Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк Форум» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу №2541782 від 15 жовтня 2013 року, з подальшими змінами згідно договору №3-0365/13/24-KLCC від 16.10.2013року, Банком було відкрито відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб за продуктом «кредитна картка» з максимальним лімітом кредитування 19000 грн., з кінцевим строком погашення не пізніше 15 жовтня 2014 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36% річних, та розміром фіксованої суми мінімального щомісячного платежу у розмірі 7% від суми загальної фактичної заборгованості за кредитом на розрахункову дату. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином в частині надання кредитних коштів на відкритий відповідачу рахунок. Однак відповідач, знявши з рахунку кредитні кошти, свої зобовязання за умовами договору виконувала не належним чином, допустила утворення заборгованості, розмір якої станом на 03 серпня 2015 року становить 14005,15 грн. та складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 7335,10 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 3 121,08 грн., пені в сумі 3 548,97 грн. З врахуванням наведених мотивів просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, згідно поданих нею письмових заперечень, в яких зазначає,що з моменту укладення кредитного договору нею виконувались взяті забов»язання зокрема 06 червня 2014 року нею було здійснено черговий платіж в сумі 421,79грн., на цей момент заборгованість відповідачки перед позивачем становила 7 335,10 грн. і дану суму відповідач визнає та зобов»язується погасити. Після початку процедури виведення Банку з ринку на підставі постанови Правління Національного Банку України від 13.03.2014 року №135, а також подальшого запровадження ліквідаційної процедури в банку, були закриті усі відділення банку,жодної інформації щодо порядку погашення заборгованості позивач не надав. Тому вважає, що, що позивачем безпідставно нараховано заборгованість за арахованими процентами, та пеню, тому в задоволенні позову в цій частині просить відмовити. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у його відсутності та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Одночасно, положеннями ст.60 ЦПК України передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено,що відповідно до укладеного договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу №2541782 від 15 жовтня 2013 року, з подальшими змінами згідно договору №3-0365/13/24-KLCC від 16.10.2013року, Банком було відкрито відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб за продуктом «кредитна картка» з максимальним лімітом кредитування 19000 грн., з кінцевим строком погашення не пізніше 15 жовтня 2014 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36% річних, та розміром фіксованої суми мінімального щомісячного платежу у розмірі 7% від суми загальної фактичної заборгованості за кредитом на розрахункову дату (а.с.10-16). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із представленого розрахунку заборгованості (а.с.3-6) станом на 03 серпня 2015 року банком нараховано відповідачу заборгованість,яка становить 14005,15 грн. та складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 7335,10 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 3 121,08 грн., пені в сумі 3 548,97 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. У звязку із виниклою заборгованістю, 18.05.2015 року позивачем скеровано відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором шляхом повернення усієї суми кредиту станом на 13.05.2015р. в розмірі 7 335,10 грн. основного боргу, 2527,84 грн. заборгованості за простороченими процентами,2199,59 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (а.с.19). У відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зокрема, в силу наведених вище правових положень, на позивачу лежить обовязок доказування факту порушення кредитних зобовязань за умовами договору, і що таке порушення мало місце з вини боржника, внаслідок чого у кредитора виникає право вимоги у боржника дострокового повернення усіх кредитних коштів та сплати штрафних санкцій. Як встановлено у судовому засіданні до червня 2014 року відповідачем здійснювалося належне виконання взятих на себе кредитних зобовязань за умовами кредитного договору, а саме своєчасно в межах визначених сум та строків вносилися кошти на визначений умовами договору рахунок для погашення поточної кредитної заборгованості по кредиту та процентах. Як встановлено в ході розгляду даної справи на підставі постанови правління національного Банку України від 13.03.2014 року №135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних банків, введено тимчасову адміністрацію, а у відповідності до іншої постанови від 13.06.2014 року №355 розпочато процедуру ліквідації банку в ході здійснення якої було припинено роботу усіх відділень банку та заблоковано рахунки установи. Проте позивачем не вчинено жодних дій спрямованих для повідомлення відповідача належним чином про зміну реквізитів для оплати кредитної заборгованості, представлено суду лише вимогу від 12.03.2015 року, якою фактично повідомлено відповідачку про наявність заборгованості, обов»язок її погасити та реквізити для оплати кредитної заборгованості (а.с19-20). Згідно з ч.4 ст. 612,ч.1,2,4 ст. 613 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобовязання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він зокрема не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, о вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку. З врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що в силу здійснення ліквідаційної процедури та неможливості прийняття оплати заборгованості за кредитом по вказаному у кредитному договорі рахунку, саме на позивачу, як кредитодавцю, лежав обовязок завчасно та належним чином повідомити боржника про зміну порядку погашення заборгованості. Відтак суд приходить до висновку про те,що порушення кредитного зобовязання виникло не з вини боржника, а внаслідок недобросовісних дій кредитора, що унеможливило сплату відповідачем чергових платежів для погашення поточної кредитної заборгованості. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами в сумі 3 121,08 та пені в сумі 3548,97 є безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення. Одночасно суд приходить до висновку про те,що оскільки за спірний період виникла прострочена заборгованість по по сплаті кредитних коштів в сумі 7 335,10 грн., і відповідач визнає свій обовязок щодо її погашення, в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, а відтак в цій частині позовні вимоги слід задоволити. Судові витрати покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved