Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання правочину - договору оренди землі недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона відповідно до Державного акту на право власності серії ЯБ № 620397 від 12.05.2006 року є власником земельної ділянки площею 2,6757га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради, Бобровицького району, Чернігівської області кадастровий номер 7420680800:02:001:0116. 25.01.2016 року з відповіді Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі вона дізналась, що 10.10.2006 року Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП « Центр ДЗК при Держкомземі України» здійснено державну реєстрацію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040685500280. Ознайомившись із наданою копією договору оренди землі, вона виявила, що він підписаний не від її імені, але з наслідуванням її підпису невідомою особою. Даний договір вона не підписувала і жодних договорів з ПП «Агропрогрес» не укладала. Тому просить визнати вищезазначений договір оренди землі недійсним. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити із підстав, викладених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Пояснивши при цьому, що [PERSON] підтвердила у судовому засідання, що вона особисто підписала додаткову угоду від 01.01.2013 року до зазначеного договору, таким чином строк позовної давності сплинув 01.01.2016 року. Зазначив, що, [PERSON], отримуючи орендну плату, тим самим підтвердила своє волевиявлення на укладення договору оренди. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі Державного акту на право власності серії ЯБ № 620397 від 12.05.2006 року є власником земельної ділянки площею 2,6757га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради, Бобровицького району, Чернігівської області кадастровий номер 7420680800:02:001:0116. (а.с. 6). З 2006 року вказаною земельною ділянкою користувалось ПП «Агропрогрес» без укладання договору оренди. 10.10.2006 року між ПП «Агропрогрес» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, без номера, площею 2,6757 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області кадастровий номер 7420680800:02:001:0116, строком на 10 років. Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» здійснено державну реєстрацію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040685500280 (а.с 74-75). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, [PERSON] посилається на те, що вона не підписувала даний договір. З висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі, укладеному 10.10.2006 року від імені орендодавця [PERSON] із орендарем ПП «Агропргрес», зареєстрованому Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП « Центр ДЗК при Держкомземі України» 10.10.2006 року предметом якого є оренда земельної ділянки площею 2,6757 га, кадастровий номер 7420680800:02:001:0116, строком на 10 років про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040685500280 в графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в акті приймання-передачі земельної ділянки від 10.10.2006 року, згідно якого від орендодавця [PERSON], передано орендарю ПП «Агропрогрес» земельну ділянку площею 2,6757 га в графі «Орендодавець», виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді без номера до договору оренди землі, зареєстрованого у Бобровицькому відділі Чернігівської регіональної філії центру ДЗК 25.06.09 р. за № 040685500280 від 01.01.2013 року в графі «Орендодавець» виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с. 139-148). Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки, [PERSON] вказаний договів не підписувала, тобто не виявила свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то такий договів є недійсним в силу ч.1 ст.215 ЦК України. Твердження представника відповідача щодо застосування позовної давності не заслуговують на увагу, так як позивачка дізналась про існування договору оренди земельної ділянки 25.01.2016 року (а.с.9).Тому, перебіг позовної давності почався з даної дати. В правовій позиції, викладеній в Постанові Верховного суду України № 6-48цс15 від 22.04.2015 року зазначено, що відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Також не можуть бути взяті судом до уваги твердження відповідача відносно того, що в судовому засідання [PERSON] підтверджувала, що вона особисто підписала додаткову угоду від 01.01.2013 року до договору, оскільки матеріали справи, а саме журнал судових засідань не містять пояснень позивачки, так як вона взагалі не давала пояснень в судовому засіданні. Твердження представника відповідача відносно того, що, отримуючи орендну плату, позивачка підтверджувала своє волевиявлення на укладення договору, не може бути враховане, оскільки виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору ( 551,21 грн) та витрат по оплаті експертизи (1585,80 грн) підлягають стягненню з ПП «Агропрогрес». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved