Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі його у власність іпотекодержателя, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №150101022404008, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив ліміт у розмірі 320 000,00 грн. з розрахунку 20,9% річних на строк з 18.01.2011 року по 18.01.2016 року включно. Крім того, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 18.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавцями передано в іпотеку квартиру [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS], яка належить їм на праві власності. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними забезпечувальними договорами. Банк свої зобов'язання зва кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 295 965,47 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 295 965,47 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на квартиру [NUMBER], загальною площею 88,10 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації 23 жовтня 2001 року, згідно з розпорядженням від 23.10.2001 року №1734, зареєстрованого КП Київське міське БТІ 18 жовтня 2010 року, реєстраційний номер 31799840, номер запису 7890, в книзі 151-137. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутність, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №150101022404008, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив ліміт у розмірі 320 000,00 грн. з розрахунку 20,9% річних на строк з 18.01.2011 року по 18.01.2016 року включно. В забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 18.01.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавцями передано, належну їм на праві власності квартиру [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS]. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними забезпечувальними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України та вказаного Договору купівлі-продажу до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 16.11.2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 423 510,06 грн., зокрема: 255 425,08 грн. - тіло кредиту; 40 540,39 грн. - відсотки; 120 226,20 грн. - пеня; 6085,29 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості по тілу кредиту; 1233,10 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості по процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до п. 5.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо на момент настання терміну виконання основного зобов'язання, воно не буде виконано повністю, у випадку порушення графіку погашення суми кредиту та/або у разі несплати процентів та комісії за обслуговування кредиту відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 5.4 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки також у разі невиконання або неналежного виконання позичальником в строк, встановлений кредитним договором обов'язку достроково повернути кредит та виконати інші зобов'язання за кредитним договором згідно умов та в порядку, передбаченому кредитним договором. Згідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Згідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частина 1 ст. 35 Закону передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вказаний порядок надсилання вимоги про усунення порушень умов кредитного договору позивачем був дотриманий та на виконання вказаних вимог закону позивачем на адресу відповідачів була надіслана письмова вимога про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою. Однак, вказані у вимозі порушення усунуто не було. Крім того, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.1, ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю Права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Також у п. 39 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Враховуючи те, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, а договором іпотеки передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від № 1304-VІІ 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що квартира, яка є предметом іпотеки, має 88,10 кв.м. загальної площі, 54,10 кв.м житлової площі, використовується відповідачами для проживання, доказів наявності іншого житла у відповідачів не має. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи вимоги вказаного Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від № 1304-VІІ 03.06.2014 року, суд вважає, що виконання даного судового рішення повинно бути відстрочено на час дії вказаного Закону. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, який відповідно до п. 22 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то згідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 730,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved