Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Прилуцький міськрайонний центр зайнятості, про розірвання трудового договору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2009 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який 04 листопада 2009 року зареєстровано Прилуцьким міськрайонним центром зайнятості за №25020900762. 03 вересня 2014 року на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України, позивачкою на адресу фізичної особи - підприємця [PERSON], було направлено рекомендований лист з заявою про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, в зв»язку з неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання) з 08 вересня 2014 року. Проте, фізична особа - підприємець [PERSON] не розірвав трудовий договір у строк, який просила позивачка, тому позивачкою і подано позов про розірвання та зняття з реєстрації трудового договору. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився через невручення йому рекомендованих поштових відправлень про призначення справи на 25 вересня 2014 року та 09 жовтня 2014 року, які були повернуті до суду Укрпоштою за закінченням терміну зберігання за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам-підприємцям-за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Прилуцького міськрайонного центру зайнятості в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, посилаючись на обставини викладені та надані суду в письмових пояснення та пояснила, що фізична особа - підприємець [PERSON] до Прилуцького міськрайонного центу зайнятості по питанню припинення дії трудового договору від 02 листопада 2009 року не звертався. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк (п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України). Відповідно до ст.24-1 КЗпП України, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою або за нотаріальним дорученням уповноважена особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Зокрема, відповідно до п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08 червня 2001 року №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за №554/5745, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП України). Зокрема, ст.38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання… ), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно п.8 вищезгаданого Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів (п.9 Порядку). У відповідності до п.14 Порядку, записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення з роботи. Крім того, у відповідності до п.2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Судом встановлено, що 02 листопада 2009 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який 04 листопада 2009 року зареєстровано Прилуцьким міськрайонним центром зайнятості за №25020900762 (а.с.5). На підставі даного трудового договору, фізичною особою - підприємцем [PERSON] був внесений запис до трудової книжки [PERSON] про прийняття її на роботу продавця (а.с.4). 03 вересня 2014 року на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України, позивачкою на адресу фізичної особи - підприємця [PERSON], було направлено рекомендований лист з заявою про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, в зв'язку з неможливістю продовжувати роботу, а саме переїзд на нове місце проживання (а.с.6-7). Проте, фізична особа - підприємець [PERSON] не розірвав трудовий договір у строк, який просила позивачка, з заявою про зняття трудового договору від 02 листопада 2009 року з реєстрації до Прилуцького міськрайонного центру зайнятості не звертався, як і не з» явився до суду з приводу даного спору. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.21-24-1, п.4 ч.1 ст.36, ст.38, 233 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved