Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася із вищевказаним позовом до суду, в якому вказує, що з відповідачем уклали шлюб 26 листопада 1988р., зареєстрований відділом ЗАГС Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 76. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу має намір залишити за собою прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи знаходиться її письмова заява, в якій просить розглянути справу без її участі, вказала що на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі. У разі неявки відповідача щодо заочного рішення не заперечує (а.с.15). Відповідач [PERSON] в підготовче та судове засідання 29.03.2018р., 13.04.2018р. та 24.04.2018р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином за місцем проживання відповідно до ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - отримав судову повістку особисто під підпис 17.03.2018 року (а.с. 14), 04.04.2018р. (а.с. 17) та 21.04.2018р. (а.с. 20). Оскільки від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 листопада 1988 року зареєстрованому відділом ЗАГС Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 76 (а.с.5). Оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, любов та повага один до одного, шлюбних відносин не підтримують, тому збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved