Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В позовній заяві позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не працює, відповідних коштів для утримання дітей не надає. Діти проживають разом з нею. Просила стягнувати аліменти з того на свою користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітніх: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження відповідно: серії [NUMBER], виданого 14 березня 2002 року Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області та серії [NUMBER], виданого 12 грудня 2007 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати своїх малолітніх дітей, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що відповідач не працює, не отримує певного заробітку, але, в той же час, визнав позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу, як наполягає позивач. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved