overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву мотивує тим, що 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис №47. Сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з нею. З жовтня 2016 року між нею та відповідачем припинено шлюбні стосунки. Вважає, що строк для примирення сторін надавати їм судом буде недоцільно. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач до початку проведення судового засідання надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Строк для примирення просить не надавати. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, строк для примирення просить не надавати. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив такі обставини. 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №47 (а.с.5). Сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). З жовтня 2016 року між сторонами припинено шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, спір про поділ спільного майна буде вирішений в іншому судовому порядку, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, врахувавши позиції сторін, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений нею при зверненні до суду у розмірі 640,00 грн., адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Салтиково - Дівицької сільської ради, третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П., в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями садиби №28 по вулиці Деснянській в селі Салтикова Дівиця Куликівського району Чернігівської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що [NUMBER] року в селі Салтикова Дівиця Куликівського району Чернігівської області помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Головою даного домогосподарства та його власником був померлий. За життя померлий заповіту не складав, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивачка. Інших спадкоємців немає. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла шляхом надання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області, яким 19 березня 2015 року була заведена відповідна спадкова справа №17/2015. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння та не зареєстрував на нього своє право власності. В зв'язку з цим у неї немає можливості вирішити питання, пов'язані з одержанням домоволодіння у спадщину інакше, як у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала до суду письмове клопотання, в якому просила провести розгляд справи без її участі та позов задовольнити. Представник відповідача - Салтиково - Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Але надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи без його участі. Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Але надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [NUMBER] року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Єдиним спадкоємцем за законом є позивачка. Інший спадкоємців немає. Покійному на праві особистої приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка після смерті чоловіка прийняла спадщину. Але успадкувати домоволодіння шляхом вчинення нотаріальних дій позивачка не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував на себе право власності на спірне домоволодіння, хоча і був його власником. Вирішення цього питання можливе лише в судовому порядку. Відповідач визнав позов. Визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За вказаних обставин суд вважає, що є всі правові підстави визнати за позивачкою право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину автомобіля і просила постановити рішення, яким поділити між нею та відповідачем автомобіль марки Nissan - XТrail, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], який був набутий ними під час шлюбу, і визнати за нею право власності на ? частину цього автомобіля. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що він з 04 лютого 1995 року по 12 грудня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Під час зареєстрованого шлюбу вони придбали автомобіль марки Nissan - XТrail, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], а на момент розірвання шлюбу даний автомобіль було відчужено за згодою позивачки. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 лютого 1995 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано у палаці одруження «Орджонікідзевський, а/з № 65 (а.с. 7). Під час зареєстрованого шлюбу, 20 жовтня 2010 року, сторонами було придбано автомобіль марки Nissan - XТrail, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], право власності на який було зареєстровано на [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Відповідно довідки Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 52/11495 від 08 грудня 2014 року з 12 листопада 2013 року власником спірного автомобіля марки Nissan - XТrail, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 51). Згідно ч. 2 ст. 368 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він ічинений за згодою всіх співвласників. Оскільки спірне майно - автомобіль марки Nissan - XТrail, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], хоча і було придбано сторонами під час зареєстрованого шлюбу і було їх спільно нажитим майном, але в подальшому під час шлюбу було відчужено і на теперішній час не належить сторонам на праві власності, то суд вважає, що підстави для визнання за позивачкою права власності на ? частину цього автомобіля - відсутні. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про позбавлення батьківських прав і просила позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 04 січня 2000 року до 13 травня 2004 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя [INFO] в них народився син - [PERSON]. Відповідач аліменти на утримання дитини на її користь з 2005 року не сплачує, участі в його вихованні не приймає. Оскільки вона не має зв'язку із відповідачем, то позбавлена можливості отримати від нього дозвіл на виїзд сина за кордон на відпочинок, екскурсію та до родичів, що порушує права дитини. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивачка в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивачки визнав (а.с. 17). Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивачки підтримав. Прокурор в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивачки підтримав. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 січня 2000 року до 13 травня 2004 року (а.с. 6). Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Відповідач аліменти на утримання дитини на її користь з 2005 року не сплачує, участі в його вихованні не приймає. Оскільки вона не має зв'язку із відповідачем, то позбавлена можливості отримати від нього дозвіл на виїзд сина за кордон на відпочинок, екскурсію та до родичів, що порушує права дитини. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Ці обставини визнані відповідачем та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. З відповідача також слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про позбавлення батьківських прав і просила позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2000 року. Фактично шлюбні стосунки вони припинили у серпні 2003 року і з цього часу проживають окремо. За взаємною згодою дитина залишилася проживати з нею. З 2003 року відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує, не спілкується з ним і його життям не цікавиться. На теперішній час син вже свого батька не пам'ятає, не має до нього ніяких почуттів, оскільки за усі ці роки його жодного разу не бачив. Відповідач усунувся від виховання дитини і не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивачки підтримав. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2000 року до 29 березня 2005 року (а.с. 6). Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Відповідач аліменти на утримання дитини на її користь з 2004 року не сплачує, участі в його вихованні не приймає. Оскільки вона не має зв'язку із відповідачем, то позбавлена можливості отримати від нього дозвіл на виїзд сина за кордон на відпочинок, екскурсію та до родичів, що порушує права дитини. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Ці обставини визнані відповідачем та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. З відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя і просила здійснити поділ їх спільного майна і виділити їй у власність ? частину квартири [ADDRESS] посилаючись на те, що з 22 червня 1991 року до 20 лютого 2012 року вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого за спільні кошти на ім'я відповідача за договором купівлі-продажу від 09 серпня 1994 року вони придбали спірну трикімнатну квартиру, яку розділити у добровільному порядку не можуть. Позивачка в судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в разі неявки відповідача в судове засідання просила розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання рекомендованих листів суду із судовими повістками, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачкою докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним майном є квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 09 серпня 1994 року (а.с. 6-7). Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 1991 року по 10 лютого 2012 року. У період шлюбу, а саме 09 серпня 1994 року, спільними зусиллями та за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON] придбало за договором купівлі - продажу квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Суд вважає, що спірну квартиру було придбано сторонами за рахунок спільних коштів, оскільки її було придбано під час зареєстрованого між сторонами шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 3654 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона з відповідачем разом не проживає, дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має для цього матеріальну можливість. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що на теперішній час він не працює, не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць, оскільки сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінив надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 2). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Подружжя мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Дитина мешкає з позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Такий висновок суду ґрунтується на відсутності заперечень відповідача і доказів сплати ним аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом, на теперішній час відповідач не працює та сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу в розмірі 500 грн. на місяць. Будь - яких доказів, в підтвердження наявності у відповідача доходів позивачкою суду не надано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином суд вважає, що доходи відповідача не дозволяють йому виплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 1000 грн. на місяць, оскільки після сплати аліментів в такому розмірі, на життя відповідачу взагалі ніяких коштів не залишиться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1059 грн. Суд зазначає, що позивачка також має обовязок щодо участі в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 529 грн. 50 коп. щомісячно, що становить 1/2 частину законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років. Також, на відповідача слід покласти і обовязок сплатити судовий збір по справі на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 75, 180, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. на місяць на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає, хоча має для цього матеріальну можливість, оскільки працює не офіційно та має мінливий заробіток. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх дитини в розмірі 300 грн. щомісяця. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінив надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Подружжя мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Дитина мешкає з позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Такий висновок суду ґрунтується на відсутності заперечень відповідача і доказів сплати ним аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, на теперішній час відповідач офіційно не працює. Будь - яких доказів, в підтвердження наявності у відповідача доходів позивачкою суду не надано. Таким чином суд вважає, що доходи відповідача не дозволяють йому виплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 2000 грн. на місяць, оскільки після сплати аліментів в такому розмірі, на життя відповідачу взагалі ніяких коштів не залишиться. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1032 грн. Суд зазначає, що позивачка також має обов'язок щодо участі в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 516 грн. щомісячно, що становить 1/2 частину законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років. Також, на відповідача слід покласти і обов'язок сплатити судовий збір по справі на користь держави. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 75, 180, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: partial