Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 23.02.2007 року був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 262. 18.09.2014 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини та добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Враховуючи вищенаведене, просила суд позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи провести у її відсутність, в якій також вказала, що позов підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 23.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 262. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 22.12.2009 року. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, а набула чинності для України 27.09.1991 року, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, позивач а відповідач зобов'язані матеріально забезпечувати свою дитину [PERSON], [INFO]. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved