Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про вселення та усунення перешкод в користуванні майном посилаючись на те, що їй в порядку спадкування за померлими батьками належить на праві власності 50/100 частин будинковолодіння на вул. Вижницькій, 100 м. Чернівці, яке складається з трикімнатного житлового будинку та господарських будівель та споруд. 50/100 частин будинковолодіння відповідно належать її сестрі відповідачці. На даний час вона з відповідачкою не можуть визначити порядок користування належним їм на правах спільної часткової власності майном. Відповідачка з 23 жовтня 2013 р. не впускає її до домоволодіння: до будинку, на подвір'я, до господарських будівель та споруд; відмовляється надати їй ключі від хвіртки, воріт, будинку, господарських будівель та споруд. Користуючись тим, що вона не має доступу до майна, відповідачка розпоряджається 100 % майна на власний розсуд, проти її волі та без її згоди, намагається робити ремонт та перебудову, робить спроби зареєструвати в будинку членів своєї сім'ї, надала без її згоди будинок для проживання та користування своїй доньці [PERSON] з сім'єю. Під час проведеної перевірки органами УМВС, встановлено, що відповідачка свідомо чинить їй перешкоди в користуванні належним їй майном і має наміри чинити так надалі до вирішення в судовому порядку питання щодо виділення частин будинку в натурі. Внаслідок неправомірних дій відповідачки вона позбавлена можливості користуватись належним їй майном: домоволодінням за адресою м. Чернівці вул. Вижницька, буд. 100, а тому просила вселити її в спірний будинок та заборонити відповідачці чинити їй перешкоди в користуванні вказаним домоволодінням та надати комплект ключів від вказаного будинку та всіх споруд домоволодіння. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачка та представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки відповідачка [PERSON] в спірному будинку не проживає, а отже перешкод чинити в користуванні будинком позивачці відповідачка не може. Крім того донька відповідачки зі своєю сімєю проживає в спірному будинку з 1997 р. зі згоди їхніх з позивачкою живих ще на той час батьків, а отже згоди позивачки на їхнє вселення не потрібно. В спірному будинку сімя доньки відповідачки користується тільки частиною приміщень. Також в судовому засіданні відповідач та її представник її донька [PERSON] пояснили, що, що в даний час в суді розглядається спір між сторонами про поділ спірного будинковолодіння в натурі. Поки суд не поділить будинковолодіння вони не бажають впускати позивачку в будинок та надавати їй ключі. Також пояснили, що всі споруди на території будинковолодіння, крім будинку і хвіртки, на ключ не закриваються. Ключ від хвіртки в судовому засіданні був вручений представнику позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул. Вижницькій, 100 в м. Чернівці,яке складається з трикімнатного житлового будинку та господарських будівель та споруд, знаходиться у спільній частковій приватній власності сторін, кожній з яких належить 50/100 частин будинковолодіння (а.с.4, 5). Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном незалежно від розміру належної їй частки. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищенаведене дає підстави для висновку про те, що у випадку будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Судом встановлено, що відповідач не бажає впускати позивачку в будинок, у останньої відсутні ключі від нього, що є доказом відсутності у позивача доступу до будинку. За наведених обставин суд вважає, що права позивача, як власника 50/100 частин спірного будинковолодіння, порушені, що відповідно до ст. 391 ЦК України є підставою для усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном за обраним ним способом захисту порушеного права. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині вселення позивача у вищезазначений будинок, зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні будинком та надання позивачу ключів від цього будинку. Що стосується позовних вимог про надання ключів від всіх споруд будинковолодіння, то в цій частині необхідно відмовити у звязку з наступним. В судовому засіданні представник відповідача надав представнику позивача ключі від хвіртки, відповідно позивач вже має доступ до території будинковолодіння. Також в судовому засіданні встановлено і не спростовано представником позивача, що всі споруди на території будинковолодіння, крім будинку і хвіртки, на ключ не закриваються. Відповідно підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного та

Outcome: partial