Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя і просила розподілити спільне майно подружжя квартиру [ADDRESS] і визнати за нею право власності на ? частину цієї квартири посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1983 року до 17 листопада 1993 року. В 1991 році їх родина, яка складалася з трьох осіб вона, відповідач та їх син [PERSON], отримали спірну квартиру, яка знаходилася в ЖБК «Легенда-1». Членом кооперативу був відповідач. В шлюбі за спільні її та відповідача кошти вони повністю сплатили пай за квартиру і на підставі довідки ЖБК «Легенда-1» від 10 вересня 1992 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача просив розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, направлені за останнім відомим місцем проживання відповідача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, і оголошення у пресі, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем та його представником докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1983 року по 17 листопада 1993 року (а.с. 7). Під час зареєстрованого шлюбу сторонами 12 серпня 1989 року було внесено перший внесок, а 31 липня 1992 року було повністю сплачено пай і паєнакопичення за квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖБК «Легенда-1 (а.с. 33). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 1991 року член житлово, житлово будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Таким чином, позивачка та відповідач набули право власності на квартиру [ADDRESS] ще після сплати пайового внеску за неї. Відповідно до положень ст. 22 КУпШС, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Приймаючи до уваги, що суду не надано доказів у підтвердження домовленості співвласників щодо визначення часток у спільній сумісній власності, суд вважає, що спірна квартира є спільним майном подружжя, придбаним ним під час шлюбу, і кожному з подружжя належить право власності на 1/2 частину спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС, ч. 1 ст. 357 ЦК, суд -

Outcome: approved