Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути в свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 32435,25 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.06.2011 року позивач з відповідачем уклали кредитний договір №BLаЖГА00040152 на суму 7100,00 грн. та комісією за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту на строк по 02.06.2014 року включно із платою за користування кредитом 15% річних. Однак відповідач зобов'язання за вказаним вище кредитним договором не виконав, станом на 12.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 32,435 грн., нею порушені пункти кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, у якій просить дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, зазначивши, що у разі неявки відповідача щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оглянувши зібрані докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що 02.06.2011 року сторони уклали кредитний договір №BLаЖГА00040152, на суму 7100,00 грн. на строк по 02.06.2014 року включно із платою за користування кредитом 15% річних та комісією за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Одним із безпосередніх обов'язків відповідача за кредитним договором є відповідно до укладеного графіку щомісячними платежами повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Однак, відповідачем умови договору належним чином не виконано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.15-16), з яким погоджується суд, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 32435,25 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 3773,68 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 1476,41 грн., комісії- 2158,25 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 25126,91 грн. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Пунктами 4.3 та 9 Договору банківського обслуговування передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі 0,50% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Таким чином, перевіряючи наведені розрахунки пені, суд зазначає, що розмір пені, заявлений позивачем в сумі 25126,91 грн. значно перевищує суму наданого відповідачу кредиту, а також суму залишкової заборгованості за кредитом, яка становить 3773,68 грн. На підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 3773,68 грн., виходячи з суми основної заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 11182,02 грн., яка складається з: 3773,68 грн. - заборгованість за кредитом, 1476,41 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2158,25 грн.-комісії та 3773,68 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України та з урахуванням положення ч.1 п.22 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», з відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial