Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.02.2001 року (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка навчається в Східноєвропейському національному університеті імені [PERSON] на 1-му курсі денної форми навчання, термін навчання: з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року що підтверджується довідкою № 04/1254 від 09.04.2015 року (а.с.9). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в звязку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак в прохальній частині позовної заяви просила судові засідання проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю та просив судове засідання провести без його участі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно до змісту ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 199 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, навчання у учбовому закладі є правовою підставою для стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, несе витрати: на навчальні посібники, інші канцелярські приладдя, на харчування, тощо та потребує матеріальної допомоги на період навчання. Враховуючи те, що прожитковий мінімум на одну особу на місяць в середньому 1176 грн. (ст.7 Закон України «Про Державний Бюджет на 2015 рік»), повнолітню дитину яка навчається зобов'язані утримувати і мати, і батько, беручи до уваги те, що відповідач є працездатною особою, не надав доказів існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], з дня звернення до суду з 07.07.2015 року. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України його слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved