Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач, кредитна спілка «Одеського інституту інженерів морського флоту», звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому, з врахуванням уточнень від 05.09.2017р., просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором від 28.12.2006р. у розмірі 368272 грн. 20 коп., також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобов»язання за зазначеним кредитним договором, що і стало підставою для звернення кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] Також зазначає, що проценти за користування кредитом розраховані з 28.12.2007р., оскільки в договорі не вказана конкретна дата. Наданий кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику і процентна плата за його користування складає 100 грн. за кожний місяць, отже за період з 28.12.2006р. по 22.03.2016р. відповідач повинен сплатити відсотки в розмірі 336700 грн., тіло кредиту складає 11176 грн., пеня за період з 28.12.2006р. по 28.12.2007р. - 20396 грн. 20 коп. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту», в якій просить визнати недійсним кредитний договір від 28.12.2006р., укладений між даною кредитною спілкою та [PERSON] Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначений кредитний договір був укладений у якості винагороди за його участь у процесі реєстрації та отриманні всіх необхідних дозволів та ліцензій для діяльності спілки, таким чином голова правління спілки фактично ввів його в оману, запропонувавши такі умови виплати заробітної плати у вигляді надання кредиту, на момент його укладення у відповідача ще не були прийняті всі необхідні внутрішні положення. Вказаний кредитний договір був укладений з порушенням принципу рівності сторін та загальних засад цивільного законодавства, зокрема, при його укладенні відповідач не провів розрахунки сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, відсутня істотна умова договору - ціна, отже не були виконані вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит, який був наданий йому для ремонту квартири. Також зазначає, що кредитний договір не містить конкретно зазначеного відсоткового періоду сплати планового платежу за користування кредитом із зазначенням дати кожного місяця. Процентна ставка за договором у розмірі 100 грн. за кожен день, встановлена необґрунтовано та незаконно, до того ж у співвідношенні із щомісячною платою за користування кредитом є занадто великою. Крім того вказує, що відповідач свідомо сприяв збільшенню розміру неустойки та процентів за користування кредитним договором і не вжив жодних заходів щодо їх зменшення, хоча згідно умов договору має право достроково вилучити у позичальника суму кредиту, процентів, штрафних санкцій. Відповідач не вірно розрахував проценти за користування тілом кредиту. Умови, які регулюють внесення змін (доповнень) та розірвання кредитного договору, містяться лише в односторонньому порядку, і лише в інтересах кредитодавця. В зв»язку з наведеним просить задовольнити зустрічний позов. Представник позивача/відповідача [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» з врахуванням їх уточнень, та просив задовольнити, зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнав, надавши письмові заперечення. Також зазначив, що кредитна спілка була зареєстрована та почала свою діяльність у 2002р., всі необхідні дозволи та ліцензії були наявні. Стосовно кредитного договору, то у ньому наявна вся необхідна інформація, жодних домовленостей про заробітну плату за участь в реєстрації та отримання дозволів, ліцензій, ні з ким не було. Представник кредитної спілки стверджує, що Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на фінансові послуги, що надаються кредитними спілками. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили зустрічні позовні вимоги, в задоволенні позову кредитної спілки просили відмовити, про що надали письмові заперечення. Заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» належить відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2006р. між кредитною спілкою «Одеського інституту інженерів морського флоту», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит готівкою в розмірі 2222 грн., що еквівалентно 440 доларам США, строком на 12 місяців з дати видачі всієї суми кредиту, для ремонту квартири (п.п.1.1, 1.3 кредитного договору). Згідно п. 1.2 даного договору плата за користування кредитом складає 5% в місяць (60% річних), що складає 121 грн. еквівалентну 22 доларам США в місяць. У відповідності до п.2.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплачувати відсотки в розмірі згідно з пунктом 1.2. Виплата процентів за користування кредитом, а також повернення кредиту проводиться шляхом внесення позичальником коштів в касу кредитної спілки (п. 2.3 Договору). Прострочка виплати кредиту та процентів не зупиняє їх подальшого нарахування; позичальник зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитом в сумі, нарахованій на дату фактичного повернення кредиту (п.2.4 Договору). Як визначається у п. 2.5 Договору у випадку, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково протягом трьох банківських днів після дати, вказаної в кредитному договорі та/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику; протягом цього строку процентна ставка по ньому буде складати 100 грн. в день. Згідно п.2.10 Договору кредитодавець має право утримувати з позичальника пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожну добу прострочки платежу. За п. 2.11 Договору у випадку невиконання позичальником умов Договору кредиту (в тому числі неодноразової прострочки виплати процентів за користування кредитом та ін.) кредитодавець має право достроково вилучити у позичальника суму кредиту, а також суму процентів і суми штрафних санкцій. У випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, кредитодавець має право розірвати договір та достроково отримати кредит з виплатою штрафу в розмірі 20 процентів від суми кредиту та всіх нарахованих заборгованостей (п. 2.13 Договору). Згідно п. 2.14 Договору кредит в національній валюті фіксується на день його видачі в доларах США по курсу НБУ (на 28.12.2006р. 5,05 грн. за 1 долар США). Витрати на оформлення кредиту та страхування залогу відшкодовуються коштами позичальника (п. 3.1 Договору). Будь-які зміни оформлюються та підписуються сторонами у вигляді доповнень до даного Договору (п. 3.2 Договору). Як вбачається з п. 3.3 Договору у випадку прострочки платежу за кредитом або процентами, кредитодавець має право проводити контроль діяльності позичальника та користування кредитом за цільовим призначенням за рахунок коштів позичальника. Відповідно до п. 3.5 Договору, до правовідносин, пов»язаних з укладенням та виконанням дійсного Договору застосовується строк позовної давності тривалістю в десять років. Договір діє з дати його підписання та до виконання всіх передбачених ним умов (п. 3.6 Договору). Як вбачається з видаткового касового ордеру №417 від 28.12.2006р. кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту», [PERSON] на підставі кредитного договору було надано 2222 грн., що також підтвердив в судовому засіданні [PERSON] Згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2017р. позов кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, було залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача у зв»язку із повним погашенням заборгованості відповідачами. За ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2017р. були внесені виправлення до вищевказаної ухвали суду від 24.02.2017р. та в її мотивувальній частині зазначено, що 24.02.2017р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої він просить суд залишити позов без розгляду, не зазначивши причини подачі такої заяви. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він не був присутнім під час укладення кредитного договору від 28.12.2006р. між кредитною спілкою «Одеського інституту інженерів морського флоту» та [PERSON], однак зі слів останнього йому стало відомо, що він підписав даний договір, кошти від отримання якого згодом мав оформити як заробітну плату. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно частин 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як визначено у ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За приписами частин 1 та 3 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В частині 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про: кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Згідно частин 1, 2 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. На підставі вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні позову кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.12.2006р. у розмірі 368272 грн. 20 коп. за безпідставністю, оскільки на момент укладання спірного кредитного договору, не були дотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», між сторонами не було досягнуто усіх його істотних умов, позичальником не отримано попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, не зазначений детальний розпис загальної вартості кредиту. Пунктом 1.2 даного договору плата за користування кредитом складає 5% в місяць (60% річних), що складає 121 грн. еквівалентну 22 доларам США в місяць, та як визначається у п. 2.5 договору у випадку, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково протягом трьох банківських днів після дати, вказаної в кредитному договорі та/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику; протягом цього строку процентна ставка по ньому буде складати 100 грн. в день, однак договором не визначений порядок нарахування таких процентів, відсутні відповідні пам'ятки, тарифи, на підставі яких кредитна спілка здійснювала нарахування сплати боржником процентів за користування кредитом, що є необхідним для вірного застосування частини 1 ст. 1048 ЦК України. У договорі не зазначено періоду сплати щомісячного платежу за користування кредитом із вказанням конкретної дати кожного місяця, відсутній графік платежів, на які є посилання кредитної спілки у п.2.5 договору, крім того, сума заборгованості за кредитом у розмірі 368272 грн. 20 коп. не підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. З огляду на наведене суд вважає, що кредитний договір від 28.12.2006р., укладений між кредитною спілкою «Одеського інституту інженерів морського флоту» та [PERSON] є таким, що не відповідає вимогам цивільного законодавства, а саме на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України та ч.1 ст. 203 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а тому визнає договір недійсним. Однак, враховуючи викладене, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] стосовно того, що зазначений кредитний договір був укладений між сторонами у якості винагороди за його участь у процесі реєстрації та отриманні всіх необхідних дозволів та ліцензій для діяльності спілки, та те, що таким чином голова правління спілки фактично ввів його в оману, запропонувавши такі умови виплати заробітної плати у вигляді надання кредиту, оскільки як вбачається з видаткового касового ордеру №417 від 28.12.2006р. кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту», [PERSON] на підставі кредитного договору отримав 2222 грн., що свідчить саме про отримання ним кредиту в цій сумі.

Outcome: approved