Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона є правонаступником кредитора ПрАТ «СК «ВУСО», який на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплатив на корись [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 25\~860 гривень 00 копійок. Посилаючись на те, що відповідача постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі статті 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачка просить стягнути з останнього на свою користь суму завданої ним матеріальної шкоди. Позивачка в судове засідання не прибула; представник позивачки надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримав позов і просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідача було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою; не проживає», відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а тому не з`явився в судове засідання без поважних причин. Оскільки відповідач не прибув в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. За умовами Полісу № АЕ/9929152 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2016 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» і [PERSON] , було застраховано належний страхувальнику транспортний засіб марки «Івеко» державний номер [NUMBER] (а.с. 10). Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончарова О.М. від 08 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 359/3867/17 встановлено, що 04 травня 2017 року, приблизно о 17 годині 55 хвилин в місті Бориспіль по вулиці Соцмістечко 157-А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Івеко» державний номер [NUMBER] , здійснив ДТП та не дочекався працівників поліції, залишивши місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10\~ПДР\~України за що передбачена відповідальність за\~ст.122-4 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП (а. с. 11 12). Також, постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Криворучко І.В. від 24 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 359/3866/17 встановлено, що 04 травня 2017 року о 17 годині 55 хвилин в місті Бориспіль по вулиці Соцмістечко 157-А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Івеко» державний номер [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «Opel Astra» номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , чим порушив вимоги п. 13.3\~ПДР\~України, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене\~ст.124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 184). Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власник пошкодженого у вказаному ДТП автомобіля [PERSON] в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПрАТ «СК «ВУСО» про дану ДТП та звернувся із заявою від 23.06.2017 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідні письмові документи, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 13 14, 18). З копії страхового акту № 6298-24 від 27.07.2017 року та доповнень до нього № 1 від 25 вересня 2017 року і № 2 від 10 листопада 2017 року вбачається, що вищевказана ДТП кваліфікована страховиком як страховий випадок у зв`язку з чим прийнято розпорядження про виплату на користь страхувальника страхового відшкодування в розмірі на загальну суму 25\~860 гривень 00 копійок (а.с. 15, 16, 17). На виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ВУСО» на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування на загальну суму 25\~860 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідними Платіжними дорученнями № 16454 від 27 липня 2017 року, № 21485 від 26 вересня 2017 року і № 25560 від 10 листопада 2017 року (а.с. 52 на звороті, 53 і 53 на звороті). Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Оскільки відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончарова О.М. від 08 червня 2018 року, слід зробити висновок, що на підставі підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право подати регресний позов до відповідача. Як вбачається із Договору № 18/04/2018 про відступлення права вимоги від 18.04.2018 року, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» і ФОП [PERSON] , до останньої перейшло право вимоги грошових зобов`язань за страхуванням [PERSON] по страховому акту № 6298-24 віл 27.07.2017 року на суму 25\~860 гривень 00 копійок боржник [PERSON] (а.с. 6 9). Норма пункту 1 частини першої статті 512 ЦПК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, за положеннями Глави 47 Розділу І Книги п`ятої ЦК України, позивач у даній справі у встановленому законом порядку набула прав кредитора за договором страхування між ПрАТ «СК «ВУСО» і [PERSON] за умовами Полісу № АЕ/9929152 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.07.2016 року. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі пункту 1 частини першої статті 512, частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 25\~860 гривень 00 копійок. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1\~частини третьої\~статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, суду надано копію Договору про надання правової допомоги № 002 від 29.03.2018 року разом із додатковою угодою № 12 від 04.06.2018 року до нього та квитанцією до прибуткового касового ордеру, з яких вбачається, що позивачем оплачено юридичні послуги в сумі 8\~100 гривень (а.с. 48 49, 50). Також, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. Отже, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved