Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину будинку в [ADDRESS] за фактом будівництва та прийняття в експлуатацію зазначеного будинку та набуття права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], з яким вони за час спільного проживання побудували житловий будинок в [ADDRESS], який прийнятий в експлуатацію 18.07.1990 року. Будинок був оформлений як власність її покійного чоловіка [PERSON], а щодо її частки документально це питання не було обумовлено. 14.09.1994 року її чоловік подарував їй ? частину вказаного будинку. Вона не оформляла своє право на належну їй частку будинку за фактом надбання, як спільної власності подружжя. Вона не придавала цьому питанню належного значення, оскільки її право проживання, користування та володіння вказаним будинком чи його часткою не піддавалось сумніву. Весь цей час від смерті чоловіка і понині вона та її сини [PERSON] та [PERSON] фактично постійно користуємося цим будинком, проживають в ньому, зареєстровані за вказаною адресою, зберігають там все своє майно, а також несемо кожен свою частку витрат щодо утримання будинку, в тому числі оплачуємо комунальні послуги. А тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду . Представник Ватутінської міської ради позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Треті особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просять дану справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Заслухавши сторони, які не заперечують проти розгляду даної справи у відсутності третіх осіб та які просять розглянути дану справу під час попереднього судового засідання, а також вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обгрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.1965 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.31). [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 222 (а.с.4). За час спільного проживання, на виділеній її чоловікові земельній ділянці, вони побудували житловий будинок в [ADDRESS], який прийнятий в експлуатацію 18.07.1990 року, що стверджується копією договору про виділення земельної ділянки (а.с.15-16), дозволом на виконання робіт (а.с.17) та актом прийому в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с.20-22). Будинок був оформлений як власність покійного чоловіка позивачки [PERSON], що стверджується копією домової книжки (5-7), а щодо її частки документально це питання не було обумовлено. 14.09.1994 року чоловік позивачки подарував їй ? частину вказаного будинку, що стверджується копією договору дарування (а.с.18-19) та вона зареєструвала право власності на цю частину, що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.32). Позивачка не оформляла своє право на належну їй частку будинку за фактом надбання, як спільної власності подружжя. Вона не придавала цьому питанню належного значення, оскільки її право проживання, користування та володіння вказаним будинком чи його часткою не піддавалось сумніву. Весь час від смерті чоловіка і на даний час позивачка та її сини [PERSON] та [PERSON] фактично постійно користуються будинком, проживають в ньому, зареєстровані за вказаною адресою, зберігають там все своє майно, а також несуть кожен свою частку витрат щодо утримання будинку, в тому числі оплачують комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю від 20 червня 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя коритсується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Однак, через формальну неузгодженість права власності позивачка не має можливості повноцінно реалізовувати право власності на вказаний будинок. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на ? частину будинку в [ADDRESS] за фактом будівництва та прийняття в експлуатацію зазначеного будинку та набуття права спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 331 ЦК України, ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю від 20 червня 1969 року та

Outcome: approved