Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач Кредитна спілка (далі КС) «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], територіального відокремленого безбалансового відділення № 10012/041 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання угоди недійсною, в якому просить суд визнати недійсною угоду про відступлення права вимоги (цесії) від 28 грудня 2012 року, що випливає з кредитного договору № 748 від 08 жовтня 2007 року, укладену між територіальним відокремленим безбалансовим відділенням № 10012/041 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», [PERSON], [PERSON] та застосувати наслідки визнання угоди недійсною, а також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 06 березня 2010 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 268, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачеві кредит у розмірі 6100 грн. на строк 24 фактичних місяця від дати отримання кредиту зі сплатою 70% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати отриманий кредит згідно графіку погашення кредиту, сплачуючи щомісячно відсотки за використання кредиту. Цього ж дня між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 268/1, відповідно до якого відповідачі [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями відповідача [PERSON] При складанні договору поруки відповідач [PERSON] була попереджена про солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON], яку вона несе у разі неналежного виконання умов кредитного договору. За згодою сторін, було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач [PERSON] зобов'язувалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, не зважаючи на прийняті зобов'язання, відповідач [PERSON] постійно порушує графік сплати кредиту, не доплачує необхідні до сплати суми. Раніше, КС «Імперіал ЛТД» неодноразово зверталася до Старобільського районного суду про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором. 26 лютого 2013 року, позивачу стало відомо, що за [PERSON] зареєстровано нерухоме майно, а саме будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки № 2074 від 08 жовтня 2007 року, вищевказаний будинок був предметом іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора ВАТ «Державний ощадний банк України» Філія - Старобільське відділення № 589 за основним зобов'язанням по кредитному договору № 784 від 08 жовтня 2007 року, укладеним між за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] Того ж дня позивачу стало відомо, що за кредитним договором № 784 від 08 жовтня 2007 року [PERSON] нібито особисто погашено заборгованість за відповідача [PERSON], у зв'язку із чим укладено трьох сторонню угоду, відповідно до якої всі права кредитора за кредитним договором № 784 перейшли до відповідача [PERSON] Позивач не погоджується з даною угодою від 28 грудня 2012 року та вважає таку угоду недійсною, так як заборгованість за кредитним договором № 784 від 08 жовтня 2007 року фактично сплачена [PERSON], а документально оформлено, що нібито існуючу заборгованість сплатила [PERSON] Особи, які укладають угоду, намагаються досягти певного правового результату: набуття, припинення або зміни цивільних прав. Відомі випадки, коли сторони не бажають укладати угоду і не переслідують виникнення певних юридичних наслідків, хоча зовні виражають таку волю. Це так звані фіктивні або удавані угоди, коли є волевиявлення, в основі якого немає справжньої волі укласти угоду. Оскільки різні форми волевиявлення є лише засобами виразу об'єктивно існуючої волі, то, очевидно, що при відсутності справжньої волі на укладені угоди таке волевиявлення є неповноцінним і не має юридичного значення. У зв'язку з цим цивільний кодекс України відносить фіктивні та удавані угоди до недійсних. Мнимі угоди мають різні цілі, у тому числі і протизаконні (наприклад, один громадянин укладає з іншим угоду, щоб приховати своє майно від описування). Бувають випадки, коли мнима угода укладається у зв'язку з обставинами, далекими від порушення законів (наприклад, громадянин укладає мниму угоду продажу свого майна, щоб створити у своїх родичів враження про відсутність у нього майна). Проте цивільним законодавством встановлено, що всі мнимі угоди є недійсними незалежно від мети укладання. Якщо сторони не вчиняють ніяких дій по здійсненню (виконанню) мнимої угоди, суди ухвалюють рішення тільки про визнання таких угод недійсними без застосування будь - яких наслідків. Позивач вважає, що фіктивна заміна кредитора у зобов'язанні була здійснена відповідачами саме з метою приховати своє майно від опису й арешту в рамках зведеного виконавчого провадження про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 268 від 06 березня 2010 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Імперіал ЛТД» та/або інших можливих кредиторів. Представник позивача КС «Імперіал ЛТД» Пересадько В.О. в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Своїх заперечень суду не надали. Від них не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Представник відповідача територіального відокремленого безбалансового відділення № 10012/041 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» Хмара О.В. в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву в якій, суд розглянути справу без її участі. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши письмові докази по справі, встановивши правовідносини, що склались між сторонами по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти. 06 березня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 268. Одночасно, в якості забезпечення вказаного кредитного договору, було укладено договір поруки з [PERSON], вказаний факт встановлено рішеннями Старобільського районного суду (а.с. 7-12), згідно з яких з відповідачів [PERSON] та [PERSON] неодноразово стягувались грошові кошти на користь позивача КС «Імперіал ЛТД». У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У власності відповідача [PERSON] знаходиться будинок за адресою: [ADDRESS], на який накладено обтяження у відповідності до договору іпотеки № 2074 від 08 жовтня 2007 року, у відповідності до якого, [PERSON] виступила майновим поручителем по договору кредитної лінії № 784 від 08 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» Філія - Старобільське відділення № 589 та [PERSON] 28 грудня 2012 року, між АТ ВАТ «Державний ощадний банк України» Філія - Старобільське відділення № 589, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], була укладена угода відступлення права вимоги (а.с. 5), згідно якої [PERSON] була зобов'язана виконати зобов'язання [PERSON] по договору кредитної лінії № 784 від 08 жовтня 2007 року в сумі 128209 грн., а до [PERSON] переходять усі права кредитора по вказаному договору кредитної лінії. Судом встановлено, що в день укладання оспорюваної угоди - 28 грудня 2012 року, відповідачем [PERSON], від імені відповідача [PERSON], було здійснено платіж на користь АТ «Ощадбанк» на суму 128209 грн. в рахунок сплати по кредитному договору № 784 від 08 жовтня 2007 року. При цьому жодного документа (довіреності, тощо) яким би [PERSON] доручила [PERSON] здійснити від свого імені погашення боргу по кредитному договору пред'явлено не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час укладання оспорюваної угоди, замість [PERSON], яка мала як фізичну, так і юридичну можливість самостійно виконати умови укладеної угоди по погашенню кредиторської заборгованості, фактичне погашення по кредитному договору № 784 від 08 жовтня 2007 року, здійснила [PERSON] У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], укладаючи угоду про відступлення права вимоги, не мали на меті створення правовідносин по сплаті боргу між собою і набуття [PERSON] прав кредитора, а вказана угода була укладена з метою запобігання звернення позивачем стягнення на майно [PERSON], мотивуючи нібито існуючим боргом по кредитному договору між [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ч. 5 ст. 203, ст.ст. 215, 234 ЦК України,

Outcome: approved