Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

\~Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким \~стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість по договору №604980 від 24.03.2011 року у сумі 58005,41 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту у сумі 15201,34 грн., прострочених відсотків по кредиту у сумі 6357,20 грн., комісії у сумі 830,80 грн., штрафних відсотків за прострочений кредиту у сумі 505,81 грн., інфляційних витрат у сумі 280,16 грн., 3% річних у сумі 31,44 грн.; покласти на відповідача обовязок відшкодувати сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 580,41 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 24.03.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір, згідно якого позивач зобовязувався відкрити відповідачу поточний рахунок №26259000634347 у національній валюті гривні зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 36% та встановленням кредитного ліміту у сумі 50000 грн. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, відкрив поточний рахунок з встановленою кредитною лінією у розмірі 50000 грн., проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернула, допустила заборгованість за кредитом, загальна сума якої становить 58005,41 грн. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надіслала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) \~\~зобовязується \~\~надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.03.2011 року між [PERSON] та ПАТ ««ВТБ Банк» укладено договір № 604980 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік.. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних\~формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана відповідачем [PERSON] заява-договір на оформлення пакета послуг «Привілей», анкета-заява на оформлення банківських продуктів, договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів та графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг складає договір про надання банківських послуг. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 2.6. договору банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів від 24.03.2011 року визначено, що договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банку. Відповідно до п. 1.1 цього договору, банк зобовязується відкрити клієнту поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, відповідно із заявою клієнта та зобовязується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, а клієнт зобовязується сплачувати Банку плату за надані послуги відповідно до діючих тарифів банку. Згідно п. 1.3 договору, банк встановлює кредитний ліміт у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсоткової ставки 36% річних;банк надає пільговий період зі сплати відсотків за користування кредитним лімітом на термін 45 днів з дати першої транзакції або з першої транзакції після повного погашення заборгованості, а у разі непогашення заборгованості в повному обсязі в строк пільгового періоду, відповідач до 15 числа кожного місяця сплачує мінімальний щомісячний платіж, що становить 7% від використаного кредитного ліміту. Також відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг, підписаного відповідачем [PERSON], комісійна винагорода банку за зняття готівкових коштів становить 3% від суми зняття. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобовязання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернула та станом на 21.08.2014 року допустила заборгованість за кредитом в сумі 58005,41 грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту у сумі 15201,34 грн., прострочених відсотків по кредиту у сумі 6357,20 грн., комісії у сумі 830,80 грн., штрафних відсотків за прострочений кредиту у сумі 505,81 грн., інфляційних витрат у сумі 280,16 грн., 3% річних у сумі 31,44 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved