Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2009 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] За цей час у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені і вона переїхала проживати за місцем своєї реєстрації. Дочки проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні при тому, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і отримує незначну соціальну виплату. Вона самостійно оплачує перебування старшої дочки у дитячому садку, що складає 6 грн. на день. Менша дочка часто хворіє і потребує додаткових витрат на лікування, розвиток. Відповідач працездатного віку, стягнень за виконавчими листами не має, працює в м.Кролевець неофіційно та отримує дохід, який повністю витрачає на свої потреби, матеріальну допомогу їй та дітям він надавати відмовляється. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дітей в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та на себе, як на дружину, в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно до досягнення меншою дочкою трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та про відкладення розгляду справи суду не надав. Під час проведення попереднього судового засідання відповідач визнав позовні вимоги частково і згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. За таких обставин, враховуючи, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи та пояснень позивачки встановлено, що з 2009 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах під час яких у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матірю (а.с.5, 6). З травня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо, діти проживають з матірю, що вбачається з довідки голови вуличного комітету (а.с.8) та перебувають на її утриманні. Домовленості між сторонами щодо утримання дочок і позивачки немає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований і має мінливий дохід, то є підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач інших утриманців (крім дружини та власних дітей) не має. При цьому суд також враховує, що прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік», з 01 січня 2015 року на одну особу становить 1176 грн., а на дитину до 6 років 1032 грн., позивачка не працює і на даний час не має можливості працювати у звязку з необхідністю здійснювати догляд за дитиною віком до трьох років. Також враховується, що інших доходів, крім щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. (а.с.9), позивачка не має, а тому стягнення аліментів є необхідним для захисту її інтересів та інтересів дітей. Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач на сьогодні має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст.80, 182, 184 СК України, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки щодо дітей, в тому числі утримувати їх, а також утримувати дружину до досягнення меншою дочкою [PERSON] трьох років і з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону та аліменти на дружину в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісяця до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Враховуючи положення ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня предявлення позову. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.84, 91, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial