Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася\~\~з вказаним позовом, зазначивши,\~\~що житловий будинок з надвірними (господарськими) будівлями та спорудами по вул.Комуністична, 21 с.Боровиця Чигиринського району відповідно до записів погосподарської книги Боровицької сільської ради належить [PERSON]. Право власності на дане домоволодіння в установленому законом порядку не зареєстроване і в ньому теж ніхто не зареєстрований. З 1995 року [PERSON] до житлового будинку не навідувався, домогосподарством не користувався і ніяких матеріальних вкладень в нього не вносив, що підтверджується відповідним актом обстеження, складеного депутатом Боровицької сільської ради, а також він ніколи у даному будинку не проживав та не був зареєстрований. Вона ж з 1995 року відкрито, безперешкодно, безперервно володіє, користується всім житловим будинком та прибудинковими спорудами, підтримує їх у належному стані, прибирає подвіря, обробляє присадибну земельну ділянку. Близько двадцяти років вона фактично являється власником цього домоволодіння і по даний час несе тягар фактичного власника всього житлового будинку з господарськими спорудами, оскільки відкрито та безперервно володіла і користувалася ним, весь цей час утримувала будинок та надвірні споруди в належному стані, сплачувала всі необхідні платежі, обробляла город. А тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні\~представник\~позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги та прохав їх\~задовольнити, пояснивши суду, що позивачка дійсно користувалася будинком з 1995 року, а до того часу в ньому проживала мати [PERSON], яку він забрав до себе в м.Суми. Позивачка за цей час здійснила ремонт паркану, користувалася прибудинковими спорудами, присадибною земельною ділянкою. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову повністю. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка близько 20 років доглядала і користувалася будинком. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка доглядала за двором, за будинком. В ньому ніхто не проживає, а раніше проживала бабуся, яку син в 1995 році забрав до себе. Вислухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом та підтверджується довідкою № 233 від 23.02.2015 року, виданою Боровицькою сільською радою Чигиринського району, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с.Боровиця, вул.Комуністична, 21 Чигиринського району, згідно до погосподарської книги № 22, належить на праві власності [PERSON]. В домоволодінні ніхто не проживає та не зареєстрований, зазначено у вище вказаній довідці № 233. Також, згідно до довідки №234 від 23.02.2015 року, виданої Боровицькою сільською радою, позивачка зареєстрована та проживає в домоволодінні за адресою: с.Боровиця, вул.Комуністична, 20 Чигиринського району, тобто не за місцем знаходження будинку, на який вона претендує. Даними довідками спростовуються покази представника позивача [PERSON] та свідка [PERSON], що позивачка користувалася будинком, який належить [PERSON] Крім того в судовому засіданні він пояснив, що власник будинку просив позивачку лише доглядати за належним йому домоволодінням, при цьому свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка тільки доглядала за цим будинком. Як вбачається з акту, складеного депутатом Боровицької сільської ради, від 27.02.2015 року, з 1995 року і по даний час домоволодінням, яке належить [PERSON], відкрито та безперервно володіє та користується [PERSON]. Однак дані факти нічим не підтверджені, до того ж в цьому акті вказано, що позивачка зареєстрована та постійно проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи з цього, володілець за давністю є незаконним володільцем, оскільки він заволодів чужим майном, і право власності за давністю у нього виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. Також однією з підстав набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», є добросовісне володіння цим майном, тобто, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може бути пред`явлений законним володільцем або особою, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником. В судовому засіданні встановлено, що позивачка знала, що дане домоволодіння належить [PERSON], з яким, судячи з пояснення суду її ж представника [PERSON], у неї була усна домовленість про догляд за вказаним будинком, при цьому вона навіть не проживає в зазначеному будинку, що було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (а.с.10-12). Крім того в матеріалах справи відсутні будь які дані про домовленість позивачки з [PERSON] щодо умов користування нею житловим будинком або про відмову останнього від нього на користь позивачки. Всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів позивачка та її представник не довели обставини, які б підтверджували добросовісне заволодіння позивачкою вище вказаним домоволодінням, та відкрите і безперервне володіння ним на протязі більш як десяти років (згідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001року), оскільки його утримання не є підставою добросовісного набуття права власності на нього. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] пояснив, що власник будинку [PERSON] начебто помер в 2003 році, а його мати [PERSON] померла в 2002 році, у зв`язку з чим суд намагався встановити спадкоємців зазначених осіб, але без точних даних місця та дати смерті, як і того, чи дійсно вони померли, це виявилося неможливим, що підтверджується відомостями першої Сумської державної нотаріальної контори № 1521/01-16 від 12.06.2015року, третьої Сумської державної нотаріальної контори № 892/01-16 від 12.06.2015року, другої Сумської державної нотаріальної контори № 1082/01-16 від 16.06.2015року та Сумської районної державної нотаріальної контори № 2515/01-16 від 16.06.2015року. Таким чином, позивачці протягом всього часу навіть не володіння, а користування даним будинком, слід було б бути впевненою, що на нього ніхто інший не претендує і вона отримала його з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на це майно, чого в судовому засіданні не встановлено та доказами не підтверджено. А тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вважає, що за наявних обставин позивачка одноосібно набула право власності на належне [PERSON] домоволодіння за набувальною давністю, при цьому вона не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на цей будинок. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed