Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка у липні 2017 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 27.01.2007 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період даного шлюбу позивачка [INFO] р. народила сина [PERSON]. Позивачка зазначає, що з липня 2016 р. сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, окремо проживають та мають окремий бюджет. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому просила шлюб розірвати. Також позивачка зазначила, що малолітній син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільної дитини, не піклується про неї та не допомогає, участі у вихованні сина не приймає, при цьому, матеріальне становище позивачки не надає можливість гідно утримувати сина та належно забезпечувати його життя, а тому позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, 08.02.2018 р. подала клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (ас. 18). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, який про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (ас. 16, 24), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 27.01.2007 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі (ас. 6). Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (ас. 7). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (ас. 8). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] працює та отримує заробіток, розмір якого є недостатнім для її утримання та малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачкою неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягненню дитиною повноліття, в тому числі. Також, судом встановлено, що подружжя на протязі тривалого періоду часу не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільного господарство не ведуть, проживають окремо, у зв'язку з чим намірів про збереження сім'ї не встановлено, а тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved