Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті її батька [PERSON], який помер 19.12.2010року, залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок в с.Волиця Мостиського району Львівської області, який батько придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.05.1958 року. Зазначає, що батько у 1980 роках переобладнав кухню у вказаному житловому будинку у житлову кімнату, розмістивши кухню в коридорі. Стверджує, що батько за життя склав заповіт від 22.01.2007року, яким усе належне йому майно заповів їй. У встановлений законом термін вона (позивачка) звернулася до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак, у звязку із тим, що у виготовленій Мостиським РБТІ технічній документації на спірний житловий будинок вказано про те, що самовільно побудовано літню кухню та майстерню, а в технічному паспорті (плані будинку) самовільно переобладнано кухню в житлову кімнату, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в с.Волиця Мостиського району Львівської області площею 59,5 кв.м., веранду площею 21,5 кв.м, літню кухню площею 33,3 кв.м, майстерню площею 27,9 кв.м., сарай площею 28,6 кв.м., вбиральню площею 1 кв.м., хлівець площею 5,4 кв.м., ворота площею 6,0 кв.м., огорожу площею 15,6 кв.м., огорожу площею 93,0 кв.м., криницю 4 м/п. В попереднє судове засідання позивачка не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Тщенецької сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, проте подала до суду копію спадкової справи №1/2011, заведеної після смерті [PERSON] Представник третьої особи Комунального підприємства «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» у попереднє судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області у попереднє судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.12.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачки [PERSON]Д.). До маси спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Волиця, вул.Дружби, 82, Мостиського району Львівської області, що належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 09.05.1958 року. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №82 по вул..Дружби в с.Волиця Мостиського району Львівської області, виготовленого КП «Мостиське РБТІ» станом на 05.09.2011року, даний будинок був побудований у 1940 році. До складу будинковолодіння входить: житловий будинок площею 59,5 кв.м., веранда площею 21,5 кв.м, літня кухню площею 33,3 кв.м, майстерня площею 27,9 кв.м., сарай площею 28,6 кв.м., вбиральня площею 1 кв.м., хлівець площею 5,4 кв.м., ворота площею 6,0 кв.м., огорожа площею 15,6 кв.м., огорожа площею 93,0 кв.м., криниця 4 м/п. При цьому, згідно примітки у вказаному технічному паспорті у житловому будинку самовільно переобладнано кухню у житлову кімнату, а також самовільно побудовано літню кухню та майстерню. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №1/2011, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт від 22.01.2007року, яким усе своє майно заповів дочці [PERSON] - позивачці у справі, яка спадщину прийняла, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та претендують на таку, не має. Разом із цим, оскільки право власності на вищевказаний спірний житловий будинок після проведеного переобладнання належним чином спадкодавцем за життя оформлено не було, позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], копією заповіту [PERSON] від 22.01.2007 року; копією договору купівлі продажу від 09.05.1958 року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №82 по вул..Дружби в с.Волиця Мостиського району Львівської області, виготовленого КП «Мостиське РБТІ» станом на 05.09.2011року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Тщенецької сільської ради №631 від 26.08.2011року; копією спадкової справи №1/2011, заведеної після смерті [PERSON] у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.3.2 розділу 3 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404 від 09.08.2012року не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992року. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Держкомбуду від 24.05.2001року №127 в редакції згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №42 від 08.02.2006року не належать до самочинного будівництва для будинків садибного типу збільшення або зменшення житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування перегородок (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок) комор, утеплення і оздоблення стін. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved