Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди землі за наступними підставами. 19.05.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір про оренду землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яким позивачка передала відповідачеві у платне користування строком на десять років належну їй земельну ділянку. Однак, як вказує позивачка, починаючи з грудня 2012 року відповідачем порушуються умови даного договору, а саме: відповідач відмовляється нараховувати та виплачувати позивачці орендну плату за користування її земельною ділянкою площею 7,5159 га в сумі 1719,11 гривень за кожний рік. Крім того, позивачка зазначила, що, внаслідок порушення умов користування відповідачем належною їй земельною ділянкою, суттєво погіршився стан землі. На підставі викладеного заявлено позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди землі від 19.05.2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросталь». У судовому засіданні представники позивачки на задоволенні позову наполягають, зазначаючи, що з позивачкою не було погоджено виплату орендної плати у натуральній формі, у відомостях про виплату орендної плати у натуральній формі не зазначено ані паспортних даних позивачки, що унеможливлює її ідентифікацію, ані грошової оцінки виданих продуктів харчування, ані номеру договору оренди, за яким нібито роводилися розрахунки. Крім того, представники позивачки наголошують на тому, що відповідачем вже не перший рік не обробляється земельна ділянка, що погіршує її стан. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надавши копії відомостей про часткову виплату орендної плати у натуральній формі позивачці. У подальшому до судових засідань представник відповідача не з'явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, тому суд визнає неявку представника відповідача з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представників позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.05.2008 року (а.с. 15) позивачка є власником земельної ділянки площею 7,5159 га, розташованої на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. 19.05.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки (а.с. 6-9), за яким позивачка передала відповідачеві у платне користування строком на десять років дану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами вказаного договору відповідач зобов'язався сплачувати позивачці орендну плату у грошовій формі - у розмірі 1719,11 гривень на рік. При цьому, представник позивача вказує на те, що, оскільки Законом України «Про оренду землі» передбачено переважно грошова форма орендної плати, то питання щодо виплати орендної плати позивачці у натуральній формі повинно було вирішуватися сторонами договору шляхом укладення додаткової угоди щодо цього. Так, статтею 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній або відробітковій формі. … орендна плата може сплачуватися у натуральній формі лише за згодою орендодавця. Крім того, в обґрунтування цього доводу представники позивача також посилаються на те, що п. 4.1 договору оренди, укладеного між позивачкою та відповідачем, передбачено лише грошова форма виплати орендної плати, додаткових угод щодо зміни форми сплати орендної плати між сторонами не укладалося. Враховуючи викладене, ці посилання суд вважає обгрунтованими, оскільки виплату орендної плати у натуральній формі дійсно не передбачено договором, який був підписаний позивачкою у 2008 році, є дійсним, тобто сторонами при його підписанні було досягнуто згоди щодо усіх питань стосовно оренди землі. При цьому немає жодного доказу того, що орендодавцем (позивачкою) було надано згоду на зміну форми орендної плати. Так, дійсно, за наданими представником відповідача копіями відомостей про сплату орендної плати у натуральній формі неможливо достовірно встановити, чи саме позивачка отримувала ці продукти харчування від відповідача і за яким договором, а також неможливо встановити вартість цих продуктів. Таким чином, суд вважає обґрунтованими посилання представників позивачки на те, що орендна плата у формі, передбаченій договором оренди від 19.05.2008 року, позивачці не виплачувалася з 2012 року, оскільки відповідачем не було надано доказів сплати орендної плати та навіть не надано пояснень у судовому засіданні з цього приводу. Згідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, суд приходить до висновку, що стороною відповідача у судовому засіданні не було надано доказів того, що відповідачем виплачувалася орендна плата за 2012-2013 роки, передбачена договором оренди, укладеним між позивачкою та відповідачем у формі, передбаченій договором оренди, а також не надано доказів згоди позивачки на зміну форми розрахунків по орендній платі. Щодо доводів сторони позивача про те, що орендарем (відповідачем по справі) не проводиться використання земельної ділянки, належної позивачці, за призначенням, що погіршує її стан, суд вважає їх безпідставними, оскільки з наданої позивачкою копії листа Якимівської райдержадміністрації від 04.03.2014 року за №15-Ко-001-2/о (а.с. 10) випливає, що ТОВ «Агросталь» не використовує за призначенням земельні ділянки, отримані в оренду (при цьому навіть не зазначено місце розташування цих ділянок), однак не вбачається, що не використовується саме належна позивачці земельна ділянка і стан саме цієї земельної ділянки погіршується. Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору оренди землі у частині виплати орендної плати позивачці протягом 2012-2013 років, але вважає недоведеним факт порушення відповідачем режиму використання орендованої земельної ділянки та погіршення внаслідок цього її стану. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовґязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовґязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовґязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. При цьому, обґрунтованим суд вважає обраний позивачем спосіб захисту своїх прав. Так, п. 4.6 договору оренди землі від 19.05.2008 року (а.с. 6-9) у разі несвоєчасної виплати орендної плати передбачено справлення пені у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення. Однак, ст. 782 ЦК України передбачено можливість відмови від договору у разі не внесення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Таким чином, вимога позивача про дострокове розірвання договору оренди землі є, на думку суду, можливим і обґрунтованим способом захисту прав орендодавця (позивача). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved