Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 08 листопада 2010 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону. На теперішній час, у звязку з відсутністю у позивачки постійного місця роботи, регулярних доходів, досягненням дитиною шкільного віку, витрати на утримання дитини значно зросли. Так як відповідач офіційно працює позивачка просить визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, згоден виплачувати аліменти на користь позивачки у зазначеному нею розмірі. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати неповнолітню дитину, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 052248, виданого Виконкомом Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області 16.02.2007р., між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини зазначений [PERSON], відповідач по справі (а.с. 4). Як вбачається з рішення Арцизького районного суду Одеської області від 08 листопада 2010 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 400,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 червня 2010 року до 05 квітня 2025 року (а.с. 7-8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 235643, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 24 липня 2015 року позивачка змінила своє дошлюбне прізвище «Волинюк» на «Ігнатенко» (а.с. 5). Згідно довідки № 3865 від 07.10.2016р., виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, дитина проживає разом з матірю, позивачкою по справі (а.с. 9). З довідки № 482 від 07.10.2016р., виданої Одеською загальноосвітньою школою № 51 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, [PERSON] є ученицею 4-Б класу ОЗОШ № 51 Київського району м.Одеси (а.с. 10). Відповідно до довідки № 8/1 від 08.06.2010р., виданої Відокремленим структурним підрозділом «Білгород-Дністровська дистанція колії № 4», відповідач працює на посаді ремонтника штучних споруд та отримує постійний заробіток (а.с. 11), про що також зазначила в позовній заяві позивачка та відповідач у своїй письмовій заяві про розгляд справи у його відсутність, тому цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню і суд приймає його. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~(ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013р., рішення якого є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач, як встановлено в судовому засіданні, на даний час має офіційне місце роботи, суд\~дійшов висновку про наявність підстав для задоволенню позову про зміну розміру аліментів, стягнутих рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 08 листопада 2010 року у розмірі 400,00 гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 03 червня 2010 року до досягнення повноліття дитиною, шляхом визначення розміру стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу відповідача, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розяснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.\~ Суд зазначає, що вказане рішення не є перешкодою\~\~ для застосування в подальшому положень ст. 192 СК України, а тому\~\~в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або\~\~поліпшення здоров'я\~\~платника або одержувача аліментів та в інших випадках,\~\~передбачених цим Кодексом, за заявою\~\~вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням\~може бути змінений. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про зміну розміру аліментів.

Outcome: approved