Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 19.04.2005 року померла її мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина. Вона являється спадкоємцем за заповітом, однак у передбачений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що при наявності у неї заповіту та правовстановлюючих документів на спадкове майно вона прийняла спадщину. Крім того, тривалий час перебувала в жалобі після смерті спадкодавця. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в заяві, доповнивши, що останні місяці перед смертю [PERSON] тяжко хворіла, вона здійснювала за нею догляд, а коли остання померла, поховала її. Також зазначила, що вважала оскільки спадкодавець посвідчив на неї заповіт та передав правовстановлюючі документи на спадкове майно вона таким чином прийняла спадщину. Однак коли звернулася до нотаріуса, останній повідомив, що такі положення законодавства вже не діють і вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2015 року померла мати позивачки [PERSON], яка мешкала в селі Слобода, Буринського району Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина (а.с.7). За життя, 07.07.1997 року вона посвідчила у [PERSON] сільській раді заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці (а.с.6). Будучи спадкоємцем за заповітом позивачка заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подала. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки вона має похилий вік, а після смерті спадкодавця мала тяжкі сімейні обставини. При цьому отримавши після смерті спадкодавця правовстановлюючі документи на спадкове майно, при наявності заповіту, тривалий час доброчесно вважала, що таким чином вона прийняла спадщину. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивачки обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка є спадкоємцем за заповітом, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивачки виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких вона є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved