Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 08 квітня 2009 року помер її рідний дід -[PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 264, кадастровий номер 4420981000:06:003:0013 загальною площею 10,7347 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 021501, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010441500050 належало померлому [PERSON]; земельної ділянки № 265, кадастровий номер 4420981000:12:002:0001 загальною площею 13,8024 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку в порядку спадкування після [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 122895, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 209810/010541500034 належало померлому [PERSON]; земельної частки (паю), площею 3,88 умовних кадастрових гектар (сіножаті та пасовища) по колишньому КСП «Україна» с. Олександропіль, Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0109968, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 20.01.1997р. і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» за № 311 від 28.02.1997р. належало померлому [PERSON] та земельної частки (паю), площею 3,88 умовних кадастрових гектар (сіножаті та пасовища) по колишньому КСП «Україна» с. Олександропіль, Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0109948, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 20.01.1997р. і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» за № 291 від 28.02.1997р. належало в порядку спадкування померлому [PERSON] На момент смерті [PERSON] разом із ним був зареєстрований та проживав його син ( батько позивачки)- [PERSON], який і прийняв спадщину, але не здійснив переоформлення на своє імя по причині смерті. 04.10.2013 року в селі Ляшківка Білокуракинського району помер батько позивачки -[PERSON], спадщину після смерті якого прийняла позивачка. Одночасно з оформленням в органах нотаріату спадщини після смерті батька позивачка в порядку спадкової трансмісії звернулася із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлому [PERSON] Постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як єдиної та належної спадкоємиці звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 08 квітня 2009 року у віці 80 років помер [PERSON], про що Олександропільською сільською радою Білокуракинського району Луганської області в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за № 5 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 201730 (а.с.9). Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради № 325 від 26.05.2017 року на момент його смерті разом із ним був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с.10), який фактично прийняв спадщину, але не переоформив спадщину по причині смерті. Із дослідженої в судовому засіданні Довідки Відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 31.03.2017р. № 31-28-99.1-446/15-17 (а.с.11) та копій Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 021501, Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 122895, Сертифікату серії ЛГ № 0109968 та Сертифікату серії ЛГ № 0109948 (а.с.12,1318,19,21,22) вбачається, що померлому [PERSON] належали на праві приватної власності земельні ділянки розміром 10,7347 га, 13,8024 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та право на дві земельні частки (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектар кожна (сіножаті та пасовища) по колишньому КСП «Україна» с. Олександропіль, Білокуракинського району. Згідно Свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 682842 (а.с.25) [PERSON] був рідним сином померлого [PERSON] 04 жовтня 2013 року в селі Ляшківка Білокуракинського району у віці 53 років помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис № 4 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 380443 (а.с.23). [PERSON], позивачка по справі, є донькою померлого [PERSON] та онукою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії (а.с.30) та свідоцтвом про одруження серії (щодо зміни прізвища позивачки) (а.с.31). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу від 26.06.2017 року (а.с.7) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, якими б підтверджувалося належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування, відповідно до ст.1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved