Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 15.08.1990 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які навчаються у вищих учбових закладах.. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2013 року. Чоловік проживає окремо та тільки інколи провідує дітей. Вважає, що їх сімейне життя припинене, сім'ї фактично не існує. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і таким, що суперечить їх інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву, де вказав, що позов визнає в повному обсязі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного життя мають повнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-9). Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними виникають непорозуміння. Сімейне життя фактично між ними припинено з лютого 2013 року, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач подав заяву, де вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично з лютого 2013 року припинили сімейні стосунки, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved