Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2012 року, а також стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Вони не проживають однією сім'єю та спільне господарство не ведуть. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. На примирення не згодна. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того вказує, що 19 жовтня 2012 року у них народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка проживає разом з сином окремо від відповідача і знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому пояснив, що заперечує і проти розірвання шлюбу з позивачкою, і проти стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки бажає зберегти сім'ю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 46, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.7). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.9). Подружнє життя сторін не склалося і вони не підтримують подружні стосунки. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Судом встановлено, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності з ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до її повноліття, позовна заява в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню.

Outcome: approved