Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивачка у липні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 26.11.2011 року уклали шлюб. У сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою. Останнім часом стосунки з чоловіком розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила існування, тому примирення та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд: 1) розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 26.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №791; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 21.07.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 2011 року було зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №791. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи позов в частині заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з таких мотивів. При вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Виходячи з вимог частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України. Отже, з огляду на наведені норми, утримання дитини може здійснюватися за домовленістю між батьками дитини. За відсутності такої домовленості право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (статті 182 Сімейного кодексу України). Ураховуючи визнання відповідачем позову, який у судовому засіданні вказав, що має регулярних дохід, інших утриманців не має, стан здоров`я задовільний, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від його доходу щомісяця є обґрунтованими і підлягають задоволенню у розмірі заявленому позивачкою. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 14.07.2021 року. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, який мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 454 грн. 00 коп. (908,00 грн. х 50%). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved