Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та стягнути додаткові витрати на лікування дітей, мотивуючи тим, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов'язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що діти перебувають на утриманні позивачки, хворіють, а відповідач свого обовязку по утриманню дітей не виконує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в сумі 1000 грн щомісячно на кожну дитину, додаткові витрати на лікування дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, та стягнути з відповідача половину понесених витрат позивачкою на лікування дітей та проїзд з с.Бариш до Тернополя та з Тернополя до с.Бариш, Бучацького району в сумі 2432,45 грн. Відповідач в судове засідання не з `явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. 20 липня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 026771, виданим Бариською сільською радою Бучацького району. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ИД № 158384, видане Бариською сільською радою Бучацького району Тернопільської області) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ИД № 136100, видане Бариською сільською радою Бучацького району Тернопільської області), батьками яких є сторони по справі. Сторони проживають окремо. Діти перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 503/2-13 від 23.03.2016 року, виданою Бариською сільською радою Бучацького району, Тернопільської області. Із повідомлення № 468 від 28.03.2016 року Тернопільського обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру, вбачається, що позивачка зверталася в КУТОР «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» 14.08.2015 року на амбулаторний прийом із сином [PERSON], з метою проведення діагностики новоутворень на нижній губі. Встановлено діагноз: гемангіома, призначено спостереження. Було повторне звернення з метою контролю щодо ймовірності динаміки. Також, [PERSON] зверталася на амбулаторний прийом 29.01.2016 року, 03.02.2016 року, 10.02.2016 року, 19.02.2016 року, 24.03.2016 року з донькою [PERSON], якій встановлено діагноз, дерматофітія гладкої шкіри та призначалося лікування. Крім того, як вбачається з виписок із медичних карт, зокрема стаціонарного хворого № 542/96, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 20.02.2016 року по 04.03.2016 року з діагнозом гострий трахеобронхіт; амбулотарного хворого № 08/7, № 08/7 [PERSON] хворів на ГРВІ. На лікування дітей позивачкою були понесені витрати, що підтверджується фіскальними та товарними чеками (а.с 16-18). Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зі змісту вказаної правової норми вбачається, що додаткові витрати можуть фінансуватися наперед у випадку якщо причина, що їх зумовила, є триваючою - тяжка хвороба, каліцтво тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У даному ж випадку позивачкою не надано доказів того, що діти, про стягнення додаткових витрат на лікування яких заявлено відповідні позовні вимоги, мають певну тяжку хворобу чи такий стан здоров'я, що потребує систематичного тривалого лікування, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення наперед (авансом) додаткових витрат на лікування дітей слід відмовити. Крім того, квитки на проїзд у міському транспорті, на які посилається позивачка, не є додатковими витратами у розумінні вимог ст.185 СК України, яка визначає їх поняття. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку до таких судових витрат відносяться витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією № 4 від 06.04.2016 року та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги (а.с.19-20). Приймаючи до уваги те, що діти постійно проживають з матір'ю, а відповідач не виконує обов'язки по їх утриманню, суд прийшов до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial