Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 26.06.1993 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не склався. Відносини погіршилися з вересня 2013р. та вони перестали проживати спільно. Основна причина розладу сім'ї це протиправна поведінка чоловіка відносно дружини та членів її сім'ї, зловживання алкогольними напоями, вчинення сварок, різниця характерів, відсутність розуміння та допомоги. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе Збереження сім`ї і подальше проживання із відповідачем суперечить інтересам позивачки. Тому просила, шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 26.06.1993 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №5; -згідно свідоцтва про народження, сторони маютьдітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved