Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернувся до суду з позовом про [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9885,00 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.02.2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № IKAPNAISG.24496.001 за умовами якого позивач надав позичальнику строковий кредит у розмірі 52720 грн. на купівлю позичальником автомобіля. Термін користування кредитом визначено до 09.02.2017 р., зі сплатою процентів (відсотків) за користування кредитом у розмірі 16,8% річних. Відповідно до п.4.2.9. Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договорів страхування зазначених п. 4.2.8, продовжити строк дії цих договорів страхування у встановленому законом порядку та надати докази сплати страхового платежу. До повного виконання зобов`язань за Кредитним договором позичальник зобов`язується не призначати будь-яку іншу особу вигодо набувачем за договором страхування. Відповідач зобов`язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку (додаток №2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, щомісячної комісії на надання кредитних ресурсів, що визначено п.п.2.4, 2.5 договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України), з чого слідує можливість сторін самостійно та на власний розсуд встановлювати умови договору у разі, якщо вони погоджені ними та не суперечать вимогам чинного законодавства України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Банк не був ініціатором даних правовідносин. В свою чергу Банком було запропоновано Позичальнику свої умови, на які останній погодився, шляхом підписання Кредитного договору Відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору Відповідач зобов`язаний сплачувати кредит, комісію та проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного місяця. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.2. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику штраф в розмірі 2,0% від суми кредиту зазначеного в п. 1.2. та за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої ;аборгованості за кожен день прострочення (п. 6.3. Кредитного договору). Відповідно до п. 7.1. Кредитний договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором. Сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим Договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років (п. 8.6. Договору). Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.07.2019, за період з 01.12.2014 по 06.11.2015, загальна заборгованість Відповідача по Кредитному договору № IKAPNAISG.24496.001 від 10 лютого 2012 року за штрафами та/або пенею за кредитним договором становить 9 885,00 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.) у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 30.07.2019 р., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до [PERSON] про стягнення заборгованості відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивач ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 10.02.2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № IKAPNAISG.24496.001 за умовами якого позивач надав позичальнику строковий кредит у розмірі 52720 грн. на купівлю позичальником автомобіля. Термін користування кредитом визначено до 09.02.2017 р., зі сплатою процентів (відсотків) за користування кредитом у розмірі 16,8% річних. Відповідно до п.4.2.9. Договору, Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договорів страхування зазначених п. 4.2.8, продовжити строк дії цих договорів страхування у встановленому законом порядку та надати докази сплати страхового платежу. До повного виконання зобов`язань за Кредитним договором позичальник зобов`язується не призначати будь-яку іншу особу вигодо набувачем за договором страхування. Відповідач зобов`язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку (додаток №2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, щомісячної комісії на надання кредитних ресурсів, що визначено п.п.2.4, 2.5 договору. Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.07.2019, у нього виникла загальна заборгованість по Кредитному договору № IKAPNAISG.24496.001 від 10 лютого 2012 року за штрафами та/або пенею за кредитним договором, яка становить 9 885,00 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 10.02.2012 року між сторонами було укладено Кредитний договір № IKAPNAISG.24496.001 за умовами якого позивач надав позичальнику строковий кредит, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кошти, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача за період з 01.12.2014 р. по 06.11.2015р. Пунктом 6.4 Договору визначено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.п.4.2.7 Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 1000 грн за кожний факт порушення та належно виконує обов`язки кредитного договору. Пунктом 6.8 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.п.4.2.9 цього договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 15% від вартості предмету застави, яка визначена в п 35.5 договором застави рухомого майна. Однак, [PERSON] порушено умови укладеного договору, допущено прострочення виконання зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору Відповідач зобов`язаний сплачувати кредит, комісію та проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного місяця. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.2. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику. З матеріалів справи вбачається, що відповідно розрахунку, доданому до позовної заяви, сума заборгованості відповідача станом на 04.07.2018 за кредитним договором № IKAPNAISG.24496.001 від 10.02.2012 становить 9885,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, не повернення кредиту, а так само несплата процентів, у встановлений кредитним договором строк, є неналежним виконанням зобов`язання, що в свою чергу є порушенням зобов`язання у розумінні ст. 610 ЦК України. Порушення зобов`язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, порушення зобов`язання є підставою виникнення у кредитодавця права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. За таких обставин, оскільки відповідачем допущено порушення умов укладеного Договору, що стосуються розміру і строків погашення сплати процентів, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 9885,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved