Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] На теперішній час відносини між подружжям погіршились, сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та відмовляється в добровільному порядку забезпечувати дитину всім необхідним. Позивачка стверджує, що примирення між нею та відповідачем неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В зв'язку з цим, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього просить покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує на підставах викладених в позовах та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивачки на утримання дитини 1/4 частини його заробітку. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що 22 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони виявляють спільне бажання на розірвання шлюбу, оскільки в них різні погляди на життя та несумісність характерів, втрачене почуття кохання та поваги один до одного, а тому вважають, що примирення між ними вже не можливе. В зв'язку з цим суд вважає, що зберегти сім'ю не видається можливим, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки сім'я фактично розпалася, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, так як вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає зі своєю матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями відповідача. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Слід також зазначити, що статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з норм вищевказаних статей та в силу встановлених в судовому засіданні обставин справи, відповідач повинен здійснювати сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання спільної доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд, врахувавши матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, відомостей про наявність у відповідача інших утриманців в судовому засіданні встановлено не було. Окрім цього, будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, матеріали справи не містять, позовні вимоги визнав повністю та погодився сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем, а тому приймаючи також до уваги положення ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. за дві позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved