Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитинив розмірі 2500 гривень. На обґрунтування позову посилається на те, що 26 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №61. В період шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. З серпня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо. З того часу він матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає, донька є інвалідом дитинства та знаходиться під наглядом спеціалістів Харківської міської дитячої лікарні №5, а також лікарів міської дитячої поліклініки №7 м. Харкова, перебуває на диспансерному обліку у лікарів: невролога, кардіолога, офтальмолога, генетика, ортопеда, якими визначений курс обстеження та лікування. Дитина відвідує логопеда, дефектолога, лікувальний масаж, іппотерапію, а також їй рекомендовано плавання та дельфінотерапія, які вона відвідує, а також психолого-педагогічна реабілітація. Через вказані обставини позивачка можливості працювати не має, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною, займатися її лікуванням, реабілітацією, оздоровленням, розвитком, та самостійно забезпечує її усім необхідним: ліками, підгузниками, їжею, одягом, взуттям, сплачує за лікування в реабілітаційному центрі. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 гривень, оскільки він є працездатною особою, працює неофіційно у м. Прага, та має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі, але не робить цього добровільно. Позивачка [PERSON] в судове засідання 08 жовтня 2018 року не з'явилася, згідно поданої заяви просила розглянути справу за її відсутності та в порядку заочного провадження, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.70). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем мешкання (а.с.72,73), в судове засідання 08 жовтня 2018 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року №157, спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с.9). Згідно Медичного висновку №31/110/14 про дитину-інваліда віком до 18 років від 03 грудня 2014 року, та виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON], [INFO] є дитиною інвалідом, та потребує постійного догляду та лікування (а.с.10-18). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, стан здоров'я як відповідача, так і дитини, яка є дитиною - інвалідом та потребує постійного лікування та догляду. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 липня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1944 гривні, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати свою дитину. Суд вважає, що оскільки малолітня [PERSON], [INFO] є дитиною інвалідом , що підтверджується матеріалами справи, стан її здоров'я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, тому розмір аліментів необхідно визначити на рівні, який й би міг частково задовольнити потреби на утримання дитини та її лікування, оскільки обов'язки батьків по утриманню дитини є рівними. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 2500 гривень 00 копійок щомісячно, що приблизно буде дорівнювати прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved