Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування виконавчий комітет Костянтинівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , народила дитину - [PERSON] [INFO] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження були зазначені зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 07 липня 2017 року за спільною заявою матері [PERSON] та [PERSON] до відомостей актового запису про народження дитини були внесені зміни - батьком відповідно до ст.. 126 СК України записаний [PERSON] , [INFO] , громадянин Китайської Народної Республіки. [PERSON] з сином проживали за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка зловживала алкоголем, належних умов для виховання сина не створила - квартира потребувала ремонту, водопостачання не функціонувало, за борги було відключене електропостачання. Кошти, отримані в якості державної допомоги сім`ям з дітьми [PERSON] використовувала на особисті потреби, на придбання алкоголю, тощо. Сім`я [PERSON] з 24 жовтня 2014 року двічі перебувала під соціальним супроводом з метою формування навичок батьківства, мінімізації шкідливих звичок (вживання алкогольних напоїв), сприяння у вирішенні соціально-побутових питань. На деякий час виконання відповідачкою батьківських обов`язків дещо нормалізувалося, але з восени 2015 року відповідачка припинила виходити на зв`язок з фахівцями соціальних служб. Мати не виконувала рекомендацій спеціалістів, дитину до дошкільного навчального закладу не влаштувала, не працевлаштувалась, продовжувала зловживати алкоголем та нехтувати своїми батьківськими обов`язками. 13 серпня 2017 року внаслідок невиконання вимог пожежної безпеки [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , сталася пожежа. Житло остаточно прийшло у непридатний для проживання стан. Після цього [PERSON] покинула постійне місце проживання, яке у подальшому змінювала. 22 листопада 2019 року на [ADDRESS] співробітниками поліції був виявлений бездоглядний [PERSON] , який був госпіталізований до педіатричного відділення лікарні. На засіданні комісії з питань захисту дітей мати дитини [PERSON] вище вказані факти не заперечувала. Також, було встановлено факт перебування відповідачки на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом F 10.2 «синдром залежності внаслідок вживання алкоголю». Записаний батьком відповідач [PERSON] кілька разів змінював адресу свого проживання: до липня 2017 року - [ADDRESS] ; у подальшому - [ADDRESS] ; з вересня 2017 року - [ADDRESS] . Участі у вихованні та утриманні дитини відповідач не приймає, жодного разу її не відвідував, будь-яким чином не спілкувався, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування, фактично кинув дитину напризволяще. За запис [PERSON] батьком дитини відповідачка [PERSON] , діючи з особистих інтересів, не пов`язаних з вихованням та утриманням дитини, отримала матеріальну допомогу, яку використала на свої потреби. Позивач вважає, що невиконання відповідачами [PERSON] , [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дитини носить постійний характер, вони свідомо ухиляються від їх виконання, а [PERSON] крім того є хронічним алкоголиком, що несе загрозу життю, здоров`ю та моральному вихованню малолітнього [PERSON] . Діючи в інтересах дитини, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини, а також стягнути з відповідачів аліменти на її утримання у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, до якої дитину буде влаштовано на постійній основі. Представники поозивача [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтримали в повному обсязі позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві та висновку органу опіки та піклування обставини, зазначили, що відповідачі у справі неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, відповідачка [PERSON] у теперішній час не має постійного місця проживання, її квартира, де вона проживала з дитиною, згоріла. У [PERSON] відсутній паспорт, офіційно вона не працює, зловживає спиртними напоями, їй встановлено діагноз синдром залежності внаслідок вживання алкоголю. Сім`я відповідачки перебувала під соціальним супроводом, позитивних змін це не дало. Відповідач [PERSON] був записаний батьком дитини відповідачкою з власної вигоди. Жодної участі у житті хлопчика відповідач не приймає. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги не визнала, не погоджуючись із викладеними у позовній заяві обставинами, пояснила, що виконувала свої батьківські обов`язки відносно сина, дитина завжди була чиста, охайна, нагодована. Вона могла інколи випити спиртне, на обліку у лікаря-нарколога перебуває, але у теперішній час не п`є, підробляє ремонтними роботами. Не згодна, що її дитину було знайдено на вулиці, бо в той час вони з дитиною разом йшли від її тітки до куми через дитячу площадку, де їх зупинив патруль поліції. Вона дійсно у той час була у нетверезому стані, але дитина не була бездоглядна. У теперішній час вона винаймає будинок на селищі Сантуринівка м. Костянтинівки, де є все необхідне: електропостачання, вода, окрема кімната для дитини. Паспорта в неї дійсно немає, зараз вона зайнялася його оформленням та бажає працевлаштуватися офіційно. Дитину вона дійсно не оформляла до дитячого садка, це пов`язано зі зміною місця проживання. Записуючи відповідача у справі батьком дитини, вона вважала, що це тимчасово, їй говорили, що це діятиме три роки. Зазначаила, що бажає повернути сина. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що займає посаду інспектора з ювенальної превенції Костянтинівського відділення поліції. Від громадян на службу «102» був виклик про те, що відповідачка з дитиною перебуває у дворах багатоповерхових будинків по [ADDRESS] , [PERSON] у нетверезому стані, а дитина бездоглядна. При виїзді на місце інфомація підтвердилася. Відповідачка не могла пояснити, де вони мешкають. Дитина була брудна, одягнена занадто легко, не зрозуміло коли востаннє їла, було вирішено її вилучити, оскільки на той час відповідачка не могла виконувати свої батьківські обов`язки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює медичною сестрою Центру первинної медико-санітарної допомоги амбулаторії № 5 м. Костянтинівки, з березня 2014 року дитина відповідачки [PERSON] перебувала під її наглядом за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови у квартирі були неналежні, не було центрального водопостачання, речі дитини були брудні, запаковані у пакети, як казала відповідачка, вона носила їх прати до сусідки. Свідок зустрічала у помешканні [PERSON] сторонніх сумнівних осіб. У перші місяці мати з дитиною відвідувала поліклініку, однак після досягнення дитиною шести місяців її вже було важко знайти, при виході до місця проживання двері ніхто не відчиняв. Зусиллями медичних працівників дитина була щеплена за віком, хронічних захворювань не мала. Після досягнення хлопчиком трьох років до лікарні мати його не приводила, тому невідомо чи він хворів у подальшому. Дитячий садок дитина не відвідувала, мати не займалась оформленням через нестачу коштів. Після пожежі у квартирі відповідачка часто змінювала місця проживання. Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем із соціальної роботи ЦСССДМ Костянтинівської міської ради, в судовому засіданні пояснила, що в поле зору служби сім`я [PERSON] потрапила у 2016 році за зверненням сусідів, які повідомили що одинока мати проживає з дитиною, часто вживає спиртні напої та дитиною не займається. Сім`я була взята під соціальний супровід, відвідувалась спеціалістами служби. У квартирі відповідачки було відсутнє водо- та електропостачання, але було встановлено, що наявні продукти харчування, чисті речі. Спочатку [PERSON] йшла на контакт, з нею проводилася профілактична робота щодо зловживання алкоголем, необхідністю влаштування дитини до дитячого садка. У подальшому ситуація змінилась, відповідачку було важко знайти, вона не виконувала надані їй рекомендації, при відвідуванні не відчиняла двері, не відповідала на дзвінки, не реагувала на залишені у дверях повідомлення, сусіди повідомляли, що мати продовжує вживати спиртне, збирає вдома гучні компанії, а дитина бездоглядна. 01 червня 2016 року сім`я [PERSON] була знята з обліку з негативним результатом. Судом під час підготовчого провадження було задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про допит свідків, яких неодноразово було викликано у судове засідання . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , додаткові свідки [PERSON] , [PERSON] , клопотання про допит яких заявлялося відповідачкою [PERSON] , на виклики суду не з`явились. У подальшому відповідач [PERSON] своє клопотання про виклик вказаних свідків не підтримала, на допиті свідків не наполягала. При цьому, долучені відповідачкою до матеріалів справи письмові свідчення [PERSON] суд не приймає до уваги (а.с. 98), оскільки такі пояснення не є належним та допустимим доказом відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Приймаючи до уваги малолітній вік дитини [PERSON] , суд, враховуючи думку часників судового розгляду, вважає за недоцільне з`ясовувати його думку стосовно питання, яке розглядається судом, в порядку ст. 171 СК України. Заслухавши пояснення представників Органу опіки та піклування, відповідачки [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6), відповідно до копії сторінки паспорту з відміткою про місце проживання, копії поквартирної картки, картки прописки КП «СЕЗ» від 12 лютого 2019 року (а.с. 7, 8), відомостей Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради за вих.№170/09 від 15 січня 2020 року (а.с. 39-40) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15 січня 2014 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] , відповідно до відомостей Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради за вих.№171/09 від 15 січня 2020 року (а.с. 42-43) знят по повідомленню 06.04.18 м.Одеса, згідно відомостей Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знят з обліку 30 травня 2019 року, не вказано куди (а.с. 37). Відповідно до свідоцтва про народження, повторного свідоцтва про народження, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 10, 11, 12-14) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого на підставі заяви матері згідно з ч.1 ст. 135 СК України зазначено [PERSON] , на підставі заяви матері та батька про визнання батьківства №15.18-36-78 від 07 липня 2017 р. Костянтинівським міським відділом ДРАЦС внесено зміни та відповідно до ст. 126 СК України батьком дитини зазначено [PERSON] , громадянина Китайської Народної Республіки. Малолітній [PERSON] відповідно до копії поквартирної картки, картки прописки КП «СЕЗ» від 12 лютого 2019 року разом із матір`ю [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 8). З довідки Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області (а.с.6) вбачається, що у книзі обліку знайдених та вилучених документів у Костянтинівського ВП Бахмутського відділу ГУНП Донецької області паспорт громадянина України виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] не значиться. [PERSON] перебувала на обліку в УСЗН Костянтинівської міської ради та отримувала допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] , до 10 березня 2017 року , а також допомогу одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, що вбачається з розпорядження про припинення виплат (а.с. 16), повідомлення про переплату, рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми (а.с. 15, 17). Як вбачається з довідки ВСП КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Краматорська» у м.Костянтинівка №200 від 19.12.2019 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 2015 року (а.с.9). Відповідно довідки ВСП КЗОЗ «ОКПЛ м.Слов`янськ» КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівки» №198 від 19.12.2018 року [PERSON] , [INFO] на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.9). Вироком Костянтипнівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року у справі № 233/3760/16-к [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт. (а.с. 95, 150). Вироком Костянтипнівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2020 року у справі № 233/981/20 [PERSON] визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин. (а.с. 96-97, 151). 13 серпня 2017 року за місцем проживання відповідачки: [ADDRESS] , внаслідок необережного поводження з вогнем громадянкою [PERSON] сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 13.08.2017 року складеним комісією у складі провідного інспектора Костянтинівського районного відділу ГУ ДСНС України у Донецькій області лейтенанта служби цивільного захисту [PERSON] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 25 листопада 2019 року, складеного представниками Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради на підставі повідомлення Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП про покинуту дитину з метою встановлення місця перебування матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20), у вказаному помешканні мають постійне місце реєстрації: - власниця [PERSON] , [INFO] , - син власниці [PERSON] , [INFO] , але не проживають з 2017 року, місце проживання нікому не відоме. Останній раз [PERSON] сусіди бачили влітку 2019 року. За час проживання [PERSON] зарекомендувала себе асоціальною поведінкою: зловживає алкоголем, не працює, дитину не виховує. На час обстеження двері квартири забиті цвяхами, доступу до житла не має. Зі слів сусідів квартира [ADDRESS] після пожежі у 2017 році власницею [PERSON] не використовується оскільки в ній немає світла, газо, - водопостачання, потрібен капітальний ремонт. В квартирі немає ніяких умов для проживання. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22 листопада 2019 року, складеного інспектором ЮП Костянтинівського ВП Ждановим В.М. у присутності працівника закладу охорони здоров`я, представника ССД, знайдена дитина [PERSON] , [INFO] , зовнішньо здорова, у свідомості, тілесних ушкоджень не має, одяг по сезону, але брудний, була доставлена до КМП «БЛІЛ» КМР (а.с.19). Службою у справах дітей Костянтинівської міської ради відповідач [PERSON] повідомлявся про обов`язок забрати [PERSON] , [INFO] , який знаходиться в педіатричному відділенні комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради», для утримання та виховання (а.с. 21, 22, 25). З відповіді ССД Виконавчого комітету Мирноградської міської ради №13-30/0971 від 09.12.2019 року (а.с.23-24) вбачається, що [PERSON] зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] не значиться. Згідно інформації Управління освіти міської ради м. Костянтинівки Костянтинівської міської ради №1643/01-30 від 17.12.2019 року, про виконання матір`ю [PERSON] обов`язків по здобуттю дитиною дошкільної освіти, станом на [INFO] дитина [PERSON] , [INFO] до спискового складу дітей закладів дошкільної освіти міста не зараховувся (а.с.27). Питання про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини було предметом розгляду засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради (а.с. 26, 26 зворот). Як вбачається з повідомлення КМЦСССДМ за № 625 від 19 грудня 2019 року (а.с. 28) сім`я [PERSON] двічі перебувала під соціальним супроводом з 24.10.2014 року по 27.02.2015 року та з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року. За результатами роботи було з`ясовано, що [PERSON] з дитиною проживала у однокімнатній квартирі, в якій належних умов для життя і розвитку дитини створено не було. Мати на контакт виходила не завжди, не виконувала рекомендації спеціалістів, дитиину не влаштовувала до дитячого садку, не працевлаштувалась, зловживала спиртними напоями. Рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 18.12.2019 року №1071 (а.с. 29) малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 27 грудня 2019 року № 1306/26 (а.с.30) Орган опіки та піклування у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , громадянина КНР, батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п.6. та п.7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт ухилення відповідачів [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Так, відповідач [PERSON] від виховання дитини самоусунувся, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, тощо. Зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав відносно сина. Узв`язку з чим [PERSON] , [INFO] , необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини - [PERSON] , [INFO] . Водночас, згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 14 травня 2020 року у цивільній справі № 420/1753/20. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, приймаючи до уваги ставлення матері, відповідачки [PERSON] , до своєї малолітньої дитини, яка у теперішній час виявляє небайдужість до долі сина, стурбованість його майбутнім, вживає заходів до оформлення документів та офіційного працевлаштування, суд вважає, що підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини у даний час відсутні. В той же час, суд вважає за необхідне здійснити захист малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом відібрання її від матері, [PERSON] , яка неналежним чином виконувала батьківські обов`язки, без позбавлення батьківських прав в порядку ст. 170 СК України. Згідно ч.5 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за необхідне в порядку ст. 182, ст. 184 СК України стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, з 03 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру та повним задоволенням позовних вимог майнового характеру з відповідачів в дохід держави слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial