Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 18 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі у них народилися: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не змогли створити міцної сім'ї, в них різні погляди на життя. З вини відповідача між ними постійно виникали сімейні суперечки, які призводили до постійних конфліктів. Вже близько року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати, судові витрати з відповідача не стягувати. Не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 30). Вiдповiдач, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлень про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14, 15, 28-29), в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, проти чого не заперечила позивачка та що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-НМ № 070557 від 18 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року, актовий запис № 12. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Згідно світлокопій свідоцтв про народження серії І-ФМ № 161006 від 10 лютого 2010 року, І-ФР № 227388 від 19 червня 2012 року, І-ФМ № 187350 від 06 квітня 2011 року відповідно [PERSON] народився 15 січня 2010 року, актовий запис № 1, [PERSON] народився 09 червня 2012 року, актовий запис № 5, [PERSON] народилася 31 березня 2011 року, актовий запис № 7. Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6, 7). У судовому засіданні встановлено, що сторони більше року проживають окремо, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з матір'ю, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати з відповідача не стягувати за клопотанням позивачки.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved