Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у звязку з оформленням спадщини після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] їй стало відомо, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. за її батьком [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності в установленому законом порядку зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 55094 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON]; позивачка та її діти [PERSON], [PERSON] були прописані у дворі, але фактично у ньому не проживали. Тому лише батьки позивачки мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті 09.05.1992 р. матері [PERSON] належну їй ? частину будинковолодіння успадкували батько та позивачка по ? частині згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили. Після смерті 15.02.2007 р. батька [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому ? частини будинковолодіння, яку прийняла позивачка згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги її рідні сестри [PERSON], [PERSON], які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують. У звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, для оформлення спадщини їй необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що вона є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], оскільки нею втрачено свідоцтво про одруження з першим чоловіком [PERSON], а шлюб з [PERSON] вона реєструвала як [PERSON] Просила встановити факт, що вона є дочкою померлих [PERSON] і [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння з підстав належності їй ? частини у порядку спадкування за законом після померлої матері та ? - у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, у наданих суду заявах позов визнали, просили справу розглядати у їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. за батьком позивачки [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Шевченка в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності в установленому законом порядку зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 55094 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON]; позивачка та її діти відповідачі [PERSON], [PERSON] були прописані у дворі, але фактично у ньому не проживали. З огляду на викладене батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті 09.05.1992 р. [PERSON] належну їй ? частину будинковолодіння успадкували чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] позивачка у справі у рівних частках по ? частині згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили. Після смерті 15.02.2007 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому ? частини будинковолодіння, яку прийняла позивачка згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги її рідні сестри [PERSON], [PERSON], які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачами не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння з підстав належності ? частини у порядку спадкування за законом після померлої матері та ? - у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачці для оформлення спадщини необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що вона є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], оскільки нею втрачено свідоцтво про одруження з першим чоловіком [PERSON], а шлюб з [PERSON] вона реєструвала як [PERSON] Оскільки обставина, що позивачка є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, підлягає до задоволення також позовна вимога про встановлення факту родинних стосунків. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved