прийняте на засіданні спостережної ради кредитної спілки «Турбота-Полтава» від 01 серпня 2013 року протокол № 6 /а.с.85/, оскільки згідно статуту КС «Турбота-Полтава», затвердженого загальними зборами членів кредитної спілки «Турбота-Полтава» протокол №1 від 08 вересня 2011 року, спостережна рада кредитної спілки не наділена такими повноваженнями /а.с.89-98/. Суд зважає на те, що пунктом 11.1 Статуту КС «Турбота-Полтава» встановлено, що спеціальним органом кредитної спілки, відповідальним за організацію кредитної діяльності є кредитний комітет /а.с.93/. Таким чином, оскільки відсоткова ставка на день складає 0,065753% за день (24,00%:365 днів), загальний строк прострочки 1311 днів, розмір відсотків до стягнення становить 13310,38 грн. (15500,00 грн*0,065753%*1311 днів). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, подвійний розмір процентної ставки за своєю правовою природою є неустойкою. З урахуванням розрахунку відсотків за кредитом за процентною ставкою 24% за весь період заборгованості у сумі 13310,38 грн., подвійні відсотки складають 26620,76 грн. Суд зважає на те, що [PERSON] заявлено заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення неустойки та відмову в задоволенні позову в цій частині /а.с.35/. Положеннями частин 3, 4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Однак, оскільки у відповідності до ч.1 ст.259 ЦК України сторони обумовили збільшений строк позовної давності до вимог щодо правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору, тривалістю у шість років, заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1659,93 грн. та інфляційних втрат у розмірі 11147,60 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач [PERSON]М заявила до суду зустрічну позовну заяву та просить визнати недійсними п.п.4.1.1. п. 4.1. та п. 5.3 кредитного договору № 209-С від 18 квітня 2012 року, посилаючись на їх несправедливість, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». /а.с.38-39/. Так, п.п.4.1.1. згаданого кредитного договору передбачає, що «кредитодавець має право: 1)Вимагати від позичальника надання усіх необхідних документів для здійснення перевірки цільового використання кредиту; 2)Вимагати від позичальника укладення договору щодо забезпечення виконання зобовязання позичальником перед кредитодавцем за цим договором; 3)Змінити відсоткову ставку за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або у випадках (росту індексу споживчих цін, прийняття. Зміни або скасування нормативно-правових актів органів державної влади та/або органів місцевого самоврядування, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором, тощо); 4)Вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: А)використання кредиту не за цільовим призначенням; Б)затримання сплати позичальником частини кредиту та/або відсотків на строк трьох місяців; В)перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на тридцять відсотків від суми кредиту; Г)несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує тридцять відсотків від суми кредиту; Ґ)невиконання позичальником обовязків, встановлених цим договором, щодо забезпечення повернення кредиту, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності /а.с.4/. При цьому [PERSON] посилається на ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою несправедливими є умови договору, якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Однак підпунктом 1) п. 4.1.1. даного кредитного договору передбачена саме можливість зміни відсоткової ставки, що не суперечить вимогам закону. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Так, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено несправедливість інших підпунктів п. 4.1.1. кредитного договору. У звязку з чим, вимоги щодо визнання пп.4.1.1. кредитного договору № 209-С від 18 квітня 2012 року є безпідставними та необґрунтованими. Пунктом 5.3. кредитного договору встановлено, що прострочення сплати кредиту та процентів згідно п.4.2. не зупиняє нарахування проценті, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Підпункт 1) п. 5.3. договору передбачає, що при порушенні строків сплати кредиту та процентів Позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі простроченого платежу за кожен день прострочки. Відповідно до п.5. ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. За приписами п. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Суд також зважає на те, що одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений п.3 ст. 3 ЦК України. Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості , добросовісності, пропорційності, розумності (рішення Конституційного суду України справа № 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року)/а.с.44-45/. Таким чином, оскільки неустойка, у вигляді подвійних відсотків за порушення позичальником строків сплати кредиту та процентів у загальному розмірі становить 26620,76 грн., тобто явно більше ніж 50% загальної суми неповернутого кредиту, суд приходить до висновку, що п.п. 1 п 5.3. даного кредитного договору є несправедливим та вважає за необхідне визнати його недійсним. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року /а.с.46-48/. З огляду на зазначене, зустрічна позовна заява підлягає частковому задоволенню в частині визнання недійсним пп.1 п. 5.3. кредитного договору № 209-С від 18 квітня 2016 року, укладеного між Кредитною спілкою «Турбота-Полтава» та [PERSON]. Також первинний позов КС «Турбота-Полтава» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 209-С від 18 квітня 2016 року в розмірі 41617,91 грн. (Сорок одна тисяча шістсот сімнадцять гривень девяносто одна копійка), у тому числі: -15500,00 грн залишок несплаченого кредиту; -13310,38 грн заборгованість по процентам; -1659,93 грн 3 % річних; -11147,60 грн заборгованість з урахуванням індексу інфляції. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тобто з [PERSON] на користь КС «Турбота-Полтава» підлягають стягненню судові витрати у сумі 617,35 (41% від 1505,72 грн сплаченого позивачем судового збору). У свою чергу із КС «Турбота-Полтава» на користь [PERSON] стягненню підлягають судові витрати у розмірі 275,60 грн. (50% від 551,20 грн сплаченого позивачем за зустрічним позовом судового збору).

Outcome: partial