Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З 2011 року шлюбні відносини фактично припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя. Сторони разом не проживають. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім'я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісяця, до його повноліття, оскільки відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягала повністю, щодо розміру аліментів - на розсуд суду, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач суду заперечень не надав, до суду не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевірив матеріали справи, з'ясував всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і фактично не ведуть спільне господарство. Відповідно до 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини меж ними припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя. Суд вважає, що надії на збереження сім'ї немає і при існуючих обставинах подальше збереження сім'ї недоцільне. Сторонами досягнуто згоди відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей: з матір'ю - [PERSON]. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її бажанням належить залишити без змін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, інших дітей, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина до його повноліття Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial