Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство «Теплоенергетик», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розірвання договору реструктуризації № 37 від 06.04.2016 року; стягнення солідарно з відповідачів: 11181,93 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію (9497,65 грн. основного боргу, 1393,41 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 290,87 грн.); 938,80 грн. заборгованості за водопостачання (586,67 грн. основного боргу, 310,77 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 41,36 грн.); 3033,10 грн. заборгованості за водовідведення (2185,30 грн. основного боргу, 723,65 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 124,15 грн.). Представник позивача в судове засідання не зявилася. Надала заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Новенської селищної ради (а.с. 9-А). Шляхом створення особового абонентського рахунку та видачі абонентської книжки сторони вступили в фактичні договірні правовідносини щодо постачання теплової енергії. У відповідності до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач надавати житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а відповідач оплачувати спожиті комунальні послуги. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 1 ст. 30 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, окрім ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», зазначає, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, але відповідачем це не виконувалось. Однак в порушення вищевказаних норм, [PERSON] не виконував належним чином взятих на себе зобовязань, в звязку з чим у останнього утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію, водопостачання та водовідведення. 06.04.2016 року між КП «Теплоенергетик» та [PERSON] (споживач) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 37 (а.с. 10-11). За умовами п. 1.1. вищевказаного договору сторони дійшли згоди про реструктуризацію боргу, який складається з заборгованості споживача перед КП «Теплоенергетик» за надані послуги з водо-теплопостачання та водовідведення з адресою: м. Кіровоград, вул. Металургів, 32. Заборгованість споживача перед КП «Теплоенергетик» за договором постачання теплової енергії станом на 06.04.2016 року складає 21314,98 грн. (п. 1.2. договору). Вищевказану заборгованість у відповідності до п. 2.1. договору споживач мав погашати за графіком. Згідно п. 3.3. договору споживач, зокрема, зобовязався забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, визначеними договором, а також сплачувати поточні платежі до 15-го числа кожного наступного місяця за розрахунковим. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] умови договору реструктуризації не виконує належним чином. В звязку з чим, у споживача утворилася заборгованість в таких розмірах: 11181,93 грн. за спожиту теплову енергію, 938,80 грн. за водопостачання, 3033,10 грн. за водовідведення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунками позивача розмір інфляційних втрат за спожиту теплову енергію становить 1393,41 грн., за водопостачання 310,77 грн. та за водовідведення 723,65 грн. Розмір 3% річних за спожиту теплову енергію становить 290,87 грн., за водопостачання 41,36 грн. та за водовідведення 124,15 грн. При цьому, судом встановлено, що разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-А). Статтями 541, 543 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи викладене, а також відсутність матеріалах справи доказів виконання відповідачами взятих на себе зобовязань, позовні вимоги щодо стягнення солідарно з останніх заборгованості за використану теплову енергію, водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню в повному обсязі Щодо позовної вимоги про розірвання договору реструктуризації № 37 від 06.04.2016 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частинами 1 та 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У відповідності до п. 5.1. договору, у разі порушення споживачем умов договору щодо своєчасного погашення заборгованості, підприємство в односторонньому порядку має право розірвати даний договір, а також має право на звернення до суду для стягнення заборгованості з віднесенням всіх судових витрат за рахунок споживача. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про розірвання договору реструктуризації. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з кожного із відповідачів на користь позивача по 1066,67 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved