Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом - будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу № 2151 від 19 вересня 2013 року. Разом з нею у вказаному будинку зареєстровані її син - [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] та колишня невістка - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу з її сином [PERSON] не проживає в цьому житловому приміщенні без поважних причин понад один рік. В утриманні житла участі не приймає, не сплачує комунальні платежі, її особистих речей в будинку немає. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням їй не створювалися. Вона проживає разом з дітьми у своїх батьків в м.Чернігові. В добровільному порядку зніматися з реєстрації вона не бажає, а реєстрація відповідачки у вищевказаному будинку створює перешкоди і незручності для реалізації її прав, як власника. У відзиві на позов від 12.02.2019 відповідачка [PERSON] зазначила, що вимоги позивачки є незаконними, надуманими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] ніколи не проживала у житловому будинку [ADDRESS] , а її місцем проживання є адреса: [ADDRESS] . На даний час у спірному будинку знаходяться її речі, в тому числі, побутова техніка, придбана під час шлюбу з її колишнім чоловіком, з яким вона безперервно проживала у даному житлі однією сім`єю до 2017 року. Після розірвання шлюбу з сином позивачки остання чинила на неї тиск та примушувала до виселення з даного житлового будинку. При цьому, [PERSON] змінила замки у будинку, позбавивши її разом із малолітніми дітьми доступу до нього. Іншого нерухомого майна вона не має, що підтверджується довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 25 березня 2019 року від представника позивачки - адвоката Самойленка М.Д. надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відповідачка, маючи ключі від спірного житлового будинку, усі свої речі та техніку, які знаходилися у ньому, забрала. При наявності матеріальних претензій до позивачки, вона має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав згідно чинного законодавства. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що у 2013 році вона придбала житловий будинок [ADDRESS] , де проживав її син разом зі своєю дружиною, з якою у 2018 році розлучився. У липня 2017 року її колишня невістка добровільно виїхала з цього будинку. Маючи при собі ключі та скориставшися її відсутністю, вона забрала з будинку холодильник, пральну машину та свої особисті речі, залишивши диван та телевізор. Замки у спірному будинку вона змінила уже після виселення з нього відповідачки. Представник позивачки - адвокат Самойленко М.Д. в судовому засіданніпідтримав позов за вищевикладених у ньому обставин. Представник відповідачки - адвокат Лисов Д.О. в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідачка бажає проживати у спірному будинку, але позивачка перешкоджає їй у цьому, змінила замки. У будинку знаходяться речі відповідачки. До правоохоронних органів з приводу перешкоджання у користуванні житлом та до суду щодо поділу майна [PERSON] не зверталася. Заяв позивачки про вселення немає. Допитана в судовому засіданні 06.11.2019 свідок [PERSON] показала, що в липні 2017 року вона бачила мікроавтобус «Газель» біля будинку [ADDRESS] , де стояла і [PERSON] Відповідачка відкрила двері будинку своїм ключем, забрала речі, дітей та виселилася із житла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 06.11.2019 показав, що він є колишнім чоловіком [PERSON] , яка у липні 2017 року виїхала зі спірного будинку, перешкод у користуванні яким їй ніхто не чинив. Вона проживає і працює в м.Чернігові, де також проживають і навчаються в школі їх двоє неповнолітніх дітей, яких він щомісяця провідує, спілкується з ними. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши усі докази по справіта оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12, 13, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 19.09.2013, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.П., та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2013. [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає в ньому без поважних причин більше року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 19 листопада 2018 року та довідкою Чернігівського дошкільного навчального закладу №5, згідно якої дитина [PERSON] з 14.08.2017 відвідує Чернігівський дошкільний навчальний заклад №5 «Ялиночка» (а.с.8, 9) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідачки у житловому будинку [ADDRESS] з липня 2017 року без поважних причин. Докази того, що відповідачка спірний будинок залишила вимушено, цікавиться цим житлом або дані про те, що вона зверталася до правоохоронних органів або суду щодо захисту своїх прав щодо вселення у будинок або усунення перешкод у користуванні житлом відсутні. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов'язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачкою, судом також не встановлено. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка не є членом сім'ї власника будинку або наймачем житла, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі вищевказаної норми за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved