Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 152 323,08 грн., що еквівалентно 6 734,00 дол.США та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 14.06.2014р., між нею та відповідачем укладено договір позики згідно до якого, відповідач отримала кошти в сумі 80 000,00 грн., що еквівалентно 6 734,00 дол.США. На підтвердження укладання договору позики відповідачем було складено розписку про отримання зазначеної суми коштів. Порядок, строки повернення, обумовлені в розписці. Крім того, поручителем виступила [PERSON], яка взяла на себе солідарну відповідальність за належне виконання відповідачем грошового зобов'язання. Разом з тим відповідач, у встановлений договором час, а саме 31.01.2015р., кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про місце та час його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомляли. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON], як позикодавцем з одного боку та [PERSON], як позичальником з іншого боку, 14.06.2014р., було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON], передала а [PERSON], отримав позику в розмірі 80 000,00 грн., та зобов'язалася повернути кошти в зазначеному розмірі в строк до 31.01.2015р. На підтвердження отримання коштів за договором позики, [PERSON], було особисто складено відповідну розписку (а.с. 6). Поручителем виступила [PERSON], яка взяла на себе солідарну відповідальність за належне виконання відповідачем грошового зобов'язання, що підтверджується розпискою, яка за своїм змістом є договором поруки (а.с. 7). В строк визначений договором позики, позичальник кошти не повернув. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 80 000,00 грн., тобто саме та сума яка була отримана позичальником. При цьому не має правового значення який еквівалент, отримана в гривні сума, становила в іноземній валюті. В частині солідарного стягнення суми боргу з позичальника та поручителя, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Разом із тим, згідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, суд вважає, що порука [PERSON] згідно договору поруки припинилася, оскільки договором поруки не визначено строк дії договору, адже строк має визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ст. 252 ЦК України. Порушення виконання зобов'язання (неповернення позики) співпадає із строком повернення позики, а саме 31.01.2015р., але кредитор протягом шести місяців з дня настання строку повернення позики в повному обсязі, не пред'явив вимоги до поручителя. Строк дії поруки не є строком позовної давності, а є присічним в силу закону, отже не може бути продовжений, поновлений, або змінений сторонами договору тому всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими (Висновки висловлені в Постановах Верховного Суду України №№ 6-170цс13; 6-41цс14; 6-169цс14). Отже вимога [PERSON] до поручителя [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволенню не підлягає. В частині стягнення з відповідачів на користь позивачки моральної шкоди, суд вважає, що такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки стягнення моральної шкоди в договірних відносинах допускається якщо це прямо передбачено законом або договором. В даному випадку, виниклі правовідносини, згідно чинного законодавства, не передбачають стягнення моральної шкоди, не передбачено таке стягнення і договором позики укладеним між [PERSON], та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам майнового характеру в розмірі 243,60 грн., а також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 556,40 грн. На підставі ст. 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: partial