Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що через невірність чоловіка у сім,ї стали виникати конфлікти, через що сімейні стосунки з травня 2015 року припинені остаточно, примирення вважає неможливим. Також просила визнати спільною сумісною власністю придбаний у шлюбі автомобіль Renault Kangoo 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] і причіп до автомобілю ПГМФ, 2014 року випуску, визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна. Відповідач подав зустрічний позов, в якому також просив розірвати шлюб з позивачкою, посилаючись на те, що через конфліктний характер дружини, безпідставну недовіру до нього у сім'ї стали виникати конфлікти, через що сімейні стосунки припинені, примирення також вважає неможливим. Також відповідач у зустрічному позові просив суд розділити спільне сумісне майно - вказані позивачкою у позові автомобіль і причіп, які просить залишити йому у власність, зі сплатою позивачці грошової компенсації у розмірі вартості 1/2 частки - 46587,66грн. за 1/2 частку автомобілю і 2500грн. за 1/2 частку причепу. Мотивуючи тим, що він користується даними речами, і дані речі є неподільними, а спільне користування ними неможливе. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу сторони зареєстрували шлюб 20.09.1986р. у Красилівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 30. Дошлюбне прізвище позивачки - Гараєва. Сімейні стосунки сторони припинили з травня 2015 року, з тих пір проживають окремо. Заходів щодо примирення жодна з сторін не приймала, обидва з подружжя вважають примирення не можливим, пояснюють, що стали чужими один для одного. Згідно свідоцтва про народження - сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу було б суто формальним, таким, що суперечить інтересам подружжя і не відповідає інтересам дитини. З наданих свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів і довідки інформаційного центру, встановлено, що сторони під час шлюбу набули автомобіль Renault Kangoo, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], дата реєстрації 10.12.2013р., а також загальний причіп легковий, ПГМФ 8302, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], дата реєстрації 31.01.2015р. Згідно ст.60 СК України майно, набуте у шлюбі, набувається подружжям у спільну сумісну власність. Згідно ст.63, 70 СК частки подружжя у спільно сумісному майні визнаються рівними. Таким чином, враховуючи дати набуття майна, слід вважати встановленим, що автомобіль і причіп набуті подружжям у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно частки кожного з подружжя у даному майні є рівними - кожному по 1/2. Згідно ст.69, 71 СК України та ст. 370, 372, 365 ЦК України, спільне майно може бути розділено між співвласниками, у тому числі і у такий спосіб, як залишення одному з співвласників неподільної речі, зі стягненням з власника на користь другого співвласника грошової компенсації вартості належної йому частки. Сторони самі визначили вартість майна - автомобіля і причепа, і відповідно визначили розмір вартості частки, належної відповідачці - 1/2 автомобілю - 46587грн., 1/2 частки причепу - 2500грн. Тому дані обставини відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Позивачка погодилась на запропонований відповідачем варіант розділу майна і на отримання від співвласника компенсації вартості належної їй частки у цьому майні. Враховуючи, що автомобіль і причіп є речами неподільними, крім того доцільним є використання обох речей разом, більш того причіп не може бути повноцінно використаний без автомобілю, і що розділ даних двох речей між співвласниками у такий спосіб як виділ одної речі одному, а другої речі іншому, є недоцільним, і не бажаним для співвласників, а також враховуючи згоду позивачки на отримання компенсації замість майна, то суд вважає можливим задовольнити зустрічний позов і розділити спільне майно між подружжям у вказаний відповідачем спосіб, тобто з передачею даного майна (автомобіля і причепа) у власність одному - відповідачу, зі стягненням з нього на користь іншого співвласника - позивачки - грошової компенсації у розмірі: 46588грн. + 2500грн. = 49087грн. Згідно ч.2 ст.367ЦК України у зв'язку з таким розділом спільного майна право спільної власності припиняється, і відповідно припиняється право власності позивачки - тобто того з співвласників, хто отримав компенсацію. На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 60,63,69,70,71 СК України, ст. 365,367,370, 372 ЦК України,

Outcome: approved