overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає що у зв'язку з тим, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач згідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, позов визнає. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26.06.2014 року у цивільній справі №570/3163/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину. У зв'язку з тим, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, позивачка змушена звернутися до суду. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 183 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів). В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати. Враховуючи, що матеріали даної позовної заяви були виділені з справи № 570/667/14-ц, яка перебуває в провадженні суду з 11.02.2014 року, тому стягнення аліментів має проводитися сааме з 11.02.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 40 відсотків від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає що у звязку з тим, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка згідно до поданої заяви змінила позовні вимоги - на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходів) відповідача; позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач згідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) визнає. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. У звязку з тим, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, позивачка змушена звернутися до суду. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 183 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обовязок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів). В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1100 грн., щомісячно. Зазначає, що сторони є батьками неповнолітньої дитини. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить його задоволити. Позивачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO] Дитина є неповнолітньою, перебуває на утриманні позивачки. Батько дитини не надає допомоги на її утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дитині допомогу. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 630 грн. щомісячно. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з приписів статті 11 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу [NUMBER] від 06.09.1997 року нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися. Жодних клопотань, доказів чи заперечень до суду не надавали, про причини нез'явлення в судове засідання не повідомляли. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів встановлених у судовому засіданні. Судом встановлено, що 06.09.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір [NUMBER] від 06.09.1997 року нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], посвідчений Одеською муніципальною біржею. У відповідності з умовами договору у власність [PERSON] переходила квартира [ADDRESS]. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. [PERSON] передано позивачкою сума у розмірі 5625грн., в рахунок оплати вартості вищевказаної квартири. Даний договір 11.09.1997 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] - [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014359739 (а.с.13). На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON], однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963р. У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу № 21684 від 20.10.1997 року - 67/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] дійсним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином - оголошення у пресі «Одеські вісті» від 25.04.2015 року та «Урядовий кур'єр» від 30.04.2015 року, жодних клопотань, заперечень до суду не надавав. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивачки, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 21684 - 67/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], посвідчений Одеською товарною біржею. У відповідності з умовами договору у власність [PERSON] переходило 67/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. [PERSON] передано позивачкою сума у розмірі 25 124 грн., в рахунок оплати вартості вищевказаної частини домоволодіння. Даний договір 22.10.1997 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON], однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963р. У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей сторін - доньки [PERSON], 20 листопада 2012 року та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дітьми віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 26 серпня 2010 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, але на даний час спільне проживання між ними припинено, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні з позовом погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 серпня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1123, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). На даний час сімейне життя між сторонами не склалося, відповідач залишив сім'ю і пішов проживати до іншої жінки, діти сторін проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, інвалідом не являється, працює за домовленістю і спроможний сплачувати аліменти, тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що діти сторін знаходяться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча за станом здоров'я спроможний це робити, оскільки є особою працездатного віку, працює за домовленістю, інвалідом не являється, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) кожного місяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін - доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, який рішенням Краснопільського районного суду від 06.05.2014 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну дитини - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 вересня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який заочним рішенням Краснопільського районного суду від 06 травня 2014 року розірвано (а.с.3,5). Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження (а.с.4). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6) , відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не працює, але є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти. Тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, так як не працює, але є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку кожного місяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.06.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Неявку до суду відповідача суд розцінює як змогу уникнути цивільно-правової відповідальності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка просить суд про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що вона єдиний спадкоємець, але вона не змогла у встановлений термін прийняти спадщину, бо була юридично необізнаною. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, а представник Єнакіївської міської Ради не заперечував проти задоволення позову. Вислухав сторони, вивчив матеріали справи, суд вважає доцільним вимоги позивачки задовольнити, бо у судовому засіданні доведено, що [PERSON] є спадкоємцем та надала докази поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.130ч.4 ЦПК України ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. За таких обставин, оскільки відповідач позов визнає, суд вважає постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем в зв'язку з тим, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу між ними неможливе. Причиною припинення сімейних відносин позивачка вказує те, що між ними часто виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок чого відсутнє почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Примирення між ними неможливе. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 лютого 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 89. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про розділ майна придбаного позивачкою з відповідачем в період шлюбу, на теперішній час не виникло. Причиною припинення сімейних відносин позивачка вказує те, що між ними часто виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок чого відсутнє почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Примирення між ними неможливе. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення родини є неможливим. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами і дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вказаних обставинах суд вважає за необхідне розірвати шлюб.

Outcome: approved