Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач Національний університет харчових технологій звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за надані освітні послуги у розмірі 3000,00грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між Національним університетом харчових технологій та [PERSON] укладено договір про надання освітньої послуги від 01.02.2020 р. № 19-20/П ск-БТ3-29. Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати студенту освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти (якщо законодавством передбачені державні стандарти надання освітньої послуги). Замовник, зі свого боку, зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку,встановлених цим договором (пункт 3.1 Договору), та зобов`язаний дотримуватись обов`язків, передбачених статтею 63 Закону України «Про вищу освіту» (пункт 4.1 Договору). Зазначає, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, на момент укладення договору, становить 10000 грн. (пункт 5.2 Договору). Відповідно до наказу від 10.08.2018 р. № 636-кс, [PERSON] зарахований з 01.09.2018р. студентом 1 курсу денної форми навчання (зі скороченим строком навчання) за спеціальностями за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. Зауважує, що наказом від 27.01.2020 року № 58 кс, [PERSON] переведено з 01.02.2020 року на вакантне місце 2 курсу скороченого терміну, заочної форми навчання факультету біотехнології та екологічного контролю ОС «Бакалавр», спеціальності 162 «Біотехнології та біоінженерія», ОП «Біотехнології: фармацевтична, промислова, харчова, природоохоронна», на навчання за кошти фізичної особи відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556 та п. 2-4 «Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти», затвердженого наказом МОН України від 15.07.1996 року № 245. Наказом від 04.12.2020 р. № 982-кс, [PERSON] відрахований з університету відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», за порушення умов договору з 01.12.2020 р. Додає, що замовник, за надання освітньої послуги першого року навчання, перераховує кошти на рахунок виконавця до 01.02.2020 р. у вигляді попередньої оплати за навчальний семестр у розмірі 5 000,00 грн. без ПДВ (пункт 5.4. Договору). Оскільки відповідача було відраховано з університету 01.12.2020 року, відповідно до наказу від 04.12.2020 р. № 982-кс, заборгованість складає 3000 грн. 00 коп., а саме: за вересень нараховано - 1 000,00 грн.; за жовтень нараховано - 1 000,00 грн.; за листопад нараховано - 1 000,00 грн. Тож, сума заборгованості за надані освітні послуги на даний час складає: 1 000,00 *3 = 3000,00 грн. Крім того, вказує, що відповідно до п. 8.1.4. Договору, його дія припиняється у разі відрахування студента з навчального закладу, згідно із законодавством. Таким чином, [PERSON] навчався в університеті з 01.09.2018 р. по 01.12.2020 р. Відтак, вважає, що договір не виконано з вини замовника (студента), оскільки останнім не було подано жодної заяви про розірвання договору та про відрахування його з університету (614 ЦК України). Крім того, Національним університетом харчових технологій 09.02.2021 р. № 01-63 було направлено листа-попередження студенту з проханням здійснити оплату заборгованості, що залишився без відповіді. Оскільки відповідач у добровільному порядку не погасив суму заборгованості, позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Таким чином, зважаючи на викладене вище, посилаючись на вимоги ст.ст.525, 614, 629, 903 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь Національний університет харчових технологій заборгованість по оплаті за надані освітні послуги у розмірі 3000,00грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2722/21. Ухвалою суду від 07.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відзив на позов не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 25.05.2021 судом отримано заяву від представника позивача за дорученням Сілецької А.О., в якій остання просить розгляд справи проводити без її участі, про результати розгляду справи - інформувати Національний університет харчових технологій шляхом направлення судового рішення на його адресу (а.с.48). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. Справу вирішено розглядати за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про час і місце судового засідання, проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем 01.02.2020 року укладено Договір №19-20/Пск-БТз-29 про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою (а.с.7-8). Строк дії договору з 01.02.2020 року по 28.02.2021 року. Згідно умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання за заочною формою навчання (ступінь вищої освіти-бакалавр), факультет «Біотехнології та екологічного контролю». Строк навчання з 01.02.2020 року по 28.02.2021 року за спеціальністю 162 «Біотехнології та біоінженерія» (п.1 Договору). Згідно вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладання договору становить 10000,00 грн. за перший календарний рік навчання (п.5.2 Договору). Як передбачено п.5.4 Договору, замовник за надання освітньої послуги одержувачу першого року навчання, до 01.02.2020 року перераховує кошти на рахунок виконавця у вигляді попередньої оплати за навчальний семестр в сумі 5000,00грн. Строки внесення оплати за освітню послугу встановлені п.5.5 Договору, де зазначено, що суму в розмірі 5000,00грн. необхідно вносити щосеместрово до 01 лютого та 01 вересня поточного навчального року. Відповідача [PERSON] було зараховано з 01.09.2018 року студентом 1-го курсу денної форми навчання (зі скороченим строком навчання) за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб, що підтверджується наказом Національного університету харчових технологій від 10.08.2018 року №636-кс (а.с.9-10). Як вбачається з Витягу з наказу №58кс від 27.01.2020 року, [PERSON] студента 2-го курсу, який навчався за кошти державного бюджету денної форми навчання, факультету «Біотехнології та екологічного контролю» ОС «Бакалавр», спеціальності 162 «Біотехнології:фармацевтична, промислова, харчова, природоохоронна», переведено з 01.02.2020 року на вакантне місце 2-го курсу скороченого терміну, заочної форми навчання факультету «Біотехнології та екологічного контролю» ОС «Бакалавр», спеціальності 162 «Біотехнології: фармацевтична, промислова, харчова, природоохоронна» на навчання за кошти фізичної особи (а.с.11). [PERSON] , здобувача вищої освіти 3-го курсу (скороченого терміну навчання) ОС «Бакалавр», заочної форми навчання факультету «Біотехнології та екологічного контролю», спеціальності 162 «Біотехнології: фармацевтична, промислова, харчова, природоохоронна» відраховано з університету за порушення умов договору про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою, з 01.12.2020 року, що підтверджується Витягом з наказу №982кс по Національному університету харчових технологій від 04.12.2020 року (а.с.12). Вищевикладена інформація також знайшла своє підтвердження відповідно даних Особової картки студента [PERSON] (а.с.14). Як вбачається із Довідки-розрахунку заборгованості згідно Договору №19-20/ІІск-БТз-29 від 01.02.2020 року, за надання освітніх послуг по навчанню [PERSON] , сума наявної заборгованості за період вересень - листопад 2020 року включно, становить 3000,00грн.(а.с.13). З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було надіслано листа, в якому останній інформувався про розмір наявної заборгованості - 3000,00грн., а також про необхідність її сплати протягом 20 календарних днів (а.с.15-17). Однак, відповідач заборгованість за надані освітні послуги не погасив. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві відповідні освітні послуги. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 903 ЦК України, передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, не оплативши у вказаний в договорі строк плату за навчання, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, установлені договором або законом. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи вищевказані положення норм матеріального права та те, що відповідач належним чином не виконав договірні зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 3000,00 грн., суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача, оскільки вони є законними та обґрунтованими. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №542 від 16.03.2021. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved