Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання протиправним та скасування рішення Бобровицької міської ради від 27.07.2012 року, визнання неправомірним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої уточнені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14 травня 2007 року вона придбала у [PERSON], житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в м. Бобровиця, Чернігівської області, вул. Б.Хмельницького, 5, яка в свою чергу отримала даний будинок в дар. Першим власником данного будинку був [PERSON], якому на підставі рішення виконкому Бобровицької міської ради від 11.09.1958 року була надана земельна ділянка площею 600 м. кв., для індивідуального будівництва, яка розташована за вищевказаною адресою. Таким чином, відповідно до вимог ст. 120 ЗК України ( 2001 року) вказана земельна ділянка перейшла у її користування. Її земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідачки по справі [PERSON] На підставі рішення сесії Бобровицької міської ради останній була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства і вона отримала державний акт на право на земельну ділянку серії ЯМ № 653713 кадастровий № [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою м. Бобровиця, вул. Б.Хмельницького, 7, площею 0,0634 га. У 2013 році, коли вона вирішила приватизувати свою земельну ділянку, виявилося що при передачі у власність земельної ділянки [PERSON] було передано частку її земельної ділянки розміром 0,0015 га. 06.08.2013 року комісія міської ради обстежила земельні ділянки та склала акт, згідно якого земельна ділянка відповідачки збільшилася на 0,9 метра. [PERSON] не заперечувала протии цього, але вносити зміни до державного акту відмовилася. У серпні 2013 вона звернулася до Управліня контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, яка здійснила перевірку та склала акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, в якому зазначено що при передачі у власність земельної ділянки [PERSON], їй була передана частина земельної ділянки [PERSON] розміром 0,0015 га. У 2014 році вона звернулася до Бобровицького районного суду із позовом про скасування рішення Бобровицької міської ради щодо затвердження документації та скасування державного акту. В ході судових засідань були виявлені помилки у державному акті [PERSON] і вони дійшли згоди, що остання добровільно подасть заяву про скасування державного акту. Також вони узгодили між собою існуючі межі і вона звернулася до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою Бобровицького районного суду від 30 квітня 2014 року позовну заяу було залишено без розгляду. У липні 2014 року вона отримала технічну документацію на приватизацю її земельної ділянки і звернулася до [PERSON], щоб остання підписала акт узгодження меж. Однак [PERSON] відмовилася підписувати акт, знищила межові знаки та розширила свою земельну ділянку на 30 см. за рахунок її земельної ділянки. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 06.04.2015 року проведеної в даній справі [PERSON] було безпідставно передано частину її земельної ділянки площею 0,0005 га. Дана земельна ділянка яка на правах користування належить їй та межує з земельною ділянкою відповідачки міською радою не вилучалась і до земель запасу не поверталась, а отже передача її у власність відповідачки є незаконною, а приватизація проведена з порушеннм вимог ст.116 ЗК України. Оскільки остання не бажає відновити тверді межові знаки та повернути самозахоплену земельну ділянку, тому просить визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 6 скликання Бобровицької міської ради від 27 липня 2012 року щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (державних актів на право власності на земельні ділянки) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль та споруд розташованих за адресою м. Бобровиця, по вул. Б.Хмельницького, 7 площею 0,0634 га. та передачу їх у власність [PERSON]; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 653713 кадастровий номер 7420610100.01022.6443 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою м. Бобровиця, вул. Б.Хмельницького, 7 площею 0,634 га на ім'я [PERSON]; скасувати державну реєстрацію державного акту на право на земельну ділянку в книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право користування землею, договір оренди № 742061011005428; зобов'язати [PERSON] відновити тверді межові знаки між земельними ділянками № 5 та № 7 по вул. Б.Хмельницького в м. Бобровиця, зобов'язати відповідачку відновити межову лінію, яка повинна проходити від точки А1до точки Г1 відповідно до додатку №4 вищезазначеної експертизи, для цього зобов'язати її перенести існуючу межу між земельними ділянками №5 та №7 відповідно до точок та розмірів вказаних у висновку № С-37 викладених у питанні № 6, схемі додатку № 4. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в них. Відповідачка та її представники в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачка [PERSON] не надала суду документів на підтвердження її законного права на користування земельною ділянкою по вул. Б. Хмельницького № 5 в м. Бобровиця, відповідно до ст. 120 ЗК України, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, а отже у неї відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом. Відповідач, територіальна громада в особі Бобровицької міської ради, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності його представника (а.с.192). Третя особа, відділ Держземагенства в Бобровицькому районі, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання нею повістки (а.с.200). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, її представників приходить до наступного висновку, виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що рішенням № 20 виконкому Бобровицької міської ради депутатів трудящих від 11 вересня 1958 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. під індивідуальне будівництво, яка розташована в м. Бобровиця вул. Б.Хмельницького, 5 (а.с.16). На підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], [PERSON] придбала у [PERSON], житловий будинок з надвірними будівлями №5 по вул. Б. Хмельницького в м. Бобровиця, який належав останній на підставі договору дарування від 13.12.2005 року. В данному договорі зазначено, що даний будинок розташований на земельній ділянці Бобровицької міської ради Чернігівської області. (а.с.7-9). Рішенням 17 сесії 6 скликання від 27 липня 2012 року [PERSON], передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0634, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в м. Бобровиця по вул. Б. Хмельницького, 7. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 653\~719 відповідачка є власником даної земельної ділянки (а.с.17). Відповідно до вимог\~ст.377 ЦК України (в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу 14.05.2007 року), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить правро користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно із ч. 1\~ст. 120 Земельного Кодексу України\~(в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу 14.05.2007 року ), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. З аналізу змісту ч. ч. 1, 2\~ст. 120 Земельного Кодексу України\~вбачається, що зазначена норма закріплювала самостійні правові режими права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельній ділянці об'єкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю та споруду до набувача нерухомого майна не тягне за собою безумовного (автоматичного) переходу права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані. При набутті у власність нерухомого майна (будівель, споруд) перехід права власності (права користування - у разі відсутності у відчужувача нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості) на земельну ділянку потребує окремого договірно-правового регулювання шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і набувачем будівлі чи споруди (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо або оренди). Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.20004 року № 7 із змінами відповідно до постанови № 2 від 19.03.2010 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати\~статті 30 ЗК\~до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 Земельного Кодексу України\~(в редакції чинній у 2001 році) на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі\~статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~статті\~120 ЗК, Законом України від 27.04.2007 р. № 997-V\~- і згідно зі\~статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті\~377 ЦК і статті 120 ЗК\~в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Оскільки, зміни в ст. 120 ЗК України внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» № 997-V від 27 квітня 2007 року набрали чинності 20.06.2007 року, тому суд застосовує до даних правовідносин норми вищезазначеної статті, які діяли до набрання ними чинності. Відповідно до вимог ст.ст. 57,60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON], не надала суду належних і допустимих доказів відносно того, що земельна ділянка передана у власність [PERSON], площею 0.0005 га по вул.. Б. Хмельницького, 7 перебувала у її законному користуванні, відповідно до вимог ст. 120 ЗК України( станом на час укладення договору 14.05.2007 року) і як вбачається з договору купівлі продажу житловий будинок № 5 по вул.. Б. Хмельницького в м. Бобровиця проданий [PERSON] [PERSON] знаходиться на земельній ділянці, яка належить Бобровицькій міській раді і на даний час належить до її земель запасу. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістилися, або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначається органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Позивачка не є ні власником земельної ділянки № 5 по вул.. Б. Хмельницького в м. Бобровиця ні її користувачем, згідно ст. 120 ЗК України, а тому її вимоги про усунення перешкод у користуванні вищезазначеною земельною ділянкою та відновлення твердих межових знаків між земельними ділянками №5та № 7 по вул.. Б. Хмельницького є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки, враховуючи вищевикладене, права [PERSON] не порушені, так як вона не є законним користувачем земельної ділянки за даною адресою, а тому відсутні підстави також для скасування рішення 17 сесії 6 скликання Бобровицької міської ради від 27.07.2012 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 653713 [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed