Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 18.09.2005 року сторони уклали шлюб та за час спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їхній син є інвалідом з дитинства, який проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач з 24.04.2015 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом, як особа рядового складу у Збройних Силах України та з цього часу проживає від них окремо, проте, окреме проживання, не звільняє відповідача від обов`язку утримувати свого сина. Вказує, що відповідач щомісячно отримує зарплату не менше 10000,00 грн. і має достатньо коштів щоб надавати щомісячно матеріальну допомогу сину та на його лікування, в той же час, починаючи з 24.04.2015 року відповідач ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання сина, який такої допомоги потребує. Зазначає, що вона і син є хворими, із-за чого вона ніколи не працювала і є непрацездатною, та ще син потребує постійного стороннього догляду та допомоги. На основі зазначеного, просить, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подано. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2006 року вбачається, що 18.09.2005 року сторони уклали шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1599. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.2006 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, а також, те що відповідач є працездатною особою, проходить військову службу за контрактом, отримує стабільний дохід, у виді заробітної плати, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок обох батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати його майнові права. На підставі наведеного та

Outcome: approved