Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 01 грудня 2010 року по 30 травня 2011 року працювала в ПрАТ «Азовелектросталь» на посаді провідного інженера-конструктора, а з 30 травня 2011 року - начальником бюро. 04 червня 2015 була звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України за переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш», проте роботодавець при звільненні не провів з нею повний розрахунок. 29 вересня 2015 року заборгованість по заробітній платі погашена відповідачем в повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволені та стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 червня 2015 року по день фактичного розрахунку по заробітній платі. Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, але надав докази на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі [PERSON], довідку про середню заробітну плату та графік роботи підприємства. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 01 грудня 2010 року по 30 травня 2011 року працювала в ПрАТ «Азовелектросталь» на посаді провідного інженера-конструктора, а з 30 травня 2011 року - начальником бюро. 04 червня 2015 [PERSON] була звільнена за п.5 ст.36 КЗпП України за переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записами у її трудовій книжці. 29 вересня 2015 року заборгованість по заробітній платі погашена відповідачем в повному обсязі. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно наданих позивачкою розрахункових листів та розрахунку заборгованості по заробітній платі, який відповідачем не спростований, заборгованість по заробітній платі позивачки станом на червень 2015 року складала 34687,83 гривень. Вказана заборгованість погашена відповідачем остаточно 29 вересня 2015 року, що підтверджується довідкою, наданою ПрАТ «Азовелекстросталь» №1337 від 15 жовтня 2015 року та відповідними платіжними дорученнями. Згідно зі ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із змісту наведених норм, право працівника на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати підприємством звільненому працівникові усіх сум, що йому належать, як компенсація порушеного права на своєчасне отримання винагороди за працю при звільненні, знаходиться у залежності від вини підприємства. На виконання положень частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, застосовуючи положення статті 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року по справі №6-64цс13, зокрема: відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Відповідно до довідки-розрахунку, наданої ПрАТ «Азовелектросталь», розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] під час роботи на підприємстві становить 199 гривень 72 копійки. Вказана сума не оспорюється позивачкою. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд керується наступним. Відповідно до п.20 Постанови від 24 грудня 1999 року №13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 червня 2015 року (з наступного дня звільнення позивачки з ПрАТ «Азовелектросталь») по 29 вересня 2015 року (день фактичного розрахунку), в сумі 16177,32 гривень (розрахунок: 199,72гривень (середньоденна заробітна плата) х 81 днів (кількість робочих днів з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року). Зважаючи на те, що позивачка на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved