Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Тернопільводоканал» пред'явив до суд позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 7960,34 гривень, інфляційних донарахувань у сумі 264,68 гривень та 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 72,11 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач надає послуги водопостачання та водовідведення житла за адресою: [ADDRESS], яке займає відповідач [PERSON] Однак, користуючись наданими послугами, відповідач неналежним чином здійснює їх оплату, що призвело до того, що станом на 01 листопада 2018 року заборгованість відповідачів становить 8297, 73 гривень, з яких: 7960,34 гривень - заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення; 264,68 гривень - інфляційні донарахування; 11,06 гривень - сума 3% річних за користування чужими коштами. З цих підстав просять позов задовольнити. Представник позивача комунального підприємства «Тернопільводоканал» у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав,що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Судом установлено: Згідно довідки №120 виданої 17 липня 2018 року ПП «Сонячне» [PERSON] зареєстрований за реєстрований за адресою: [ADDRESS] та є власником особового рахунку цієї житлової площі. Позивач комунальне підприємство «Тернопільводоканал» здійснює забезпечення вказаного житла водопостачанням та водовідведенням, у зв'язку із чим [PERSON] відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг [NUMBER]. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року становить 7960,34 гривень; сума інфляційних донарахувань - 264, 68 гривень; 72,11 гривень - 3% річних за користування чужими коштами. Як убачається із матеріалів справи позивачем направлялася на адресу відповідача [PERSON] письмова вимога про погашення боргу. Однак, відповідачами вказана сума заборгованості добровільно не сплачена. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2018 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.п. 17, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, навіть за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15. Враховуючи вищенаведені обставини справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 8297, 73 гривень, з яких: 7960,34 гривень - заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення; 264,68 гривень - інфляційні донарахування; 11,06 гривень - сума 3% річних за користування чужими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved