Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач ОСББ «Добробут-2012» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , обслуговування якого здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-2012». ОСББ «Добробут-2012» як балансоутримувач відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг та може бути, зокрема і споживачем послуг, який на підставі ч. 2 ст. 29 Закону, якщо він не є виконавцем, укладає договори про надання житлово- комунальних послуг з іншими виконавцями. Відповідач є власником квартири № 35 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224300524 від 16.09.2020 р., а тому є відповідальним за особовим рахунком даної квартири, у зв`язку з чим на підставі ст. 526 ЦК України, п. 5 ч. 3. ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 66, 67, 68 Житлового кодексу Української PCP, Статуту ОСББ «Добробут-2012», у Відповідача виникає обов`язок своєчасно сплачувати платежі за надані та спожиті ним житлово- комунальні послуги. Проте Відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплачує надані йому житлово- комунальні послуги, та станом на 01.09.2020 р. має заборгованість по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі: 64 804,31 (шістдесят чотири тисячі вісімсот чотири гривні тридцять одна копійка) грн., з яких: 54 169,98 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок) грн. - борг станом на 01.09.2020 р.; 7 097,20 (сім тисяч дев`яносто сім гривень двадцять копійок) грн. - інфляційна складова; 3 537,13 (три тисячі п`ятсот тридцять сім гривень тринадцять копійок) грн. - 3 % річних. Тому позивач просив суд Стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Добробут-2012» заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.06.2020 р. в сумі 64 804,31 (шістдесят чотири тисячі вісімсот чотири гривні тридцять одна копійка) грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, письмового відзиву до суду не подав. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, що ОСББ «Добробут-2012» як балансоутримувач будинку за адресою [ADDRESS] та відповідно є виконавцем з надання житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224300524 від 16.09.2020 р. Із матеріалів справи вбачається що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг, однак відповідач користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплачує надані йому житлово- комунальні послуги, та станом на 01.09.2020 р. має заборгованість по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі: 64 804,31 (шістдесят чотири тисячі вісімсот чотири гривні тридцять одна копійка) грн., з яких: 54 169,98 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок) грн. - борг станом на 01.09.2020 р.; 7 097,20 (сім тисяч дев`яносто сім гривень двадцять копійок) грн. - інфляційна складова; 3 537,13 (три тисячі п`ятсот тридцять сім гривень тринадцять копійок) грн. - 3 % річних. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу УРСР, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 64 804,31 (шістдесят чотири тисячі вісімсот чотири гривні тридцять одна копійка) грн., з яких: 54 169,98 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок) грн. - борг станом на 01.09.2020 р.; 7 097,20 (сім тисяч дев`яносто сім гривень двадцять копійок) грн. - інфляційна складова; 3 537,13 (три тисячі п`ятсот тридцять сім гривень тринадцять копійок) грн. - 3 % річних. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved