Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач на підставі вимог ст.1050 ЦК України заявляє вимоги до відповідача, а саме: - стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість у розмірі 13718.69грн. за кредитним договором. В мотивуванні свої вимог позивач вказав, відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.06.2013р. відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 5842.47грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов\~укладеного договору\~та статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 12.04.2016 має заборгованість - 13718.69грн. Таким чином, порушення прав позивача в межах договору у виді невиконання обовязків відповідачем, стало підставою позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач заперечень суду не надав. \~ \~ \~ \~Представник позивача на позові наполягав. В пояснення вказав обставини викладені в мотивування позовних вимог, зазначивши, що Генеральна угода від 04.06.2013р. є кредитним договором так як розрахунок заборгованості Умов та правил надання банківських послуг. \~ \~ \~ \~Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає: Вимогами статті\~12\~ч.3\~ЦПК України\~визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ч.1\~ЦПК України\~визначено: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач доказами матеріалів справи довів, що між сторонами було укладення генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04.06.2013р. відповідно до якої відповідачу було проведено реструктуризація суми заборгованості за кредитним договором згідно п.1.1.2 у розмірі 6442.47грн., яку позивач повинен був погашати щомісячно у сумі 211.96 грн. Крім того, згідно п.2.2 вказаної Генеральної угоди у випадку невиконання відповідачем умов угоди наступають умови кредитного договору щодо сплати кредиту, відсотків та штрафу. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вимогами статті 634 ч.1 ЦК України визначено: Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1050 ЦК України визначено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, між сторонами існують права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені обставини згідно наданих доказів, суд вважає, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого права позивачу, щодо щомісячного погашення боргу за кредитним договором. Отже, між сторонами виникли права та обовязку на підставі генеральної угоди та договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України, а тому з порушення прав позивача виникли умови кредитного договору що зазначено у Генеральної угоді. Крім того, позивач заявляє про стягнення боргу за кредитним договором від 04.06.2013р. по умовах визначених в Генеральної угоді. Зміст прав та обовязків сторін вказаної угоди безпосередньо є кредитним договором. Таким чином, наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобовязань. Станом на 12.04.2016 по договору кредиту є заборгованість відповідача перед позивачем: - 5692.57 грн. - заборгованість за кредитом; - 2905.01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. - 4098.60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; Отже, наявна заборгованість за кредитом відповідача свідчить про порушення прав позивача, що визначено ст..610 ЦК України. Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто - неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином наявна заборгованість по оплаті передбачених договором платежів свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору, що дає право вимоги позивача та звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, позивач в межах умов генеральної угоди вимагає про стягнення з відповідача за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: - 1022.51 грн. штраф. Статтею 549 ЦК Україи визначено: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Отже, сукупність доказів, щодо заборгованості відповідоча перед позивачем в межах виконання умов договору, яки свідчать про невиконання умов договору з боку відповідоча, наданого розрахунку заборгованості відповідоча, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог.

Outcome: approved