Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, зазначаючи, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.04.2011 року. З 06.02.2013 року у належній їй будинку був зареєстрований її син [PERSON], який з грудня 2015 року виїхав з належного їй будинку до м. Івано-Франківськ. У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, чим перешкоджає їй у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном. За таких обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. /а.с 27/. Заперечень проти винесення заочного рішення суду не надано. Відповідач в судові засідання, призначені на 17 лютого 2017 року, 28 лютого 2017 року, не з'явився по невідомій суду причині, про час та дату судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду /а.с. 25, 31/, причину неявки в судові засідання не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу у його відсутність. На підставі абз. 4, абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України у такому випадку відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 29 квітня 2011 року /а.с. 6-7/ власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], про що також свідчить копія витягу про державну реєстрацію прав /а.с. 8/ та копія технічного паспорту на житловий будинок /а.с. 9-12/. Згідно витягу з домової книги житлового будинку /а.с. 15-16/, з 06 грудня 2013 року зареєстроване проживання [PERSON], [INFO], та по місту реєстрації [PERSON], [INFO], не проживає з грудня 2015 року. Як вбачається з довідки з місця проживання /а.с. 14/ [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації: [ADDRESS] Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 01 лютого 2017 року /а.с. 17/ відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з грудня 2015 року не проживає за місцем реєстрації. Згідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] понад один рік без поважних причин, тому його варто визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved