Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на земельну ділянку, площею 4,62 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначена земельна ділянка, яку успадкували вона та її мати, так як проживали разом з ним на час його смерті, а після смерті матері спадщину прийняла вона в порядку спадкування за заповітом. Але вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документі на спадкову нерухомість, оскільки в державному акті про право власності записано дату його видачі, яка передує даті прийняття розпорядження райдержадміністрації про передачу ділянки у власність. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті батька та матері і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча державним актом підтверджується право власності на землю, а помилка в державному акті не скасовує його суть як документа, який підтверджує право власності особи, тому просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представників сторін надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі, представник позивачки просив задовольнити позов, а представник відповідача позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе вирішити справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в с. Грейгове Жовтневого району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4,62 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 23 травня 2002 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.(ст. 1217 ЦК України). Заповіту [PERSON] судом не встановлено, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. На час смерті [PERSON] з ним були зареєстровані та проживали: його жінка - [PERSON] та дочка - [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вони відносяться до спадкоємців першої черги за законом. І оскільки вони проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно з положеннями ст. 1267 ЦК України їх частки в спадщині є рівними, тобто по Ѕ частині кожному. В той же час, [PERSON] не оформила свою спадщину і померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на Ѕ частину вказаної земельної ділянки, яку вона успадкувала за законом після смерті чоловіка. Зі спадкової справи, заведено після її смерті приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], вбачається, що єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON], тобто позивачка в справі, яка 29 серпня 2013 року одружилася з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON]. Інші спадкоємці за законом відмовилися від спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини вона отримала постанову від 20 липня 2018 року про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії, відповідно до якої неможливо оформити спадщину на земельну ділянку, площею 4,62 га, оскільки нею не був представлений належним чином оформлений правовстановлюючий документ на вказану нерухомість: в державному акті серії [NUMBER] вказано, що він виданий 23 травня 2002 року, а рішення про передачу ділянки у власність прийнято Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 18 жовтня 2002 року тобто дата видачі передує даті прийняття розпорядження. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Однак це не скасовує належність йому ділянки, оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповіддю Вітовського відділу ГУ Держгеокадастру від 23 листопада 2018 року підтверджується видача та отримання ним вказаного державного акту. До відповіді також додано його копію, дані в якій співпадають з державним актом, отриманим власником [PERSON] Таким чином дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала первісно [PERSON] і це майно входило до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування перейшло до спадкоємців першої черги за законом: до позивачки та дружини - [PERSON] по Ѕ частині, а після смерті останньої Ѕ частина успадкованої нею ділянки повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачці [PERSON] як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину після її смерті. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно (припинено оформлення державних актів) та неналежне оформлення правовстановлюючого документу. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: partial