Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Кредит-ФОС» звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 27.03.2014р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 67, згідно умов якого останній отримав строковий кредит у розмірі 10 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39 % річних, з терміном повернення кредиту і відсотків до 27.03.2015р. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобовязався повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановленні кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №67-1 від 27.03.2014р., згідно якого останній виступив поручителем по зобовязаннях за кредитним договором перед позивачем. Однак, відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 5940,66грн. і право на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів. У судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 27.03.2014р. між кредитною спілкою «Кредит-ФОС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 67, надалі кредитний договір. Згідно умов кредитного договору, позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 10000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39 % річних, а останній зобовязався повернути кредит частинами і сплатити відсотки та виконати інші зобовязання за кредитним договором у повному обсязі до 27.03.2015 р. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 10000 грн. на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно пункту 3.2.2 кредитного договору, позичальник зобовязаний використати кредит за цільовим призначенням, визначеним цим договором; погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному цим договором; надавати кредитодавцю всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового призначення кредиту; укласти договір щодо забезпечення виконання зобовязання позичальником перед кредитодавцем за цим договором. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 04.09.2015року утворилася заборгованість у розмірі 5940,66грн., з яких: 4890грн. неповернутий кредит; 1050,66грн. несплачені відсотки за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №67-1 від 27.03.2014р., згідно якого останній виступив поручителем по зобовязаннях за кредитним договором перед позивачем. Згідно пункту 4.2 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати за боржника зобовязання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та в строки, встановлені цим договором. У відповідності до ст.ст.553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідач поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність разом з відповідачем - боржником [PERSON] за повне виконання ним зобовязань за кредитним договором №67 від 27.03.2014р. Як вбачається з ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. На момент розгляду справи в суді відповідачем не погашена заборгованість за кредитним договором №67 від 27.03.2014р. та відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, а тому позов слід задоволити. Також, згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved