Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в якому просила усунути перешкоди у її праві власності на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником домоволодіння за зазначеною вище адресою. Однак у будинку на даний час зареєстрована попередня власниця домоволодіння - [PERSON] . З моменту укладення договору купівлі-продажу домоволодіння право власності та користування відповідачки на дане майно втрачено. Реєстрація місця проживання [PERSON] порушує її права та інтереси, оскільки не дає можливості отримати субсидію, а при сплаті за користування водопостачанням та вивезення твердих відходів враховується і її особа. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Ухвалою судді від 2 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та призначено розгляд справи по суті на 16 годину 00 хвилин 28 жовтня 2019 року. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відповідачка [PERSON] правом на подання відзиву не скористалась, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи судом здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідити та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. Із договору купівлі-продажу від 19 січня 2018 року, вбачається, що [PERSON] , діючи по довіреності від імені [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір, за змістом якого покупець прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями за номером [ADDRESS] (а.с.7). 19 січня 2018 року проведена державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями (а.с.8). Відповідно до довідки Новоушицької селищної ради № 6643 від 5 червня 2018 року, [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що після продажу домоволодіння, [PERSON] , як колишній власник, втратила право користування ним, акт реєстрації відповідачки у квартирі створює позивачці безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, а тому остання має право вимагати усунення таких порушень у здійсненні нею права власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Розподіляючи судові витрати , суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідачки, понесені позивачкою витрати на оплаті судового збору у сумі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved