Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею право спільної сумісної власності на гараж блок «Е» бокс [ADDRESS] , який було придбано за період шлюбу та стягнути грошову компенсацію в рахунок нележної їй частки майна. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтування позову та необхідність його задоволення. Судом встановлено, що за час спільного проживання у шлюбі, відповідачем придбано у власність на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2010 року гараж блок «Е» бокс [ADDRESS]. На момент подання позову вказане майно належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується Повідомленням №708993 від 16.03.2018 року Хмельницького БТІ. Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею право спільної сумісної власності на вказаний гараж та стягнення грошової компенсації в рахунок нележної їй частки майна. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Згідно з статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Відтак позовні вимоги в частині визнання права спільної сумісної власності на гараж обгрунтовані, підтверджуються належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до 365 ЦК України, суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Зважаючи на приписи ст.71 СК України, якщо один з подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній власності.

Outcome: partial