Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час оформлення нотаріального договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Садовій, 22 в м.Бобровиця Чернігівської області дарувальником [PERSON] вона з`ясувала, що все її майно заарештоване згідно постанови державної виконавчої служби у Бобровицькому районі про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, серії АН № 442828 від 23.05.2006 року, внесеного до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 25.05.2006 року. 05.07.2017 року вона звернулася із скаргами на адресу Бобровицького районного відділу ДВС та Головного територіального управління юстиції , в яких просила провести перевірку за вказаним фактом та звільнити її майно з незаконного арешту. У знятті арешту їй було відмовлено та листами її повідомлено, що згідно даних АСВП станом на 20.02.2018 року на виконанні у відділі не перебуває виконавчих документів про стягнення з неї заборгованості. Всі виконавчі провадження відносно неї завершені з підстав «штраф стягнуто та перераховано» та «борг сплачено», всі виконавчі провадження завершені протягом 2008-2012 років. Враховуючи те, що до Бобровицького районного відділу ДВС виконавчий документ, боржником за яким є вона не надходив та на примусовому виконанні не перебуває, тому просить зобовязати відповідача зняти арешт, накладений на все її майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.32). В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив суд зняти арешт, накладений на майно [PERSON] постановою Державної виконавчої служби у Бобровицькому районі серії та номер АН 442828 від 23.05.2006 року. Представник Бобровицького РВ ДВС в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Садовій, 22 в м.Бобровиця Чернігівської області на підставі договору дарування, укладеного 01.12.2016 року (а.с.14). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 74506197 від 01.12.2016 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу, [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер АН 442828, виданий 23.05.2006 року Державною виконавчою службою у Бобровицькому районі було внесено відомості про державну реєстрацію обтяження у виді арешту нерухомого майна (а.с.16). З метою зняття арешту з майна [PERSON] звернулася до Бобровицького районного відділу державної виконавчої служби та управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Як вбачається із листів №В-398/2.2 від 21.07.2017 року та №805 від 21.02.2018 року, арешт, накладений на майно [PERSON] знято не було та повідомлено останню про те, що на виконанні у Бобровицькому районному відділі ДВС не перебуває виконавчих документів про стягнення з неї заборгованості. Окрім цього зазначено, що згідно даних АСВП (спецпідрозділу ЄДРВП) виконавчі провадження, які були відкриті у відділі відносно боржника [PERSON], завершені. При перегляді стану інформації по виконавчих провадженнях встановлено, що вони завершені з підстав: «штраф стягнуто та перераховано» та «борг сплачено», в жодному з ЄДРВП не зазначено про накладення арешту на майно боржника, всі виконавчі провадження завершені протягом 2008-2012 років. Визначити чи завершено виконавче провадження, за яким накладався арешт на майно [PERSON] неможливо, оскільки строки зберігання виконавчих проваджень закінчилися і всі виконавчі провадження знищені (а.с.12,13). Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Однак, всупереч вимогам вищезазначеної статті, державний виконавець не вчинив дій, передбачених даною статтею, порушивши при цьому право власності [PERSON] Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходівзабезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Враховуючи те, що виконавчі провадження, які були відкриті відносно боржника [PERSON] завершені та на даний час на виконанні не перебувають, у звязку із знищенням закінчених виконавчих проваджень відділ державної виконавчої служби не має змоги зняти арешт із майна [PERSON], який порушує її право приватної власності, та позбавляє її змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved