Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною трирічного віку. Просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2015 року. Позивачка на теперішній час вагітна. Сторони припинили сумісне проживання та подружні відносини, відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці, яка не працює, навчається на третьому курсі денного відділення факультету ветеринарної медицини Харківської державної зооветеринарної академії, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який хоча і не працює, але є працездатною особою та може надавати їй матеріальну допомогу. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач позовні вимоги не визнав, суду надав письмові заперечення проти позову, просив відмовити в задоволенні позову. Заперечення проти вимог позивачки мотивував тим, що позивачка обманювала його щодо строків вагітності та він сумнівається в тому, що є біологічним батьком дитини. Крім того, він перебував у зоні АТО, є учасником бойових дій, за станом здоров'я потребує лікування, ніде не працює, заробітку не має, допомоги по безробіттю не отримує, а тому не може сплачувати аліменти на утримання дружини, вагітність якої не заперечував. На питання суду щодо стану здоров'я, відповідач пояснив, що він не є інвалідом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини передбачено ст.ст.75, 77, 79, 80, 84 СК України. Виходячи зі змісту ч. 1,2,4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.84 ч.1, ч.2 СК України передбачає право дружини на утримання від чоловіка під час вагітності, та право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 цієї ж статті право на утримання дружини, з якою проживає дитина має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони з 24 червня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі (а.с.3). Позивачка навчається на третьому курсі денного відділення факультету ветеринарної медицини Харківської державної зооветеринарної академії, що підтверджено довідкою та студентським квитком (а.с.6,7). Вагітність позивачки підтверджено довідкою КУ Василівської ЦРЛ від 26 листопада 2015 року, де вказано, що вона перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю з 09 червня 2015 року (а.с.4). Таким чином, оскільки сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, позивачка є вагітною, вона має право на утримання від чоловіка під час вагітності та до досягнення трирічного віку дитиною. Надані суду відповідачем: посвідчення учасника бойових дій, довідка про реєстрацію шлюбу, довідка про перебування відповідача на обліку як безробітного у Знамянському МРЦЗ з 12 листопада 2015 року, довідка про участь в АТО, консультативний висновок від 06 січня 2015 року про наявність у відповідача хронічного захворювання та довідка ВЛК, виписний епікриз, відмітка про проходження психологічної реабілітації, ЕКГ, запит адвоката та відповідь на нього - не є доказами, що підтверджують неможливість сплати аліментів відповідачем на утримання позивачки на час її вагітності та до досягнення трирічного віку дитиною, оскільки відповідач є особою працездатного віку, є працездатним, а тому він зобов'язаний утримувати непрацездатну на теперішній час дружину, яка у зв'язку з вагітністю та майбутніми пологами, потребує коштів на посилене та збалансоване харчування, забезпечення потреб у предметах першої необхідності як для себе, так і для майбутньої дитини. Хоча відповідач офіційно ніде не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, проте він не надав доказів того, що після закінчення перебування його в зоні АТО - з 13 червня 2015 року та по теперішній час він перебуває на утриманні інших осіб, відповідачем не надано доказів щодо неможливості сплачувати кошти на утримання дружини, наявності перешкод для працевлаштування (інвалідність, хвороба тощо). Наявність хронічного захворювання не перешкоджала йому брати участь у бойових діях, він сам на теперішній час забезпечений одягом, взуттям, харчуванням, що вбачається з його зовнішнього вигляду. Суд вважає, що розмір аліментів на утримання вагітної дружини, який заявлений позивачкою, підлягає стягненню з відповідача, є виправданим дійсними потребами вагітної дружини, визначеним з урахуванням матеріального становища сторін, їх стану здоров'я та виходячи з фактичних обставин справи, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з положень ст.174 ЦПК України, вважає необхідним позов задовольнити повністю та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу, відповідно до положень ст.367 ЦПК України. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved