Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №0152/07/00-Z від 14.12.2007 року у розмірі 1208679,16 грн., яка складається із: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 160065,59 грн., поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 990948,29 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 15469,15 грн., суми пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами в розмірі 42196,13 грн., посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору та не повернення коштів у повному обсязі. Представник позивача Гранюк О.М. в судовому засіданні позов підтримала, збільшила розмір позовних вимог, в яких просила стягнути заборгованість в розмірі 1287170,86 грн., яка складається із: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 234387,59 грн., поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 916626,29 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 36360,85 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 17738,23 грн., суми пені за простроченим кредитом та процентами в розмірі 82057,90 грн. Крім того, просила заборгованість стягнути солідарно з відповідачів, вважає, що порука не припиняється з тих підстав, що зміни внесені до кредитного договору на підставі додаткової угоди №2 від 09.09.2011 року не вплинули на збільшення обсягу відповідальності поручителя, а лише змінювали порядок повернення кредиту та уточнювали спосіб сплати процентів в рамках обсягу забезпеченого зобовязання. Представником відповідача ДП «Всеукраїнська Громадська Організація Онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» Іванською О.А. 23.01.2015 року подано зустрічний позов про визнання правовідносин за договором поруки від 14.12.2007 року припиненими. Як на підставу позову послалась на ч. 1 ст. 559 ЦК України. Тому, вважає, що стягнення необхідно проводити лише з [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, застосувати строки позовної довності. Вважає, що право позивача на звернення до суду виникло з березня 2008 року, коли відповідачем систематично почали порушуватись терміни сплати заборгованості. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.12.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено кредитний договір №0152/07/00-Z, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 339000,00 доларів США із зобовязанням повернути наданий кредит у повному обсязі до 13.12.2017 року. За користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 12 % річних (а.с. 8-9). Відповідно до п. 2.3. договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 2825,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок [NUMBER]. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором, що підтверджується меморіальним валютним ордером [NUMBER] від 14.12.2007 р. (а.с. 18). В забезпечення виконання зобовязань на підставі п. 2.1. кредитного договору 14.12.2007 року між банком та ДП «Всеукраїнська Громадська Організація» Союз Організацій Інвалідів України «Фаворит-Плюс», правонаступником якого є ДП «Всеукраїнська Громадська Організація Онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі за зобовязаннями [PERSON] Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі передбачені кредитним договором. Згідно п. 3.1. у випадку невиконання зобовань по кредитному договору та договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 16). 01.12.2010 року між позивачем та ДП «Всеукраїнська Громадська Організація Онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» уклали додатковий договір до договору поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON], зобовязань за кредитним договором №0152/07/00-Z від 14.12.2007 року, додаткової угоди №1 від 01.12.2010 року та додаткових угод, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобовязаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 1914580,21 грн., з кінцевим терміном повернення 13.12.2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5% річних і можливі неустойки у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Інші умови договору поруки від 14.12.2007 року, укладеного в забезпечення до кредитного договору залишаються без змін (а.с. 17). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобоязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та / або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Так, відповідно до п. 4.1. кредитного договору відповідачу за період з 03.03.2014 року до 02.12.2014 року була нарахована пеня за ставкою 0,2 % за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 71746,29 грн. та за період з 23.12.2013 року до 21.11.2014 року пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 10311,61 грн. (а.с. 118). У звязку з чим, з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована позивачем у межах однорічного строку в розмірі 82057,90 грн. Отже, в звязку з порушенням взятих на себе [PERSON] зобовязань за кредитним договором, заборгованість станом на 16.12.2014 року розмір простроченої заборгованості відповідача перед банком по кредиту складає 234387,59 грн., поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів становить 916626,29 грн. та по простроченій заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 36360,85 грн., поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 17738,23 грн., суми пені за простроченим кредитом та процентами в розмірі 82057,90 грн., а всього 1287170,86 грн. (а.с. 118). Також з наданого розрахунку вбачається, що остання проплата [PERSON] була здійснена 22.08.2014 року в розмірі 13351,83 грн. за кредитом та по процентам в розмірі 12361,42 грн. (а всього нею по кредиту було погашено 763566,33 грн.). На підставі наведеного, враховуючи наданий розрахунок заборгованості суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Представник відповідача [PERSON] просив застосувати ч. 4 ст. 267 ЦК України, відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Проте, такі вимоги є не обґрунтованими, оскільки перебіг позовної давності переривався проплатою заборгованості 22.08.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Представник позивача за зустрічним позовом Іванська О.А., обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на ч. 1 ст. 559 ЦК України. Крім того, зазначала, що додаткову угоду №2 від 09.09.2011 року до кредитного договору, згідно якої збільшився розмір грошових зобовязань боржника перед кредитором не укладали з банком та не підписували. 09.09.2011 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору від 14.12.2007 року, згідно якої викладено п. 2.3., 2.7. кредитного договору у наступній редакції: позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з березня 2012 року в сумі не менше 24774,00 грн. на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів. Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 інші умови кредитного договору залишаються без змін (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.02.2013 № 6-172цс12, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) нестойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. З Висновків Верховного Суду України від 01.07.2014 року, що викладені в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України за І півріччя 2014 року вбачається, що закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-160 цс 13). Таким чином, підписання додаткової угоди №2 до кредитного договору між банком та [PERSON] не призвело до збільшення основного зобовязання у розмірі 1914580,21 грн., змінився лише розмір щомісячної проплати (з врахуванням кредитних канікул), що не вплинуло на зміну розміру заборгованості. Крім того, ДП «Всеукраїнська Громадська Організація Онкоінвалідів «Спілка онкоінвалідів» «Фаворит-Плюс» поручився перед кредитором за додаткові угоди, які могли бути укладені в майбутньому, що підтверджується п. 1 додаткового договору до договору поруки від 01.12.2010 року (а.с. 17). А тому, посилання представника позивача за зустрічним позовом на припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. А тому суд стягує судові витрати солідарно в розмірі 3654,00 грн. в дохід держави, оскільки на підставі п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», який звернувся до суду, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved