Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачка у червні 2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку, яка проживає разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. Відповідач хоча офіційно працює, проте має нестабільни, нерегулярний мінливий дохід, просить стягти з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила стягти з відповідача аліменти на утримання дитини сторін в розмірі 800 грн, оскільки дочка навчається у вищому навчальному закладі за платною формою, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати на її утримання. Пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу. Відповідач в судовому засіданні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1\\4 частини його заробітної плати. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 06 серпня 1994 по 04 серпня 2011 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі з (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). [PERSON] проживає з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с.8). Відповідач працює водієм СТОВ «Агрофірма «Куйбишево» та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.12). Позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. За приписами ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, та забезпеченість відповідача, який на даний час працевлаштований, має стабільний регулярний дохід, у зв'язку з чим підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та можливість стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно. У відповідності до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial