Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач, остаточно уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг в сумі 28\~880, 95грн. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] був укладенийкредитний договір № 1736-мк та договір про надання траншу № 1736/1-мк, згідно з якими відповідач отримав кредит у вигляді траншу у розмірі 13\~000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних, а в разі порушення будь-яких зобовязань по погашенню кредиту 36,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості на термін до 23 квітня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором між банком та [PERSON] укладений договір поруки. У звязку з порушенням відповідачами кредитних зобовязань, станом на 24 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 7 1620, 46 доларів США, що за курсом 22, 99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.04.2015 року складає 1646554 грн. 38 коп. Оскільки позивачем частково пропущено строк позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу, загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками нарахованої в межах строку позовної давності складає 27\~616, 28 доларів США та заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 754 156,37 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтриманні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. Від [PERSON] надійшла письмова заява про слухання справи у її відсутність та письмові заперечення проти позову, в яких просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову, свою позицію обґрунтовує тим, що 30 червня 2009 року кредитор звернувся до суду з позовом до позичальника про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення як простроченої заборгованості, так і тієї яка підлягає сплаті в майбутньому. Звернення кредитора до суду з позовною заявою про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно, 30.06.2009 року перервало перебіг позовної давності. А тому, вказана дата є початком перебігу строків позовної давності, який відповідно закінчився 30 червня 2014 року для вимог по кредиту, по відсоткам за користування кредитними коштами та до пені. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до кредитного договору № 1736-мк від 24 квітня 2008 року та договору про видачу траншу №1736-мк від 24 квітня 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 13 000, 00 доларів США на термін до 23 квітня 2013 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 18,00 % річних, а в разі порушення будь-яких зобовязань по погашенню кредиту 36,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с. 14-18). В забезпечення виконання зобовязань за договором між банком та [PERSON] укладений договір поруки № 1736-мк від 24 квітня 2008 року, згідно якого він зобовязується відповідати перед позивачем за виконання обовязків позичальником в повному обсязі (а.с. 21). Згідно п. 3 договору поруки [PERSON] з умовами кредитного договору ознайомлений. Відповідно до п. 4 вказаного договору поруки в разі невиконання боржником своїх зобовязань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, відсотків, комісії (а.с. 19). Щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредит, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно договору. Відповідно до п. 6.1 договору нараховується пеня у розмірі 0, 2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який виплачується пеня. Пеня сплачується в гривнях. Також при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту відповідно до графіку позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення графіку при затримці платежу на 1-9 днів в розмірі 5% від суми своєчасно непогашеної частини кредиту, на 10 і більше днів - в розмірі 10%. Згідно п. 4.3 договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, розрахованої від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Загальний розмір заборгованості станом на 07 квітня 2016 року складає 76\~115, 35 доларів США, що за за курсом 25.957927 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.04.2016 року складає 991 109 грн. 73 коп. з них: - 11\~271, 99 доларів США - заборгованість за кредитом; - 26\~661, 97 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -38\~181, 39 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно договору поруки поручитель зобовязується солідарно відповідати перед кредитором за невиконання позичальником зобовязань, що виникли з кредитного договору. Однак, враховуючи правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постановах від 21 травня 2012 року по справі № 6-88цс11 та від 03.02.2016 року по справі № 6-1599 цс15 при вирішенні питання про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором суд має перевірити чи не припинений договір поруки, при цьому звернення поручителя до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним. Відповідно до п. 11 договору поруки визначено, що він діє до повного виконання зобовязань за кредитною угодою (а. с. 21). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договору поруки про її дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не означають встановлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З кредитного договору слідує, що кінцевим терміном погашення основної суми заборгованості є 23 квітня 2013 року. Досудові вимоги поручителю не направлялися. Позивач звернувся до суду з вимогами до позичальника та поручителя 11 січня 2016 року. Оскільки такі вимоги були заявлені до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобовязання, у силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилась. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2010 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1736-мк від 24.04.2008 року в сумі 13\~388, 44 доларів США, звернено стягнення на заставлений автомобіль [NUMBER]. З вказаним позовом кредитор звернувся до суду 30 червня 2009 року. Однак до звернення до суду позивач направляв відповідачу [PERSON] повідомлення № 30.1.0.0/2 384 від 28 травня 2009 року, з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти та штрафні санкції, у разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, на підставі ст. 1050 ЦК України та умов договору, попередив про намір звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбаченим договором або законом (а.с. 54). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 259 ЦК України, передбачено можливість збільшення позовної давності за домовленістю сторін. При цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Укладеним між сторонами договором передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня,\~\~коли особа довідалася\~\~або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. У звязку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 28.04.2009 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних з ним платежів протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги. Якщо кредитор змінює на підстав ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Тому предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, кредитор змінив строк виконання основного зобовязання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом пяти років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. З огляду на вищевикладене початком перебігу строків позовної давності є дата направлення повідомленням боржнику, а саме 28 травня 2009 року. З огляду на це строк позовної давності для вимог по кредиту, по відсоткам за користування кредитними коштами та по пені закінчився 28 травня 2014 року. Доказів, на підтвердження переривання перебігу позовної давності суду не надано. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні вимог до поручителя [PERSON] належить відмовити в силу припинення договору поруки. До вимог, предявлених до позичальника, підлягає застосуванню позовна давність, яка є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed