Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2015 року вона уклала з відповідачкою як фізичною особою- підприємцем, індивідуальний договір №149 за адресою м. Суми. вул. Воєводіна. буд.4, за яким відповідач зобов'язується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій (балкона рама). Строк виконання за цим договором встановлювався 40 робочих днів, тобто до 24.02.2016 року. При укладанні договору вона сплатила 11 723 гри., однак відповідачка не виконала умови договору, не організувала виготовлення балконної рами та не передала її у власність.Тому просить суд: 1)Розірвати індивідуальний договір № 149 від 27.12.2015 року; стягнути з відповідача [PERSON] кошти сплачені за цим договором в сумі 1 1 723 три. та неустойку в розмірі 64 359.27 грн. за невиконання умов договору, моральну шкоду в розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивач та адвокат позивача- Сукач О.С. позов підтримали та просять його задовольнити, пояснивши суду, що в процесі розгляду справи [PERSON] повернула кошти в сумі 8\~000 грн. Відповідачка у судовому засіданні фактично позовні вимоги визнала і просила суд надати їй 2 тижні для повернення коштів [PERSON], але потім в судове засідання не з»явилася, письмових пояснень чи заперечень не надала, і спір мирним шляхом урегульований не був. Суд, заслухавши пояснення сторін, адвоката, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами 27.12.2015 року був укладений індивідуальний договір №149, предметом якого було те, що замовник доручає, а виконавець зобов»язується організувати роботи по виконанню і передачі у власність ПВХ конструкцій (балкона рама). Згідно п.п. 2.1, 2.2 цього договору вартість товару складає 11\~723 грн. Пунктом 3.3. встановлено строк виконання зобов»язання терміном 40 днів після сплати замовником коштів, а пунктом 4.2 відповідальність виконавця у виді неустойки за невиконання робіт у строк. (а.с.4) Згідно ч.2 ст. 651, ч.2 ст. 653 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. За правилами ст.ст. 526, 527 та 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і встановлені строки відповідно до умов договору. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Так, відповідачкою і не заперечується той факт, що вона з позивачкою уклала договір на виготовлення балконної рами, але зобов»язання в строк не виконала, а сплачені гроші в повній мірі не повернула. Тому суд вважає за необхідне розірвати індивідуальний договір №149 від 27.12.2015 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] решту коштів в сумі 3\~723 грн., так як 8\~000 грн. із 11\~723 грн. були повернуті. Згідно до ч 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення Що ж стосується суми неустойки в розмірі 64\~359 грн. 27 коп. за невиконання договору понад установлений строк, то на думку суду ця сума є занадто великою та не співмірною з основним боргом, а тому зменшує її до 6\~000 грн. Частиною 2 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, внаслідок порушення прав позивачки, нервової напруги, тривалих конфліктів з відповідачем погіршилося її самопочуття, тому обґрунтованою суму моральної шкоди суд визначає в розмірі 500 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, ч.3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. за вимогу майнового характеру та 640 грн. за вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial