Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивач ПАТ «ВіЕС Банк» звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідачіки [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору №KF52599 від 26.09.2008 року в сумі 23827,92 долари США, що дорівнює 554900,88 гривень (курс НБУ на 25.03.2015 року становить:1$=23,287844 грн.) та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 26 вересня 2008 року між ПАТ «ВіЕС Банк» (правонаступник ВАТ «Фольксбанк») та відповідачкою було укладено кредитний договір №KF52599, згідно якого остання одержала грошові кошти в сумі 20000 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 26.09.2018 року під 13,5%. Умови договору позичальником порушені, зобовязання не виконуються, щомісячні платежі не вносяться у термін, передбачений кредитним договором. Станом на 25.03.2015 р. [PERSON] своїх договірних зобовязань не виконала, а саме заборгувала банку 23827,92 доларів США, що дорівнює 554900,88 гривень (курс НБУ на 25.03.2015 року становить: 1$=23,287844 гривень), з яких: 9010,09 доларів США=209825,57 гривень заборгованість по відсотка; 14817,83 доларів США=345075,31 гривень пеня. У звязку з тим що відповідач не виконує свої зобовязання щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Згідно вимог\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.7.1. кредитного договору, договір вступає силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань Судом встановлено, що згідно кредитного договору №KF52599 від 26 вересня 2008 року між ПАТ «ВіЕС Банк» (правонаступник ВАТ «Фольксбанк») та [PERSON], згідно якого остання одержала грошові кошти в сумі 20000 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 26.09.2018 року під 13,5%. В судовому засіданні зясовано, що позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав, а саме 26.09.2008 року видав відповідачці кредитні кошти в сумі 20000 доларів США, про що свідчить заява на видачу готівки №1403_22 від 26 вересня 2008 року. Таким чином, відповідачка [PERSON], отримала кошти, а відтак, зобовязана була належним чином виконувати умови кредитного договору. Одним із безпосередніх обовязків відповідача [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору є надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - відповідно до\~ст.99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а\~ст. 192 ЦК\~передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті\~19,\~47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II\~Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків»\~є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). За\~ст. 526 ЦК України\~ зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України\~- боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно абзацу 2 ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~- якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Таким чином, судом беззаперечно встановлено той факт, що відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, а тому у неї перед ПАТ «ВіЕС Банк» утворилась заборгованість за кредитним договором №KF52599 від 26.09.2008 року на загальну суму 23827,92 доларів США, що дорівнює 554900,88 гривень (курс НБУ на 25.03.2015 року становить: 1$=23,287844 гривень), з яких: 9010,09 доларів США=209825,57 гривень заборгованість по відсотка; 14817,83 доларів США=345075,31 гривень пеня. На підставі вище наведеного, врахувавши той факт, відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, суд приходить до переконливого висновку, що позов є підставним, належним чином вмотивованим та підлягає до задоволення частково, а тому з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивач ПАТ «ВіЕС Банк» заборгованість за кредитним договором №KF52599 укладеного 26.09.2008 року в сумі 23827,92 доларів США. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд вважає, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду, а саме 3654,00 гривень.

Outcome: approved