Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом, в якому вказує, що [INFO] в м. Калинівка Вінницької області померла її мати [PERSON] Вона являється спадкоємцем за законом першої черги, тому прийняла спадщину і переоформила на себе земельну ділянку розміром 0,3576 га, що знаходиться по [ADDRESS], а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,2500 га і ведення особистого селянського господарства - 0,1076 га, про що в Калинівській державній нотаріальній конторі вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В квітні 2014 року на виконання свідоцтва про право на спадщину за законом між нею та представником ПП «Левада» був складений акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Однак, коли вона приїхала з представником на місце знаходження земельної ділянки, то відповідач [PERSON] заявив, що власником даної земельної ділянки є він , яку купив уже давно . Звільнити земельну ділянку добровільно відмовляється, тому позивачка звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того , пояснила, що після оформлення спадщини вона хотіла продати будинок [PERSON] за 3 тис. доларів США, але в неї не було таких грошей, вона дала завдаток лише 2000 грн . Потім в неї померла мати, вона сама захворіла і в 2008 році вона померла. Її дочка відмовилися купити будинок із-за відсутності коштів. В квітні 2014 року вона вирішила оформити технічну документацію на земельну ділянку. Однак, коли вона приїхала з представником на місце знаходження земельної ділянки, то відповідач [PERSON] заявив, що власником даної земельної ділянки є він , яку купив уже давно у [PERSON] Крім того , є рішення Калинівського суду , що він є власником і будинку і земельної ділянки. В даний час це рішення суду оскаржено в апеляційному порядку. Представник позивачки , адвокат [PERSON] також підтримала позов, доповнивши, що ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 3.09.2014 року рішення Калинівського суду від 26.02.2009 року про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності за [PERSON] скасоване, позивачка є власником земельної ділянки, тому просить не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою. Відповідач в судовому засіданні стверджує, що дану земельну ділянку купив у [PERSON], право власності оформив через суд, проте враховуючи, що рішення суду скасоване, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та представника позивачки, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає позов задовольнити по таких підставах. Так, судом встановлено, що [INFO] в м. Калинівка Вінницької області померла мати позивачки [PERSON] Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги переоформила на себе земельну ділянку розміром 0,3576 га, що знаходиться по [ADDRESS], наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,2500 га, ведення особистого селянського господарства - 0,1076 га, про що в Калинівській державній нотаріальній конторі 6.05.2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 22.10.2002 року позивачка отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН - 111 № 024348 . В квітні 2014 року нею було встановлено, що її земельною ділянкою користується відповідач , так як став власником даної земельної ділянки згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки , який рішенням Калинівського суду від 26.02.2009 року було визнано дійсним та визнано за ним права власності. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 3.09.2014 року рішення Калинівського суду від 26.02.2009 року про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності за [PERSON] скасоване. Дане рішення суду набрало законної сили з моменту його проголошення. Таким чином , судом встановлено , що позивачка є власником земельної ділянки, і вправі вимагати не чинити її перешкод в користуванні земельною ділянкою. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved