Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк фінанси та кредит» звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS]. В позовній заяві посилався на те, що 20.06.2012 року набрало законної сили рішення Київського районного суду м. Полтава по справі за позовом банку до [PERSON] та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. 10.07.2012 року відповідачу направлено лист з вимогою про виселення. Посилаючись на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців, в поданій до суду позовній заяві, позивач просив суд виселити [PERSON] з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки - квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву де просить розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.02.2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області позовні вимоги ПАТ «Банк фінанси та кредит» задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №З-39-2006 від 21.06.2006 року, а саме на квартиру [ADDRESS] власником якої є [PERSON] шляхом продажу її ПАТ « Банк Фінанси та кредит» від свого імені будь-якій особі. Згідно листа від 09.07.2012 року [PERSON] направлена вимога про виселення. Також їй направлялись телеграми з вимогою про виселення, які нею не були отримані. 22.08.2013 року [PERSON] направлено банком повідомлення про намір продати квартиру. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 2 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як встановлено судом, у зв'язку з неналежним виконанням основного зобов'язання (а саме - кредитного договору), було звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За таких обставин, враховуючи, що прийнято рішення про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], як на предмет іпотеки, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України громадяни, які мешкають в зазначеній квартирі, підлягають виселенню. Дослідженими в справі доказами встановлено, що незважаючи на наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2» від 22.05.2014 року. Відповідно до довідки УДМС України в Полтавській області від 09.04.2014 року неповнолітні діти за даною адресою не зареєстровані. Встановивши дані обставини, враховуючи наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що відповідач підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved