Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачки [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 19.03.2011 року помер їх батько [PERSON], який до дня смерті постійно проживав за адресою: [INFO]. Згідно з випискою з погосподарської книги Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області власником житлового будинку, розташованого за адресою: с.Пашківка, вул..Зелена б.23, Макарівського району Київської області, є [PERSON], разом з яким на момент його смерті, а саме до 19.03.2011 року, проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка. Таким чином, [PERSON] дружина померлого, яка будучи зареєстрованою постійно проживала з померлим, прийняла спадщину після його смерті, а також заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті батька подали [PERSON] та [PERSON], дочки померлого. 12.09.2014 року померла [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшов садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Пашківка, Макарівського району Київської області, вул..Зелена, б.23 Спадкоємцями майна [PERSON] є вони її дочки: [PERSON] та [PERSON]. Факт того, що власником домоволодіння, яке розташовано за адресою: с.Пашківка Макарівського району Київської області, вул..Зелена, б.23, дійсно був [PERSON] підтверджується випискою №435 від 29.07.2015 року з погосподарської книги Пашківської сільської ради. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 16.06.2015 року, спірний будинок побудовано 1975 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року). Відповідно до п.1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящихся. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящихся, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому житловий будинок, власником якого був померлий [PERSON] не підлягав реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконавчих місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. По господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в України (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з по господарської книги Пашківської сільської ради від 29.07.2015 року №435 є доказом належності спірного житлового будинку на праві власності [PERSON] З державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ №033796, виданого Пашківською сільською радою Макарівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22 від 05.10.2001 року, яким посвідчується право власності на земельну ділянку загальною площею 0,411 га (в тому числі 0,250 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та 0,161 га для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована на території с.Пашківка Макарівського району Київської області, вул..Зелена, даний документ видано на імя [PERSON]. З врахуванням того. Що вказаним державним актом посвідчується право власності на земельну ділянку, на якій розташований також і належний [PERSON] житловий будинок, що у с.Пашківка, вул..Зелена,23, можна дійти обґрунтованого висновку про належність даного житлового будинку [PERSON] Однак у звязку з відсутністю у померлої [PERSON] правовстановлюючого документу на вищевказаний садибний житловий будинок, Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно. Позивачки просять: - визнати за кожною з них по ? частині за кожною право власності на належне їм спадкове майно, а саме: садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Пашківка, Макарівського району Київської області вул. Зелена будинок 23, до складу якого входить: (A) житловий будинок, загальна площа якого 96,2 м2, жила 49,6 м2; (Д) погріб; (а) прибудова; (Б) сарай; (B) гараж; (Г) літня кухня; (Е) вбиральня; (Ж) сарай; (3) сарай; до «а» ґанок; №1 колодязь; №2 ворота з хвірткою; №3 огорожа; №4 огорожа; №5 огорожа; №6 огорожа; №7 хвіртка; №8 хвіртка; №9 хвіртка. Позивачки в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов просять задовольнити. Представник Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Встановлено, що згідно свідоцтву про одруження серії ІІІ-УР №67523, виданого Пашківським сільським бюро ЗАГС Макарівського району, [PERSON] та [PERSON] одружились 13.11.1961 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №232153, виданого Пашківською сільською радою Макарівського району, [PERSON] народилась 07.04.1962 року, про що зроблено відповідний актовий запис №7; її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З дубліката свідоцтва про народження серії 1-ОК №290403, виданого 14.02.2015 року виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, вбачається, що [PERSON] народилася 16.03.1965 року, про що зроблено відповідний актовий запис №4; її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON], (а.с.11). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який виданий 21.03.2015 року за № 00015186120, вказано, що 25.08.1990 року виконкомом Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області складений актовий запис №12 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO], прізвище якої після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-БК №309879 виданого 12.12.1991 року Макарівським райвідділом ЗАГС Київської області, [PERSON] МиколаАндрійович та [PERSON] 12.12.1991 року розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №135. Після розірвання шлюбу прізвище жінки залишено [PERSON] (а.с.13). З свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БК №402456, виданого 12.03.1983 року Макарівським рійвідділом ЗАГСу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 12.03.1983 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний запис №7. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтву про смерть серії 1-ОК №212802, виданого 21.03.2011 року виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] у віці 73 років помер 19.03.2011 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №4 (а.с.19). Згідно свідоцтву про смерть серії 1-ОК №318384, виданого 10.10.2014 року виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області , [PERSON] у віці 77 років померла 12.09.2014 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №22 (а.с.20). З виписки з погосподарської книги №435 від 29.07.2015 року та довідки №219 від 13.05.2015 року за підписом сільського голови с.Пашківка, вбачається що в погосподарській книзі Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області за №2 від 01.01.2011 року зроблено особовий запис №127 про те, що власником житлового будинку, що розташований в селі Пашківка по вулиці Зелена 23, Макарівського району Київської області, який збудовано в 1975 році, є [PERSON], який помер 19.03.2011 року. Разом з ним проживали, будучи зареєстрованими: [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] внучка (а.с.21, 25). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №033796, [PERSON], який мешкає за адресою: с.Пашківка, вул..Зелена 23, на підставі рішення виконкому Пашківської сільської ради народних депутатів від 30.08.2000 року №8, передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,411га, що розташована за адресою: с.Пашківка, вул.. Зелена, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку - 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,161 га (а.с.26). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: вулиця Зелена, будинок №23, село Пашківка, Макарівський район, Київська область, виготовленим станом на 16.06.2015 року, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.22-24). В листі-відповіді №1083 від 31.07.2015 року завідуючою Макарівської районної державної нотаріальної контори вказано у відповідності до положень ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті, тобто на момент смерті спадкодавця, [PERSON], яка померла 12.09.2014 року, її право власності на належне їй майно не було зареєстровано. Відповідно до розяснень Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація право власності на яке не було проведена і правоустановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку (а.с.27). З спадкових справ №152 за 2011 рік до майна померлого 19.03.2011 року [PERSON], №40 за 2015 рік до майна померлої [PERSON] вбачається, що відповідачки отримали свідоцтва про право на спадщину за законом , яка складається з земельних ділянок. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст..ст.1216, 1218, ч.5 ст.1268, ст..1270 ЦК України, вимогами раніш діючої Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року. Відповідно до положень частини 43 пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом після матері, та такими, що прийняла спадщину.

Outcome: approved