Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В позові зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21.12.2012 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. за номером 4619. Зазначене право зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідачка, яка є сторонньою позивачці особою, зареєстрована у зазначеному будинку з листопада 2018 року, але в ньому не проживає, їм не користується, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачки права користування будинком, належним їй на праві приватної власності. Ухвалою судді від 01.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників процесу. Позивачка до суду не з`явилася, надала письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася з невідомих причин. Відзив проти позову не надала. У відповідності до ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 21.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. на праві приватної власності [PERSON] належить будинок [ADDRESS] (а.с.10-11). Зазначене право зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно (а.с.12). Відповідачка з 08.10.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.22), однак в будинку не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, що підтверджується копією акту від 20.08.2020 року (а.с.13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу будинком на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Перебування відповідача на обліку в належному позивачу житлі створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявила вимог щодо стягнення з відповідачки судового збору, суддя приходить до висновку, що позивачка бажає самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їй правом на власний розсуд.

Outcome: approved