Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач - Криворізька міська прокуратура №1 Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Криворізька лікарня №17» Криворізької міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в обгрунтування якого вказано, що вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 21 червня 2018 року у справі №213/495/18, який набрав законної сили 24 липня 2018 року, визнано винуватим відповідача [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КК України у тому, що 22 липня 2017 року, близько о 20.50 годині поблизу території Криворізької загальноосвітньої школи №100, розташованої за адресою: вул. Каткова, 20 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, між [PERSON] [INFO] , та його знайомою [PERSON] , [INFO] , на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт, у зв`язку з чим [PERSON] зателефонувала своєму чоловіку - [PERSON] , [INFO] , який на той час перебував неподалік, та повідомила про зазначений конфлікт, звинувативши [PERSON] у спричиненні їй тілесних ушкоджень. Повідомлення [PERSON] про факт спричинення їй [PERSON] тілесних ушкоджень викликало у [PERSON] почуття особистої неприязні до останнього, та умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] , приблизно о 21.00 годині 22 липня 2017 року, прийшов на пішохідну алею поблизу території Криворізької загальноосвітньої школи №100, розташованій за адресою: вул . Каткова, 20 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де на той час перебували [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, [PERSON] , діючи умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, кулаками обох рук завдав [PERSON] не менше трьох ударів в область голови, від яких останній присів на землю, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, [PERSON] завдав [PERSON] не менше чотирьох ударів в ділянки грудної клітини праворуч, та обох верхніх кінцівок, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому смерть. В результаті злочинних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 6, 7, 8 ребер праворуч по задньо-паховій лінії, які ускладнились гемо-пневмотораксом та підшкірною емфіземою, множинних гематом та саден обличчя, обох верхніх кінцівок та грудної клітини праворуч. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1783 від 30 листопада 2017 року виявлені у [PERSON] ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 6, 7, 8 ребер праворуч по задньо-пахвовій лінії, які ускладнились гемо - пневмотораксом та підшкірною емфіземою, синців правої половини тулуба, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Виявлені у [PERSON] ушкодження у вигляді множинних гематом та саден обличчя, обох верхніх кінцівок - за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий у вищевказаному кримінальному провадженню - [PERSON] перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» КМР» з 22 липня 2017 року по 25 липня 2017 року - тобто 4 ліжко-днів та на його лікування витрачено кошти у сумі 1061,40 гривень, які відповідач не відшкодував. Просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Криворізька лікарня №17» Криворізької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1061,40 грн. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, підтвердив всі обставини, які викладені в позові. Представник Комунального некомерційного підприємства «Криворізька лікарня №17» Криворізької міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року замінено позивача Комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №17» Криворізької міської ради його правонаступником - Комунальним некомерційним підприємством «Криворізька лікарня №17» Криворізької міської радиза позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Вислухав позивача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповіднодо ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року, який набрав законної сили 24 липня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України по факту спричинення 22 липня 2017 року тілесних ушкоджень [PERSON] , [INFO] у вигляді закритої травми грудної клітини, переломів 6, 7, 8 ребер праворуч по задньо-пахвовій лінії, які ускладнились гемо - пневмотораксом та підшкірною емфіземою, синців правої половини тулуба, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Згідно з п. 2 вказаного вище Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. З отриманими внаслідок злочину тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] , [INFO] перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» КМР» з 22 липня 2017 року по 25 липня 2017 року - тобто 4 ліжко-днів та на його лікування витрачено 1061,40 гривень, що підтверджується довідкою № 531 від 18 червня 2019 року, виданою КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» КМР». Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування ї шкоди, завданої злочином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно вимог ч. ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 768,40 гривень.

Outcome: approved