Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -з 20 січня 2007 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року; -від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею; -згідно рішення Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 550грн. щомісячно; -в подальшому за рішенням Хустського районного суду від 18 жовтня 2018 року розмір стягуваних аліментів з відповідача збільшувався вдвічі і на теперішній час він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1300грн. на місяць; -з часу ухвалення останнього судового рішення про розмір аліментів на утримання дитини її матеріальне становище погіршилось у зв`язку з розвитком кризових явищ у країні, загальним подорожчанням рівня життя через підвищення цін на комунальні послуги, товари першої необхідності, продукти харчування, медикаменти, транспортні послуги, поширенням сегменту платних послуг, поширенням негативних явищ в економічному житті країни, практичним переведенням дітей протягом останніх двох років на дистанційну форму навчання; -витрати на виховання та розвиток здібностей сина збільшилися; -розмір аліментів - 1300грн. практично наближений до мінімального розміру аліментів на утримання дитини у віці від 6 до 18 років; -досягнути домовленості з відповідачем щодо збільшення розміру аліментів на утримання сина не вдалося, оскільки він уникає будь-якого спілкування з нею; -відповідач за віком та станом здоров`я здатний надавати більшу матеріальну допомогу своїй дитині, яка потребує такої допомоги у зв`язку з відсутністю особистих доходів та непрацездатністю; -відповідач займається підприємницькою діяльністю, але не зареєстрований як підприємець, звернулася з позовом до суду та просить: збільшити розмір аліментів, стягуваних на її користь з відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , за рішенням Хустського районного суду від 18 жовтня 2018 року; стягнути з відповідача на її ім`я аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000грн., що мають сплачуватися щомісячно до досягнення сином повноліття, та підлягають індексації відповідно до закону. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві /а.с.5/ просила розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.32-33/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 20 січня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року /а.с.7-8/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] /а.с.6/, який проживає разом з позивачкою /а.с.18/. Згідно рішення Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 550грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття /а.с.7-8/. 2 березня 2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.22/. В подальшому за рішеннями Хустського районного суду від 14 вересня 2015 року та від 18 жовтня 2018 року розмір стягуваних аліментів з відповідача двічі збільшувався і на теперішній час він сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1300грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття /а.с.9-11/. 24 вересня 2020 року відповідач [PERSON] зареєстрував за собою на праві приватної власності в цілому житловий будинок, загальною площею 135,5кв.м., житловою площею 80,2кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; підстава для державної реєстрації: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЗК101200916604, видавник: ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ХУСТСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, Документ отримано з ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: 23, виданий 09.09.2020, видавник: КПП «АРХІТЕКТУРА»; відомості з ДЗК, серія та номер: 23211914, виданий 24.09.2020, видавник: Державний земельний кадастр /а.с.19-21/. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду одержувач аліментів - позивачка [PERSON] надала суду доказ про обставину, яка враховується при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: поліпшення матеріального стану платника аліментів - поява у нього на праві приватної власності в цілому житлового будинку, загальною площею 135,5кв.м., житловою площею 80,2кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Неповнолітньому сину сторін на теперішній час виповнилося 14 років, а тому він має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивачки на утримання неповнолітньої дитини є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 18 жовтня 2018 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - по 1300грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття/, коли прожитковий мінімум на дитину сторін був встановлений в розмірі 1944грн., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 2618грн.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено факти: погіршення матеріального стану позивачки та поліпшення матеріального стану платника аліментів, а тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, суд, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, вважає, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини: з 1300грн. до 2000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у збільшеному розмірі, не встановлено. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved