Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ПАТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ «Акцент-Банк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 змінено тип банку та його найменування з ЗАТ «Акцент-Банк» на ПАТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ «Акцент-Банк». 24.09.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050013039198). Також вказує, що 03.07.2011 позичальник [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 18.07.2011. На виконання вимог, визначених нормами чинного законодавства, ПАТ «Акцент-Банк» 21.12.2015 направив претензію кредитора до Другої черкаської державної нотаріальної контори. 30.12.2015 позивачем отримана відповідь Другої черкаської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON]. Крім того, 19.08.2016 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] направлено лист-претензію, згідно якого ПАТ «Акцент-Банк» предявив свої вимоги, але спадкоємцями ніяких дій виконано не було. На підставі викладеного, позивач просить суд, - стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.08.2008 у розмірі 7585 грн. 03 коп., а також судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» за дорученням [PERSON] не зявився. До початку судового засідання подав заяву з проханням проводити судове засідання без його участі, повністю підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON] від 15.08.2008, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і [PERSON]. Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2008 цього ж дня [PERSON] отримав кредит в розмірі 3000 грн . 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ПАТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ «Акцент-Банк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 змінено тип банку та його найменування з ЗАТ «Акцент-Банк» на ПАТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ «Акцент-Банк». 24.09.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050013039198). Також встановлено, що процентна ставка не змінювалась. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами [PERSON] складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме, - надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно із п. 6.5 «Умов та Правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Держатель зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Умовами і Правилами надання банківських послуг передбачена відповідальність сторін. Відповідно до п. 8.6 «Умов і Правил надання банківських послуг» встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В судовому засіданні також встановлено, що 03.07.2011 позичальник [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть ([PERSON] 1-СР № 172511). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.08.2008 вбачається, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становила 7585 грн. 03 коп., яка складається з: 1785 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом, 5799 грн. 45 коп. - заборгованість за відсотками. 10.12.2015 ПАТ «Акцент-Банк» направив до Другої черкаської державної нотаріальної контори претензію кредитора за № SAMDN10000704101026. Як вбачається з листа нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] від 23.12.2015 за № 3567/02-14, після смерті [PERSON], померлого 03\~липня 2011 року, звернулись: мати померлого [PERSON], 21.12.2011 із заявою про прийняття спадщини та батько померлого [PERSON], 13.12.2011 із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Аналогічну інформацію від 30.05.2017р. №972/01-16 нотаріусом було надано до суду на запит суду. Крім того, зазначено, що ПАТ «Акцент-Банк» 23.12.2015р. звернувся до спадкоємців через нотаріальну контору із претензією кредитора. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, у випадку, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять тільки ті права та обовязки, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, що кореспондується, зокрема, з правовою позицією, зазначеною в постановах Верховного Суду України № 6-67цс13 від 04.09.2013, №6-2962ці16 від 12.04.2017р., №6-18цс13 від 17.04.2013р. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею\~1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі\~спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89\~цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця\~такого\~свідоцтва\~не може бути підставою для відмови\~в\~задоволенні вимог кредитора. Згідно із ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі. Згідно з абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Як встановлено в судовому засіданні, претензію кредитора № SAMDN10000704101026, в порядку ст. 1281 ЦК України, направлено банком до Другої Черкаської державної нотаріальної контори 10.12.2015, що підтверджуєть даними реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 18.12.2015. Таким чином, банком пред'явлено вимогу до спадкоємців позичальника з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Отже, спадкоємці померлого позичальника [PERSON]: мати [PERSON] та батько [PERSON] прийняли спадщину (спадкова справа № 52159789) і лист-претензія банку №\~SAMDN10000704101026 від 27.01.2016 щодо погашення боргу доведена до їх відома, що підтверджуєть даними реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (штрих код 4930002529663 та 4930002529698). Проте, станом на день подання позову зобов'язання за кредитним договором спадкодавця відповідачами не виконано. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. За таких обставин, [PERSON] та [PERSON] повинні виконати зобовязання спадкодавця за кредитним договором № б/н від 15.08.2008 в межах вартості успадкованого майна за правом вимоги банку, як кредитора, оскільки вони є спадкоємцями [PERSON]. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» слід стягнути, сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням №\~BOTM4B1A64 від 14.11.2016 та № BOTM101ATP від 01.02.2017, в розмірі по 800 грн. 00\~коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved