Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом до відповідача, про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілів які є спільною сумісною власністю подружжя посилаючись на те, що під час проживання в шлюбі придбано автомобіль [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], які було зареєстровано на [PERSON] Фактично сторони з 2015 року спільно не проживали та спільного господарства не вели. Саме в цей період в січні 2016 року без згоди співвласника відповідач відчужив вказані автомобілі. Відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити спільне майно, виплативши грошову компенсацію тому позивачка вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в позові, у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю обставин на які посилається позивачка, оскільки автомобілі були відчужені відповідачем у період перебування у шлюбі з позивачкою, в свою чергу позивакою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що отриманні від продажу кошти були витрачені не на потреби сім'ї чи не в її інтересах. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 21 листопада 2009 року сторони зареєстровали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, відповідно о свідоцтва про шлюб [NUMBER], актовий запис №83. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року вказаний щлюб між сторонами був розірваний. Під час проживання у шлюбі сторонами набуто у власність у 2011 році автомобіль [NUMBER] за 20000 доларів США та у 2015 році автомобіль [NUMBER] за 3000 доларів США , які було зареєстровано на [PERSON] Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Одеській області від 14.07.2016 року №31/15/5142-1691 автомобіль [NUMBER] який було зареєстровано за [PERSON] 21 січня 2016 року автомобіль без згоди позивачки перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №591 від 21 січня 2016 року, автомобіль [NUMBER], який було зареєстровано на [PERSON] 01 квітня 2016 року без згоди позивачки перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01 квітня 2016 року. Згідно висновку №17-1543 судової авто-товарознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової вартості КТЗ від 24.05.2017 року визначено: 1) середня ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на 21.01.2016 року визначається рівною 244880 гривень; 2) середня ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на 01.04.2016 року визначається рівною 36970 гривень. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім цього, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про недоведеність обставин, що отриманні від продажу кошти були витрачені не на потреби сім'ї чи не в інтересах позивачки, оскільки шлюбні стосунки фактично між подружжям було розірвано у 2015 році, спільного бюджету сторони вже не мали та проживала окремо. Вказана обставина підтверджується карткою обліку інформації Ширяївського ВП, з якої вбачається, що 30.03.2016 року о 17:15 годин до ч/ч Ширяївського ВП надійшло телефонне повідомлення від [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], про те що, її колишній чоловік [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], без її згоди забрав їх спільно придбаний автомобіль [NUMBER], який знаходився в [ADDRESS]. Таким чином, зазначене рухоме майно є спільним майном подружжя, а тому у порядку поділу спільного майна подружжя слід стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобілів у розмірі 140925 гривень. Крім того у відповідності до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені судові витрати в розмірі 1409, 25 гривень сплаченого судового збору та 396360 гривень за проведення авто-товарознавчої експертизи.

Outcome: approved