Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 20.12.2010 р. н., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], 20.12.2010 р. н., що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження дитини (а.с.4, 5). Шлюб не розірвано, при цьому сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Вирішуючи питання стягнення коштів на утримання дитини, суд бере до уваги, що відомостей про постійне місце роботи відповідача та отримання ним регулярного доходу суду не надано, одночасно позивачка наполягала на утриманні аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки заявлений позивачкою розмір аліментів є наближеним до половини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік». Разом з цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обовязку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд розяснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки вимоги позову задоволені.

Outcome: approved