Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], працездатною особою, має змогу надавати матеріальну допомогу, однак не проявляє своєї доброї волі у вихованні та утриманні дитини. А тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити. Не заперечили проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідач та представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме просили стягнути аліменти в розмірі ? частини, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечили проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши думку учасників справи дослідив письмові матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], яка згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ № 384093, народилася14 вересня 2017 року та є малолітньою. З довідки Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району від 20.03.2018 року № 265, вбачається, що в с. Волосянка в будинку № 310 Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, принципу законності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, є завищеним. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON]Ю, на утримання доньки [PERSON]Я у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Суд, також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (704,80 грн. судового збору ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial