Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, індексації заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Під час розгляду справи позовні вимоги змінила, просила стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 2839,27 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.06.2015 року по день фактичного розрахунку. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що працювала в ПрАТ «Азовелектросталь», 04 червня 2015року була звільнена за п.5\~ст. 36 КЗпП України\~у зв'язку із переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш», проте роботодавець при звільненні не провів з нею повний розрахунок. Крім того, за період її роботи впродовж жовтня 2014 року по травень 2015 року відповідач не проводив індексацію заробітної плати. На день фактичної виплати, 29 вересня 2015 року, ним було порушено термін виплати заробітної плати у кількості 81 день, отже за цей період їй має нараховуватися середній заробіток. Позивачка надала суду заяву про підтримання позовних вимог, наполягала на їх задоволенні і розгляді справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надіслала до суду заперечення проти позову, у яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки заборгованість по заробітній платі позивачки погашена повністю, окрім того, позивачці неодноразово підвищувалася заробітна плата випереджаючим шляхом згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078\~та\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до вимог\~ст. 224 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]І працювала в ПрАТ «Азовелектросталь», 04.06.2015 року була звільнена за п.5\~ст.36 КЗпП України\~у зв'язку із переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш» відповідно до наказу №125к від 04.06.2015 року. На час звернення до суду ПрАТ «Азовелектросталь» мало заборгованість перед позивачкою по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року у розмірі 14871,44 гривні, яка була повністю виплачена їй лише 29.09.2015 року, про що свідчить виписка з її банківського рахунку. Вказані обставини підтверджуються також довідкою ПрАТ «Азовелектросталь» №3181 від 16.10.2015 року та платіжними дорученнями. Ухвалою Жовтневого районного суду від 20 листопада 2015 позовні вимоги [PERSON] в частині виплати заборгованості по заробітній платі та індексації було залишено без розгляду на підставі письмової заяви позивачки. Згідно зі\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.1, ст.2, ст.3, ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Із розрахункового листа №12 вбачається, що компенсація за затримку заробітної плати становить: помісячно-676,42 гривень; 668,37 гривень; 604,91; 505,19 гривень; 207,00 гривень; 11,83 гривень. Сумарно компенсація складає 2839,27 гривень. При цьому вказано період за вересень 2015 року. Позивачка у своїй заяві обґрунтовує вказані суми та наводить такі дані. За період роботи у відповідача індекс інфляції у жовтні 2014 року становить 0,45; у листопаді 2014 року-0,423; у грудні 2014 року-0,382; у січні 2014 року 0,34; у лютому 2015 року-0,273; у березні 0,149; у квітні-0,008. З огляду на це, заробітна плата з урахуванням інфляції за жовтень 2014 року складає 676,42 гривень (1503,16 х 0,45); за листопад 2015 року 668,37 гривень (1580,07 х 0,423); за грудень 2014 року 604,91 гривень (1583,53 х 0,382); за січень 2015 року 165,55 гривень (486,91 х0,34), за лютий 505,19 гривень (1850,50 х 0,273); за березень 2015 року 207,00 гривень (1389,25 х 0,149); за квітень 2015 року 11,83 гривень( 1478,15 х 0,008). Таким чином, наведені позивачкою розрахунки повністю відображені у розрахунковому листі та є обґрунтованими. Твердження відповідача про те, що індексація грошових доходів не проводилася вступає у розріз із вказаними матеріалами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно\~зі ст.116 Кодексу законів про працю України\~при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1\~ст. 117 Кодексу законів про працю України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На виконання положень частини другої\~статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення\~статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі №6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно наданого позивачкою розрахунку, який визнаний відповідачем, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 102,00 гривні. Оскільки середнім заробітком повинен бути оплачений весь період затримки розрахунку з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року, який складає 81 робочий день, на користь позивачки підлягає сплаті відповідачем середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 8262,00 гривень, отриманий шляхом множення суми середньоденного заробітку позивача у розмірі 102,00 гривень на 81 робочий день, зазначених в табелі обліку робочого часу. Таким чином, виходячи з наданого позивачкою розрахункового листа, з ПрАТ «Азовелектросталь» на її користь підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2839,27 гривень, а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року у розмірі 8262,00 гривень. Зважаючи на те, що позивачка на підставі пункту першого частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на день пред'явлення позову, звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини третьої\~статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: partial