Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. В позовній заяві вказала, що 25 жовтня 2013 року був укладений шлюб між нею та відповідачем. 24 червня 2015 року, рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя вказаний шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову. Враховуючи той факт, що на момент звернення до суду позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та немає можливості самостійно заробляти, просить також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини зі всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] 24 червня 2015 року, рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя вказаний шлюб було розірвано (а.с. 5, 7). Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-НО №585378, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 27 червня 2014р., який проживає разом з матірю - позивачкою у справі (а.с. 6, 8). Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до правил ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання та утримання спільної дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної малолітньої дитини в розмірі ? частини від його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, починаючи від дня пред'яв\-лення позову до суду 10.08.2015 року і до досягнення дитиною [PERSON], трьох років. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Суд, прийшовши до висновку про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved