Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Облпаливо» Черкаської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди, вказуючи, що наказом № 8-к від 26.01.1977р. Черкаського управління облпаливо вона була прийнята на роботу з 31.01.1977 р. на посаду економіста планово-фінансового відділу. Наказом № 03 від 07.05.2007 р. Черкаського обласного КП «Облпаливо» була переведена на посаду провідного спеціаліста. Наказом № 01-к від 03.01.2012 р. КП «Облпаливо» було призначено відповідальною з питань екології, а також зобов'язано виконувати роботу з питань діловодства.Вона добросовісно виконувала свою роботу на підприємстві, до відповідальності за порушення трудової дисципліни за 37 років роботи жодного разу не притягувалася, дисциплінарних стягнень не має.Наказом № 60-к від 31.10.2014 р. КП «Облпаливо» вона була звільнена з посади техніка обліку з 31.10.2014 р. у зв'язку з прогулом без поважних причин (була відсутня на роботі більше трьох годин) за п.4 ст.40 КЗпП України. Підставами звільнення, як зазначено у наказі є: службова записка головного бухгалтера [PERSON]., акти відсутності [PERSON] на робочому місці, табель обліку робочого часу. [PERSON] 31.10.2014 р. о 16 год. було ознайомлено з наказом, але їй не дозволили ознайомитися з документами, які слугували підставами для прийняття даного наказу. Також вона 14.11.2014 р. направила на адресу відповідача два рекомендованих листа, в яких просила повідомити її, за прогул якого саме робочого дня, її звільнили, а також надати копії документів, які б підтверджували порушення трудової дисципліни з її боку. Звільнення вважає незаконним з наступних підстав. В наказі не зазначається та їй невідомо, в який саме день вона була відсутня на робочому місці більше трьох годин. 31.10.2014 р. нею та головним бухгалтером [PERSON]. був підписаний табель виходів на роботу апарату управління КП «Облпаливо» за жовтень 2014 р., з якого вбачається, що вона по 8 годин працювала кожного дня крім вихідних. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Згідно з листом голови Ради трудового колективу КП «Облпаливо» [PERSON] від 04.11.2014 р. Рада трудового колективу КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради згоди на звільнення [PERSON] за ст. 40 п. 4 КЗпПУ, не надавали . За весь час роботи виникла заборгованість по заробітній платі. Відповідно до виписки КП «Облпаливо» розмір заборгованості відносно [PERSON] складає 3 317 грн. 54 коп.Також їй не оплачено компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1/2 середньомісячного заробітку, середньомісячний заробіток за останні три місяці складає 1336 грн., а компенсація за невикористану відпустку повинна скласти 668 грн.Довідки про розмір заробітної плати відповідач відмовляється їй надати. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Також вважає, що їй незаконними діями відповідача спричинена моральна шкода, яка полягає в наступному. Вона являється інвалідом II групи. Після незаконного звільнення в результаті отриманого стресу, здоров'я погіршилося, у зв'язку з чим вона була змушена звертатися до лікарів . Відповідно до п. 13ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи стан здоров'я, вимушеність змін в життєвих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, оцінюю моральну шкоду в 5000 грн. Ціна позову складається з: 2672 грн. - середній заробіток за 2 місяці, 3317 грн. 54 коп. - заборгованість по заробітній платі, 668 грн. - компенсація за невикористану відпустку, 5000 грн. - моральна шкода. Просить поновити [PERSON] на роботі в КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради. Стягнути з КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради середній заробіток за вимушений прогул, починаючи з 31.10.2014 р. та на день ухвалення судового рішення. Стягнути з КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради заборгованість по заробітній платі у розмірі 3317 грн. 54 коп., 668 грн. компенсацію за невикористану відпустку.Стягнути з КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради 5000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON]. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги, просила поновити її [PERSON] на роботі в КП «Облпаливо»Черкаської обласної ради на посаді провідного спеціаліста з кадрових питань з 03 листопада 2014 року, стягнути з Комунального підприємства «Облпаливо» Черкаської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.10.2014 року по 12 листопада 2015 року, заборгованість по заробітній платі в розмірі 2629грн.53коп., компенсацію за невикористану відпустку з 16.05.2014 року по 31.10.2014 року в розмірі 1449 грн.95 коп., моральну шкоду в розмірі 5000, 00грн.В судових дебатах відповідачка зменшила позовні вимоги відмовилась від 900грн. доплати за 3 місці та відмовилась від середньомісячної заробітної плати на час звільнення в розмірі 1715, 41 грн. погодилась з довідкою про середньомісячну заробітну плату в розмірі 1542грн.35коп., підтримала свої пояснення викладенні в(том.1 арк.спр.77) та решту позовних вимог підтримала в повному обсязі (том.1арк.спр.148-149). В судовому засіданні представники відповідача Комунального підприємства «Облпаливо» Черкаської обласної ради за довіреністю Кузнєцов Є.В. Горбатенко Б.Ю. заперечували проти задоволення позову, але в ході розгляду справи погоджувалися виявленими порушеннями які були допущені відповідачем відносно [PERSON] та надали письмові заперечення (том.2арк.спр.13-14) Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача Комунального підприємства «Облпаливо» Черкаської обласної ради за довіреністю Кузнєцова Є.В. Горбатенко Б.Ю, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки на підставі наявних у справі доказів об'єктивно встановлено наступне. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка наказом № 8-к від 26.01.1977р. Черкаського управління облпаливо [PERSON] була прийнята на роботу з 31.01.1977 р. на посаду економіста планово-фінансового відділу. Наказом № 03 від 07.05.2007 р. Черкаського обласного КП «Облпаливо» була призначена на посаду провідного спеціаліста в зв»язку з розірвання договору оренди та повернення цілісного майнового комплексу Черкаського обласного підприємства «Облпаливо»( том.арк.спр.6) Наказом № 01-к від 03.01.2012 р. КП «Облпаливо» було покладено обов»язки 03.01.2012 року на [PERSON], провідного спеціаліста з кадрових питань КП»Облпаливо» разом з її основною роботою по кадрових питаннях виконувати роботу з питань діловодства, з повною відповідальністю за одержанням, відправленням та реєстрацію службової кореспонденції. Призначено [PERSON], відповідальною з питань екології уповноваживши її розробляти та затверджувати ліміти на утворення та розміщення відходів підприємства, ліміти та дозволи на водокористування та надавати з цих питань всю необхідну інформацію та статистичну звітність. Доплату праці [PERSON] проводити в розмірі 20% її посадового окладу та збільшенням обсягу робіт, згідно Додатку №1 до Колективного договору. Як вбачається з копії трудової книжки, оригінал оглянуто в судовому засіданні, [PERSON] 01.08.2012 року переведено на 0, 5 ставки провідного спеціаліста з кадрових питань та обліку інформації. Як вбачається з штатного розкладу КП »Облпаливо, який затверджено Головою Черкаської обласної ради В.П.Черняк, який вводився в дію з 15.05.2013 року позивачка працювала на 0, 5 ставки з місячною заробітною платою 1336, 00грн. та як зазначила позивачка в судовому засіданні отримувала 20% від посадового окладу за збільшення обсягу робіт відповідно до наказу №01-к від 03.01.2012 року. Наказом № 60-к від 31.10.2014 р. КП «Облпаливо» [PERSON] була звільнена з посади техніка обліку з 31.10.2014 р. у зв'язку з прогулом без поважних причин (була відсутня на роботі більше трьох годин) за п.4 ст.40 КЗп П України. Підставами звільнення, як зазначено у наказі є: службова записка головного бухгалтера [PERSON]., акти відсутності [PERSON] на робочому місці, табель обліку робочого часу. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до наказу №24-к від 30.04.2014 року (арк.спр.112) в зв»язку з звільненням [PERSON], переведено з 01.05.2014 року [PERSON], провідного спеціаліста КП»Облпаливо» на посаду техніка по обліку на підставі її заяви від 30.04.2014 року. На думку суду даний наказ підроблений, оскільки частина тексту про переведення відрізняється від основного оскільки він додрукований та вбачається нахил, що не заперечує сам представник відповідача в судовому засіданні Кузнєцов Є.В. Також в матеріалах справи є аналогічний наказ №24-к від 30.04.2015 року про звільнення [PERSON] без переведення [PERSON] на посаду техніка по обліку(арк.спр.125) та на (арк.спр.143) також є наказ №24-к від 30.04.2014 року про звільнення [PERSON], де вже 2 пунктом стоїть про переведення з 01.05.2014 року [PERSON], провідного спеціаліста(з кадрових питань та обліку інформації), на посаду по обліку з оплатою праці згідно штатного розкладу, підстава заява [PERSON] від 30.04.2014 року. Судом встановлено, що відповідачем в судове засідання надано три накази від 30.04.2014 року про переведення [PERSON], провідного спеціаліста КП»Облпаливо» на посаду техніка по обліку на підставі її заяви від 30.04.2014 року. які відрізняються один від одного за своєю суттю про переведення, представник відповідача Кузнєцов Є.В. з даного приводу нічого пояснити не міг, лише зазначив що організація буде звертатися з правоохоронних органів щодо фальсифікації. Суд вважає, в разі переведення позивачки на посаду техніка по обліку, [PERSON] написала б заяву, за 2 місяці була попереджена про зміну умов праці та ознайомлена з наказом, але таких доказів відповідачем в судовому засіданні не надано, в трудовій книжці записано під номером 13 від 01.08.2012 переведена на 05 ставки провідного спеціаліста з кадрових питань обліку інформації, а 31.10.2014 запис під номером 14 звільнена з роботи відповідно до наказу №60-к від 31.10.2014 з посади техніка з обліку у зв»язку з прогулом, що на думку суду є грубим порушенням трудового законодавства відповідачем. Як вбачається з листа Державної інспекції України з питань праці Територіальної Державної інспекції з питань праці у Черкаській області від 04.12.2014 року №23-Т926/01-19 (арк.спр.63) зазначено що виписка з наказу від 26.01.1977 року № 8 відомості про роботу, внесенні до трудової книжки із запису №1 по 14) про використання найманої праці на підприємстві, можуть бути кваліфіковані, як порушення законодавства про працю, а саме відповідно до п.4 наказу від 26.01.1977 року №8-к позивачку було призначено на посаду економіста планово-фінансового відділу управління Облпаливо з 31 січня 1977 року, а звільнено з посади техніка з обліку 31 жовтня 2014 року за наказом керівника підприємства від 31.10.2014 №60-к. Відповідно запису про переведення на роботу техніком з обліку підприємства до трудової книжки не внесено, що є порушенням норм ст.24 Кодексу законів про працю України щодо порядку укладення трудового договору, шляхом оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 та за таких обставин розірвання з позивачкою трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за прогул без поважних причин, у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня є порушенням норм п.4ст.40КЗпП України. Крім того відповідно до акту про відсутність працівника на робочому місці від 13.10.2014 року зазначено, що [PERSON] технік по обліку [PERSON] (коли посада позивачки відповідно до наказу провідний спеціаліст(з кадрових питань та обліку інформації) на 0, 5 ставки була відсутня на робочому місці з 09 год. до 10год.30хв та з 15 год.40хв. до кінця робочого дня, підписаний [PERSON] [PERSON], [PERSON], відповідно до акту від 14.10.2014 року [PERSON] що 14 жовтня 2014 року технік по обліку [PERSON] самовільно, без відповідного дозволу залишила роботу і була відсутня на роботі з 14год.30хв і до кінця робочого для, який підписаний [PERSON] [PERSON], [PERSON] та відповідно до акту від 15.10.2014 року зазначено що 15 жовтня 2014 року технік по обліку [PERSON] самовільно без відповідного дозволу залишила роботу і була відсутня з 15год45хв до кінця робочого дня та підписаний [PERSON] [PERSON], [PERSON]. (арк.спр.108, 109, 110). Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи (арк.спр.213) є також акт від 13.10.2014 року, який позивачка отримала в інспекції праці в якому зазначено що [PERSON] технік по обліку самовільно, без відповідного дозволу залишила роботу і була відсутня з 15год.40хв до кінця робочого дня, який підписаний також [PERSON] [PERSON], [PERSON], та в акті від 14.10.2014 року, число 14 під терто, видно виправлення також позивачка отримала в інспекції, відповідно даних актів представник відповідача пояснити нічого не зміг. Свідки [PERSON] та [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з»явилися та пояснення з приводу даних актів не надали, також на прохання представника Кузнєцова Є.В. в судове засідання відмовилися йти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був на роботі і дійсно позивачки не було в офісі, в ті дні був до кінця робочого дня, він не був присутній при складанні актів, він підписав акти по факту, особисто він актами не знайомився, не зміг пояснити чому два акти за 13.10.2014 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що випадково дізнався про звільнення [PERSON] за прогул, рада трудового колективу КП »Облпаливо» Черкаської обласної ради згоди на звільнення не надавали, знає позивачку з 2008 року як кваліфікованого, досвідченого спеціаліста, чесну та порядну людину, виконувала свої функціональні обов»язки добросовісно. Відповідно до наказу №01-к від 03.01.2012 року на позивачку покладено обов»язки та проводилась доплата праці в розмірі 20% її посадового окладу та відповідно до довіреності від 22.07.2014 КП «Обпаливо» Черкаської обласної ради в особі В.о.генерального директора Риженкової В.Г. (арк.спр.55) яка доручала [PERSON] одержувати на 30 відділенні зв»язку (м. Черкаси, вул.Петровського 277)рекомендовані, цінні листи та бандеролі, довіреність дійсна по 22.07.2015 року. Відповідно до довідки (арк.спр.54) начальника 30відділення зв»язку Дроботенко Г.М. зазначено, що [PERSON] постійно, регулярно протягом включно до листопада 2014 року одержувала рекомендовані цінні листи на 30 відділенні зв»язку, для Комунального підприємства «Облпаливо»Черкаської обласної ради, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул..Будіндустрії, 9. В жовтні 2014 року [PERSON] отримувала кореспонденцію згідно документації 2, 7, 8, 13, 14, 15, 21, 24, 27, 29, 30 жовтня2014року, тому на думку суду була відсутня на робочому місці, крім того позивачка 14.10.2014 року відпросилася особисто у Риженкової В.Г. до лікаря і була відсутня біля 3 годин про що є запис у медичній карточці(арк.спр.56) та дані твердження ніякими доказами не спростовані. Крім того суд бере до уваги що позивачкою (арк.спр.123) надано недостовірну довідку в частині обслуговування підприємств та організацій (відправлення та одержання кореспонденції, видача накладних, реєстрів, повідомлень та інше) 30 відділення зв»язку, що знаходиться по вул.Петровського, 277, що 03.02.2014 року встановлений режим роботи з 15 до 18год.(понеділок -п»ятниця), оскільки на (том.арк.спр.11 )наданий лист КП»Облпаливо» Черкаської обласної ради, начальником 30 відділення зв»язку Дроботенко Г.М., що спростовує довідку про режим роботи 30 відділення зв»язку та зазначено в листі що довідка є недійсна видана [PERSON] та зазначила в листі режим роботи 30відділення зв»язку по вул.Петровського 277 для обслуговування організацій понеділок - п»ятниця з 08год. до 18год. Згідно своїх посадових обов»язків на [PERSON] покладено обов»язки вести табель робочого часу кожного місяця, тому за жовтень нею також був складений табель, але не затверджений директором(том.1 арк.спр.9), але на (арк.спр.38 ) є табель робочого часу складений [PERSON] та затверджений директором КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради по якому працівникам нарахували заробітну плату та з якого вбачається що 13.10.2014 року в табелі стоїть що [PERSON] відпрацювала 4 години, але відповідно до акту що [PERSON] була відсутня на робочому місці з 09год.00хв. до 10 год.30в. та з 15 год.40хв. по другому акту то була відсутня лише з 15 год.40 хв. і до кінця робочого дня в табелі стоїть 4 години (арк.спр.212, 213), за 14.10.2014року в табелі стоїть що позивачка відпрацювала 8 год., а в акті від 14.10.2014 року зазначено що відсутня на робочому з 14год.30хв до кінця робочого дня та 15.10.2014 року в табелі зазначено що відсутній на роботі 4 години, а в акті зазначено що була відсутня на робочому місці з 15год 45 хв. до кінця робочого дня(арк.спр.103), а тому в судовому засіданні встановлено, що акти не відповідають табелю робочого часу, прогул не зазначено. Також в судовому засіданні відповідачем не доведено що 16.10.2014 року та 20.10.2014 року що позивачка [PERSON]. відмовилася надавати письмове пояснення щодо відсутності її на роботі відповідно до актів, що підтвердив в судому засіданні [PERSON], що він не був присутній при складанні акту та особисто [PERSON] пояснила що з даними актами [PERSON] не знайомили(арк.спр.105-106). Відповідно до ч.І ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору можливе лише за попередньою згодою виборного органу. Механізм поновлення порушених трудових прав працівників визначені главою ХУ КЗпП України. Ця функція здійснюється комісією по трудових спорах та безпосередньо судами. Питання надання згоди адміністрації підприємства на звільнення [PERSON] знаходиться поза межами компетенції ради трудового колективу КП «Облпаливо»(арк.спр.119). Судом встановлено, що звільнено позивачку [PERSON] з грубим порушенням норм трудового законодавства, про що в судовому засіданні доведено належними та допустимим доказами, тому [PERSON] необхідно поновити на посаді з 03 листопада 2014 року(01.10.2014 року;субота, 02.10.2014 неділя) на 0, 5 ставки провідного спеціаліста з кадрових питань та обліку інформації Порушуючи вимоги ст.ст.115, 116 КЗпП України відповідач при звільненні не виплатив кошти при звільненні, та на дату винесення рішення, а саме заборгованість по заробітній платі за жовтень 2013 року у сумі 899, 68грн, що підтверджується довідкою №495 від 05.11.2013 року (арк.спр.150) та 605, 33 коп. за січень 2014 року, що підтверджується довідкою №182 від22.07.2014 року(арк.спр.151) .В судовому засіданні встановлено, що відповідач припинив з серпня 2014 року нарахування і виплату надбавки у розмірі 20% до посадового окладу, яка призначена згідно наказу №01-к від 03.01.2012 року(арк.спр.152), але позивачка в цій частині від позову відмовилась(серпень, вересень, жовтень - по 300грн., всього 900грн.) Судом встановлено що позивачці по лікарняним листам №464060, що був виданий з 28.08.по 09.09.2014 року було нараховані 883грн.89коп., фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності оплачено 687грн.47коп.(883, 89-687.47=142грн.42 коп.), а 142грн.42 коп. повинно було сплатити підприємство, по лікарняному листку №464289, що був наданий з 10.09.2014 року по 19.09.2014 року нараховані 785грн.68коп., фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності оплачено 491грн.05коп.(785, 68грн-491грн.05коп=294грн.63коп.), 294грн.63коп. відповідачем не сплачено. Як вбачається з карткового рахунку ПАТ КБ »Приватбанк», кошти надійшли лише з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (687грн.47коп+491грн05коп= 437, 05грн.), а тому кошти в сумі 437, 05грн. підлягають стягненню з відповідача. (142грн.42 коп.+294грн.63коп.) (арк.спр.154-158).Також не оплачено 7 робочих днів з 22 вересня по 30 вересня 2014, одноденна заробітна плата на серпень 98, 21 х7 робочих днів = 687грн.47коп., яка також підлягає до стягнення. Представник відповідача Кузнєцов Є.В. не заперечував проти даних розрахунків по заборгованості по заробітній платі, але зазначив що посади провідного спеціаліста з кадрових питань не має у штатному розкладі, зараз згідно штатного розкладу є посада технік по обліку та відсутні кошти для погашення заборгованості по заробітні платі. Відповідно до пояснення-розрахунку (арк.спр.205-206) [PERSON] проти якого не заперечує представник відповідача в якому зазначено, що [PERSON] була звільнена 30 жовтня 2014 року, компенсація за невикористану відпустку не нараховувалась. На той час кадрами займався юрист по договору [PERSON] яка друкувала наказ на звільнення [PERSON], не врахувала право [PERSON] на компенсацію за невикористану відпустку, яка становить 1449, 94грн за 05 місяців 2014 року що підлягає до стягнення з відповідача. Також встановлено в судовому засіданні що 31.10.2014 року не оплачено позивачці 13.10.2014 року 4 год. та 15.10.2014 року 4 години, що становить 1 робочий день, за який суд вважає підлягає оплаті . Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивачка від свого розрахунку середньомісячної заробітної плати на час звільнення в розмірі 1715грн.41коп. відмовилась, а погодилась з довідкою від 30.10.2015 року №135 (том.2 арк.спр. 2) про середньомісячну заробітну плату позивачки, яка значно менша, що становить1542грн.35 коп. та період вимушеного прогулу з 31.10.2014 року по 12 листопада 2015 року і вважає за необхідне стягнути на її користь 19242грн. 70коп., виходячи із наступного розрахунку: 1542 грн.35 коп. /середньомісячна заробітна плата/ х12 місяців + 1542 грн. 35 коп. /середньомісячна заробітна плата/ : 21 днів х 9 днів /період вимушеного прогулу/ =19242грн. 70коп. Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з послідуючими змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В ч. 2 п. 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачка в позовній заяві та під час розгляду справи в суді посилалася на те, що внаслідок незаконного звільнення з роботи, неможливістю влаштуватися на іншу роботу через звільнення з роботи за порушення трудової дисципліни, відсутності у зв'язку з цим засобів до існування, негативного ставлення до неї з боку працівників підприємства та інших осіб, їй було заподіяно значної моральної шкоди, яка полягала у сильному душевному хвилюванні, психологічній травмі через безпідставність дій адміністрації підприємства, погіршенні її стану здоров'я та необхідності нести додаткові витрати на лікування, приниженні її честі та гідності і ділової репутації, у порушенні її нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку про те, що такі доводи позивачки заслуговують на увагу, підтверджуються матеріалами справи та наданими позивачкою доказами, зокрема листком непрацездатності, матеріалами з її історії хвороби, є інвалідом 2 групи. А тому, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, можливим стягнути з відповідача - КП «Облпаливо» Черкаської обласної ради на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 2000, 00грн. Також необхідно відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача КП «Облпаливо»Черкаської обласної ради на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243грн.60коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial