Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.05.1978 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] На теперішній час відносини між подружжям погіршились, сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться, взаємний побут відсутній. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та відмовляється в добровільному порядку забезпечувати дитину всім необхідним. Позивачка стверджує, що примирення між нею та відповідачем неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В зв'язку з цим, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позові та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Із матеріалів справи судом встановлено, що 25 березня 1978 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивачка наполягала на тому, що її шлюб з відповідачем розпався та примирення між ними не можливе, а тому вона бажає його розірвання. В зв'язку з цим суд вважає, що зберегти сім'ю не видається можливим, а тому шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'я фактично розпалася, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, а подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, так як вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який на даний час проживає зі своєю матір'ю та знаходяться на її утриманні. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Слід також зазначити, що статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з норм вищевказаних статей та в силу встановлених в судовому засіданні обставин справи, відповідач повинен здійснювати сплату аліментів на утримання спільного сина до досягнення ним повноліття. Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За відсутності в матеріалах справи доказів про працевлаштування відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, відомостей про наявність у відповідача інших утриманців в судовому засіданні встановлено не було. Окрім цього, будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі заявленому позивачем, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved