Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівці до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що із спадкодавцем [PERSON] була знайома ще з 1980 року, коли вони обоє працювали на автобусі, позивачка кондуктором, а [PERSON] водієм. На той час відносини у них були виключно дружніми як співробітників. У 2009 році [PERSON] черговий раз повернувся з Італії та у травні того ж року будучи розлученим ще з 2006 року, виявив бажання проживавати разом із нею. Більше того він почав хворіти і потребував постійного стороннього догляду. Позивачка була вдовою та на її вихованні та утримані було 9 дітей,, за що їй було присвоєно звання «Мати-героїня». Так як їй було важко справлятись із усім господарством, а [PERSON] був непоганим чоловіком та вони були давно знайомі, вона погодилась на їх спільне проживання. З травня 2009 року [PERSON] переїхав на постійне проживання до не неї у [ADDRESS] де вони вели спільне господарство і проживали як сім`я без реєстрацію шлюбу. За вказаною адресою вони прожили разом вісім років до дня його смерті. Поховання позивачка здійснювала особисто та несла усі пов`язані із цим витрати. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із двокімнатної квартири спільного заселення [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Маючи намір, як спадкоємець четвертої черги подати заяву про прийняття спадщини, їй стало відомо, що спадкова справа уже заведена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балковим М.М.. Позивачкою 18.04.2018 року подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ознайомившись із матеріалами спадкової справи вона дізналась, що із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця [PERSON] , яка проживає за кордоном у Італії . Інша дочка [PERSON] , яка також проживає в Італії, відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї сестри. Вважає, що відповідачі, як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] підлягають усуненню від спадкування за законом, оскільки вони перебувають за кордоном орієнтовно з 2002 року по даний час. За вказаний час останні жодного разу не надавали своєму батькові ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги. Вони до нього не телефонували, його не відвідували та не цікавились його життям та здоров`ям. Тобто діти спадкодавця ухилились від обов`язку його утримання, хоча потреба в нього у цьому була, так як він з 2013 року був непрацездатним (пенсіонером) та потребував матеріальної допомоги. За такою одноразовою допомогою останній звертався у кінці 2010 року до відділу праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівцях ради. Позивачка зазначала, що з 2010 року [PERSON] хворів на цілий ряд хвороб, а саме: хронічний холецистит, гастродуоденіт, дифузний кардіосклероз, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, гіпертонічну хворобу, гіпертонічну ангіопатію сітківки. За цей час позивачкою було здійснено десятки викликів бригад швидкої медичної допомоги, зокрема 7 у 2016 році та 2017 роках, зроблено десятки медичних обстежень, неодноразово останній перебував на стаціонарному лікуванні. На це все необхідні були кошти які надавались позивачкою та частково з пенсії [PERSON] .. Попри те, відповідачі, як повнолітні діти, нехтували своїм обов`язком щодо утримання батька, не надавали будь-якої матеріальної допомоги на його лікування, байдуже віднеслись до його хворого стану. Після смерті спадкодавця його доньки навіть не приїхали на його похорон. Оскільки відповідачі, маючи можливість надавати допомогу своєму батькові, який її потребував, довгий час хворів і перебував у безпорадному стані, будучи працездатними, умисно ухилилися від його утримання, з ним не спілкувалися і не навідувались, з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила встановити факт її проживання із [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по [INFO] року та усунути відповідачів від права на спадкування за законом, спадщини відкритої після смерті [PERSON] .. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Дронь О.І. надано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідачка позовні вимоги не визнає повністю та вважає їх безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що [INFO] у м. Хотин Чернівецької області помер її батько [PERSON] , який був похований у м. Чернівці на Центральному кладовищі. Вона не заперечує факт поховання позивачкою, однак на поховання [PERSON] позивачка отримала допомогу у розмірі двох пенсій померлого, та на її думку більше коштів позивачка не витратила оскільки поховання проведене було без присутності значної кількості людей. Позивачка маючи телефони родичів померлого не повідомила їх про смерть близької людини. Про смерть [PERSON] рідні дізналися із публікації в Хотинській районній газеті та від односельців, при цьому позивачка на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначила, що в середині жовтня 2017 року їй зателефонували родичі і повідомили, що батько приїздив у село в гості та жалівся, що позивачка ставиться до нього зневажливо, що він живе у сараї а не в хаті. [PERSON] дізнавшись про знущання над батьком вирішили оформити документи про відпустку та приїхати на Україну. Оскільки оформлення документів зайняло час, приїхавши живого батька вона не застала. Твердження позивачки, що доньки навіть не приїхали на похорон вважає не коректними, оскільки про смерть батька позивачка не повідомила жодну близьку людину із кола родичів померлого. Не згідна вона також із доводами позивача, що [PERSON] потурбував матеріальної допомоги від дочок та що вони нехтували своїм обов`язком щодо його утримання, оскільки відповідачці достовірно відомо, що батько повернувшись в кінці 2009 року на Україну із значною сумою коштів, якої було достатньо і для життя і для ремонту у квартирі, так як він мав намір його робити. Зазначила, що батько був матеріально забезпеченим так як у 2001 році він разом з дочками та зятем виїхали до Італії, де на той час проживала його дружина, яка знайшла йому роботу та вийняла житло. [PERSON] проживав та працював в Італії до літа 2006 року та потім поїхав на Україну для оформлення спадщини після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] і яка ще у 1997 році зробила заповіт на користь [PERSON] .. Перебуваючи на Україні він розлучився та після оформлення спадкових прав повернувся до Італії вже з іншою жінкою. Вказала, що позивачці було відомо про те, що [PERSON] працював в Італії і мав значну суму зароблених коштів, та на думку відповідачки саме це спонукало її до спільного життя з [PERSON] .. Батько скаржився, що він не може повернутись жити у м. Чернівці, тому що в квартирі проживає дочка позивачки і її чоловік, який застосовував до нього фізичну силу. Вказала, що зі слів родичів за декілька днів до смерті [PERSON] у м. Хотин зустрівся з [PERSON] у м. Хотин і скаржився, що позивачка забрала в нього всі документи на квартиру і що він хвилюється, що може залишитись без житла, як залишився без пенсії, оскільки [PERSON] отримувала ї по довіреності і забирала собі. Також зазначила, що батько ніколи не звертався ні до неї ні до [PERSON] про допомогу, йому були відомі номера телефонів і вона вважає, що як би він потребував матеріальної допомоги то він би їй про це повідомив. Надані позивачкою документи про стан здоров`я батька вважає, що вони не свідчать проте, що він мав тяжкі захворювання, був немічним, був у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги. Батько мав вікові зміни у стані здоров`я, але ці зміни не були загрозливими для його життя і його стан не потребував постійного лікування та догляду. Вважає, що факт звернення до суду із вказаним позовом свідчить про те, що позивачка має намір заволодіти майном батька і позбавити її права на спадщину. Просила відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] та її представник адвокат Загарія О.Д. підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові. Просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Дронь О.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві за позовну заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, незважаючи на те, що належним чином повідомлялась до дату, час та місце проведення судового засідання. Свідок [PERSON] яка працює лікарем-терапевтом Хотинської районної лікарні надала суду пояснення, що [PERSON] періодично звертався до неї за медичною допомогою. Мав ряд захворювань та приймав відповідні медикаменти. Від госпіталізації відмовлявся. Пояснила також, що вона не була сімейним лікарем [PERSON] , він приходив до неї разом із [PERSON] не через реєстратуру чи приймальне відділення. [PERSON] був ходячою людиною, міг сам їсти та одягатись. [PERSON] потребував допомоги оскільки він постійно повинен був примати ліки. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, що товаришувала із [PERSON] та [PERSON] .. Жили вони разом близько 10 років. Жили вони добре. По господарству тримали корів, телят та свиней. [PERSON] допомагав по господарству, робив чоловічу роботу. Коли [PERSON] хворів, викликали швидку допомогу. По стану здоров`я скаржився на біль у ногах. Вважає, що сам не міг би жити та любив випити. На похоронах не була бо не запрошували. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] прожили разом років 10. З ними вона зустрічалась часто. До того як переїхали у м. Хотин десь роки 3 жили у Чернівцях. Жили вони добре, тримали господарство, проте з часом він почав випивати. [PERSON] міг збирати пляшки по сміттєвих баках, щоб їх здати та купити випивку, оскільки позивачка не давала йому гроші на алкоголь. Коли його бачила ходив завжди чистим. Жалівся що болить голова. Також вказала, що [PERSON] мав якусь обіду на дітей. За тиждень до смерті приходив до неї у гості провідати її чоловіка. Про смерть [PERSON] дізнались коли прийшла поліція. Свідок [PERSON] вказав, що йому було відомо, що [PERSON] живе з позивачкою. Свідок [PERSON] надала суду пояснення відповідно до яких вказала, що живе у м. Хотин з [PERSON] була знайома та знала, що їздив за кордон та згодом проживав із [PERSON] . Він ходив по смітниках і збирав їжу, щоб годувати свиней та пляшки. Інколи спілкувались [PERSON] казав, що пенсії не бачить. Останній раз бачила його за день до смерті теж біля смітників. Вказала також, що [PERSON] забороняла йому спілкуватись із нею та після суду у Кельменцях погрожувала їй. У лікарні [PERSON] не лежав. Свідок [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] оскільки вони були родичами. Жив він по-сусідству, до того як переїхав до [PERSON] у м. Хотин був за кордоном. Спілкувалась з ним та бачила, що він збирає пляшки по смітниках. Одного разу при зустрічі скаржився, що в нього боліли ноги, на запитання про пенсію відповів, що він її (пенсії) не бачить. Коли приїздив у с. Оселівка першого разу ночував у неї, а другий раз у інших родичів. Восени 2017 року був у неї у гостях, казав, що доньки дзвонили йому. Про його смерть дізналась згодом. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] є її двоюрідним братом. Коли приїхав із-за кордону [PERSON] казав, що привіз 11 000 євро. Спочатку жив у Чернівцях, потім переїхав до [PERSON] у м. Хотин. Коли бачила [PERSON] то питала яка у нього пенсія на, що він казав, що не знає так як пенсійна картка у [PERSON] . Останні два-три роки перед смертю ходив по смітниках збирав пляшки, які здавав, а їжу носив додому для свиней. Вказала, що телефону у нього не було. У 2011-2012 році була у гостях у [PERSON] та [PERSON] . На стан здоров`я не жалівся, казав лише, що ноги болять та ходив з палицею. Незадовго до смерті [INFO] був у селі та заходив до неї у гості. [PERSON] мала її номер телефону однак про смерть [PERSON] не повідомила та на дзвінки не відповідала. [PERSON] була велика рідня однак на похорон [PERSON] не кликала. Свідок [PERSON] пояснив суду, що ним було видано довідку від 16.06.2018 року. Хворого він знав. Такі довідки вони видають незалежно від того жива людина чи ні по запиту органів прокуратури чи інших органів. Довідка видається на ім`я хворого та ставиться діагноз. [PERSON] вимагала таку довідку тому за вказівкою головного лікаря вона була видана. Суд заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За Сімейним кодексом України сім'я може виникнути не тільки з підстав шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а із інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Так судом в ході розгляду справи встановлено факт проживання позивачки із [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по день його смерті. При цьому суд зауважує, що попри заперечення даного факту представником відповідача факт їх спільного проживання підтверджено показами усіх свідків. Крім того у відзиві відповідачка сама робить посилання на ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. Таким чином суд приходить до висновку, що позов у цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо вимог позивачки про усунення від права на спадкування дітей померлого - [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно у статтях 1261-1265 ЦК України визначено п`ять черг спадкування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Хотин, Хотинського р-ну, Чернівецької обл., дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] та сторонами не оспорюється (а.с. 6). За життя у нього народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.09.1976 року - розірвано (а.с. 69-70). Таким чином спадкоємцями першої відповідно до ст. 1261 ЦК України є відповідачі. Згідно наданої суду приватним нотаріусом Балковим М.М. спадкової справи встановлено, що за заявою [PERSON] 23.11.2017 року відкрито спадкову справу №37/2017 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 101). 16.03.2018 року до нотаріуса надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 109). 18.04.2018 року до нотаріуса надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 110). Крім того адвокатом Загарією О.Д. 06.12.2018 року надано нотаріусу заяву, згідно якої просив не видавати спадкоємцям про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки [PERSON] подано позов до спадкоємців першої черги [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю без шлюбу та усунення спадкоємців від права на спадкування спадкування (а.с. 118). Як доказ, що [PERSON] перебував у безпорадному стані та на підтвердження вимог, щодо усунення відповідачів від права на спадкування позивачкою надано суду копію Виписки з амбулаторної карки (а.с. 18), копію Етапний епікризу клінічного санаторію «Хмільник» (а.с. 19), копію заключення ЛКК Хотинської центральної районної лікарні №295 виданого 16.06.2018 року, копію довідки від 15.06.2018 року №20 про те, що [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в Хотинській ЦРЛ травматологічному кабінеті з 19.08.2011 по 10.09.2011 року з діагнозом закритий вивих правої плечової кістки (а.с. 22 ), копію заключення ЛКК №4097/2 від 15.12.2010 року для подання у відділ праці та соціального захисту населення Першотравневого районної ради, для вирішення питання про надання одноразової матеріальної допомоги (а.с. 23). Крім того надала відповідь на запит із ОКУ «Чернівецький обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 03.08.2018 року №04/993 відповідно до якої зареєстровано 7 виїздів бригад Е(Ш)МД на виклики за адресою: [ADDRESS] -Є (а.с. 20). Статтею 1224 ЦК України передбачені випадки при яких спадкоємця може бути усунуто від права на спадкування, зокрема частиною 5 визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже із наведеної частини статті обов`язковим елементом для усунення особи від спадкування внаслідок ухилення від надання допомоги є безпорадний стан спадкодавця. Поняття безпорадного стану наведено у роз`ясненні викладеному у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, відповідно до якого безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом приймаються до уваги доводи позивачки, щодо наявності хвороб у померлого у зв`язку з якими він приймав ліки та час від часу відвідував лікаря, однак дані обставини не доводять перебування [PERSON] у безпорадному стані, а свідчать лише про вікові зміни у його здоров`ї. Крім того суд критично оцінює посилання позивачки на те, що неодноразово викликалась на її адресу бригада швидкої медичної допомоги (а.с. 20), оскільки за жодним із цих викликів [PERSON] не був госпіталізований та однозначно трактувати що такі виклики були пов`язані лише із критичним станом здоров`я [PERSON] суд не має можливості, оскільки швидка могла викликатись і до інших осіб які проживали за тією адресою. Натомість суд приймає до уваги покази свідків які свідчили про те, що [PERSON] не був лежачою людиною, пересувався по місту, ходив у гості, спілкувався із родичами, односельцями, порався по господарству, їздив у інші населені пункти, збирав по смітниках залишки їжі для годування свиней та зокрема покази свідка [PERSON] , яка бачила його за день до смерті також біля смітника. Покази допитаних в якості свідків лікарів [PERSON] та [PERSON] підтверджують наявність хвороб у померлого, однак не є беззаперечним доказом безпорадного стану. Більше того суд звертає увагу, що [PERSON] жодного разу не знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку із його хворобами та не направлявся ЛКК Хотинської ЦРЛ для проведення медико-соціальної експертизи, яка відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року, проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності Відповідно до п.2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №561 від 05.09.2011 року критеріями життєдіяльності людини є здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.. Так відповідно до п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. В ході судового розгляду судом не встановлено та позивачем не доведено той факт, що [PERSON] потребував допомоги відповідачів, проте вони ухилилися від обов`язку її надати. Як наслідок судом не приймаються до уваги доводи позивачки, щодо умисного ухилення відповідачів від надання допомоги [PERSON] .. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, покази свідків,

Outcome: partial