Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, вимоги якого надалі уточнила, просить виділити їй в користування та визнати за нею право власності на приміщення житлового будинку літ. А-1, що складається з: коридору 1-1 площею 11.8 м.кв., житлової кімнати 1-3 площею 8,4 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 20.1 кв.м.; приміщення житлової прибудови літ. А1-1, що складається з: житлової кімнати 1-2 площею 10,1 кв.м., кухні 1-5 площею 12.9 кв.м., санвузлу 1-6 площею 7.9 кв.м., коридору 1-7 площею 9.3 кв.м., житлової кімнати 1-8 площею 17.8 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 16.3 кв.м., крім того виділити: житлову прибудову літ. А2-1, тамбур літ. а2, погреб літ. Г, гараж літ. Р, сарай літ. Ю, навіс літ. П, вбиральню літ. Ж, літній душ літ. Л1, колонку питну літ. К, ворота літ. №1, огорожу літ. №3, огорожу літ. №4, огорожу літ. №8, що складає 72/100 реальних частин домоволодіння в цілому та розташована за адресою: у будинку [ADDRESS]; виділити в користування відповідачці приміщення житлового будинку літ. А-1, що складається з житлової кімнати 2-2 площею 12.6 кв.м.; приміщення житлової прибудови літ. А1-1, що складається з: житлової кімнати 2-1 площею 14.6 кв.м., крім того: тамбур літ. а3, літню кухню літ. Е, веранду літ. е, вбиральню літ. У, ворота літ. №5, огорожу літ. №6, огорожу літ. №7, що складає 28/100 реальних частин домоволодіння в цілому та розташована за адресою: у будинку [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок літ. А-1, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування вимог уточненого позову посилається на те, що на праві загальної часткової власності їй належить 59/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 24.11.1997 р. та 41/100 частини будинку належить відповідачці. У зв'язку з тим, що житлова прибудова літ. А1-1 та житлова прибудова літ. А2-1 не прийняті в експлуатацію органами МКП БТІ їй було відмовлено у реєстрації права власності. Будинок знаходиться в частковій власності. В наступний час виникла необхідність припинення часткової власності житлового будинку з господарськими побудовами, тому вимоги уточненого позову просить задовольнити згідно порядку користування житловим будинком, що склався між співвласниками та з урахуванням висновку експертизи №1324/24 від 16.09.2013 року. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутністю. Позивачка на позові наполягає. Відповідачка проти вимог уточненого позову заперечень не надала. Третя особа - Луганська міська рада, також надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника ради, питання про задоволення позову просить покласти на розсуд суду згідно діючого законодавства. Ухвалою Артемівського районного суду від 22 січня 2014 року частина позовних вимог щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] залишена без розгляду за заявою позивачки відповідно до вимог ст. 207 ЦПКУ. Судом установлено, що 59/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належить позивачці за договором дарування від 24.11.1997 року, посвідченого нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №337. Власником 28/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1972 року р. №3857/2, посвідченого другою Ворошиловградською державною нотконторою. У зв'язку з тим, що змінився майновий склад, самовільно переобладнана службова прибудова літ. А1-1 в житлову прибудову, та добудована житлова прибудова літ. А2-1, змінилася житлова та загальна площа. Дозвіл в БТІ не доданий. Житлові прибудови літ. А1-1, А2-1 не прийняті до експлуатації, тому рішенням МКП БТІ м. Луганська від 13.06.2012 року позивачці відмовлено у державній реєстрації прав власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та запропоновано звернутися до суду. У даному випадку, прийняти в експлуатацію у відповідності до встановленого Постановою КМ України від 08.10.2008 № 923 про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та оформити право власності МКП «БТІ» м. Луганська стало неможливим, виходячи з того, що не було належним чином оформлений дозвіл на виконання будівельних робіт. У зв'язку з чим неможливо закінчений будівництвом об'єкт пред'явити для державної комісії для прийняття до експлуатації. Згідно тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 1035 від 09 вересня 2009 року, приватні будівлі, споруджені забудовниками - фізичними особами з 05 серпня 1992 року до 01 січня 2008 року без дозволу на виконання будівельних робіт на підставі заяви приймає в експлуатацію інспекція архітектурно - будівельного контролю за місцем їх розташування відповідно до цього Тимчасового порядку, яка видає забудовникам на платній основі сертифікат відповідності таких будівель державним будівельним нормам. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Заміна правовстановлюючих документів необхідна і у зв'язку з тим, що добудована житлова прибудова літ. А2-1, яка не прийнята до експлуатації та в технічному паспорті, виданому МКП БТІ після добудови житлової прибудови належні долі не вказані. Із технічного паспорту виданого МКП «БТІ» м. Луганська від 15.11.2012 року видно, що будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться в частковій власності та розмір частки кожного не зазначений. Кожен із сторін користується і володіє своєю часткою житлового будинку та прибудовами до нього, а також земельною ділянкою, порядок користування якою визначений між ними добровільно. В наступний час виникла необхідність припинення часткової власності житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] і розділити зазначений об'єкт нерухомості на два об'єкти, а також визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] за позивачкою та відповідачкою. Із висновку судової будівельно-технічної експертизи №1324/24 від 16.09.2013 року, розділ спірного домоволодіння на дві окремі квартири з урахуванням порядку користування, що склався між власниками можливий. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів та розділити домоволодіння згідно запропонованого варіанту висновком судової будівельно-технічної експертизи №1324/24 від 16.09.2013 року. Запропонований варіант розділу спірного будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою суд вважає таким, що не порушує прав власності та користування домоволодінням відповідача. У відповідності зі ст. 364 ЦК України, власник має право на виділення в натурі долі із майна, що знаходиться в загальній дольовій власності. У відповідності зі ст. 358 ЦК України, кожен із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини загального майна в натурі, яка відповідає його долі в праві загальної часткової власності. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивачки до суду, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, той факт, що позивачка не може здійснити свої права власності у позасудовому порядку, суд вважає вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню, оскільки вважає варіант розділу таким, що не ущемляє інтересів відповідача. На підставі викладеного й у відповідності зі ст. ст. 331, 355, 356, 358, 361, 364, 365, 367, 368, 370, 372, 376 ЦК України, ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved