Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 листопада 2016 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею. Їх сім»я проживала разом за адресою м. Ірпінь, вул. Северинівська, 105-є кв. 70 в двокімнатній квартирі, жилою площею 44 кв. м., що належить їй на праві приватної власності. Позивач вказує, що після народження дитини сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. За його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім»ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім»ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено ст. 55 Сімейного кодексу України. Вказує, що вона як мати їх неповнолітньої доньки, яка знаходиться на грудному вигодовуванні, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їх дитини разом з матірю, в квартирі, що належить їй на праві приватної власності за адресою м. Ірпінь, вул. Северинівська, 105-є кв. 70. Дитина облікована в медичних установах, оскільки у неї вроджена патологія двохсторонній активний міхурово-сечовідний рефлекс ІІ ступеня, що являє собою неконтрольоване повернення сечі з сечового міхура в сечовід, а з нього в нирки, що порушує процес виведення сечі з організму і забезпечує сприятливі умови для розвитку патогенних мікроорганізмів в сечовидільній системі, у звязку з чим вона постійно повинна проводити медичний огляд, а це потребує додаткових і не маленьких коштів. Вона постійно слідкує за станом здоровя дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з донькою психологічний контакт, привязаність один до одного. З огляду на досвід, який є в суспільстві, проживання дитини саме з матірю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обовязку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обовязків щодо їх дитини. Вказує, що відповідач останній раз бачився з донькою в жовтні 2017 року і з тих пір життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання та ініціативи спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток і взагалі не спілкується з дитиною. Навіть під час хвороби не провідував доньку та не турбується про стан її здоровя. Вона не забороняє бачитись йому з дитиною, не проти спільних прогулянок, але він цього не робить та проявляє повну байдужість до їх дитини. Враховуючи ту обставину, що відповідач за останні місяці зовсім не надавав коштів на утримання дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому у добровільному порядку буде ухилятися від повноцінного матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач зобовязаний утримувати дитину. Відповідач працевлаштований та має стабільний заробіток, працюючи на двох роботах, оскільки має можливість утримувати транспортний засіб авто марки Chevrolet Lacetti, номерний знак АІ 6066, який потрібно щоденно обслуговувати, він є членом гаражного кооперативу по вул. Військове містечко, 11 м. Васильків, там він має 3 гаража, 2 з яких здає в оренду. Між нею та відповідачем на момент предявлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, тому вважає, що з відповідача повинна бути стягнута сума аліментів на утримання дитини у розмірі 5\~000,0 гривень щомісячно. Такий рівень вона одна не може забезпечити, оскільки знаходиться у декретній відпустці, а відповідач здоровий та отримує стабільний дохід. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, різні погляди на головні критерії сімейного життя, обовязки з ведення спільного господарства, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З березня 2017 року вони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин, які наведені вище та за її глибоким переконанням вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, підстав для примирення не вбачає та просить не надавати строку для примирення. Також позивачка зазначає, що на даний час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Вона стала до електронної черги в заклади дошкільної освіти, щоб дитина пішла до дитячого садочку, однак, вони в черзі 175 та можуть потрапити до дитячого садочку тільки в 2019 році, оскільки по рокам донька дуже маленька, а в такому віці її не беруть. У звязку з цим вона не має можливості працювати. Враховуючи вищевикладене вважає, що відповідач повинен бути зобовязаний сплачувати на її утримання аліменти у розмірі 1\~000,0 гривень щомісяця до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років. В звязку із викладеними обставинами позивачка просила розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17 листопада 2016 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 520; визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею за адресою м. Ірпінь, вул. Северинівська, 105-є кв. 70; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 5\~000,0 гривень щомісячно, починаючи стягнення з лютого 2018 року і до повноліття дитини; зобовязати [PERSON] сплачувати на її користь на її утримання аліменти щомісяця у розмірі 1\~000,0 гривень до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років; судовий збір, який підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану стягнути з відповідача. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.05.2018 року. 05.07.2018 року відповідачем [PERSON] був поданий відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. 12.07.2018 року позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив. 30.07.2018 року відповідачем [PERSON] надані письмові заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2018 року підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2018 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 жовтня 2018 року клопотання [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь на її утримання аліментів щомісяця у розмірі 1\~000,0 гривень до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років залишено без задоволення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, не підтримала позовну вимогу про зобовязання [PERSON] сплачувати на її користь на її утримання аліменти щомісяця у розмірі 1\~000,0 гривень до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки вона вже влаштувалася на роботу, в інший частині просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, після розірвання шлюбу просив залишити йому прізвище Палєй, в інший частині позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, просив відмовити позивачці у задоволенні інших позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 17.11.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Встановлено, що фактично дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти іншим особам не сплачує. Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідка [PERSON], матеріалами справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільною дружиною [PERSON] та проживає з ним з лютого 2018 року. Позивач [PERSON] написала, що він має купу гаражів, це неправда, він працює на одній роботі, машини у нього немає, з ними проживають двоє її дітей, аліменти на дітей вона не отримує. Він купляє продукти харчування, одяг, є головним джерелом доходів в сім»ї. Вона не працює, так як має травму ноги. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що розмір аліментів, які позивачка просить стягнути з відповідача у розмірі 5 000,0 гривень щомісячно є необґрунтованим, оскільки із наданих суду доказів вбачається, що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. При цьому суд вважає, що доводи позивача про те, що у відповідача наявне у власності рухоме та нерухоме майно, він працевлаштований та має стабільний заробіток, працюючи на двох роботах, оскільки має можливість утримувати транспортний засіб, авто марки Chevrolet Lacetti, номерний знак АІ 6066, який потрібно щоденно обслуговувати, він є членом гаражного кооперативу по вул. Військове містечко, 11 м. Васильків, там він має 3 гаража, 2 з яких здає в оренду та у звязку із цим має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні. Крім того суд вважає, що інші твердження позивача про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Разом з цим із наданих суду доказів вбачається, що відповідач працює митним брокером у ТОВ «Вотум Логістик лтд» та має стабільний заробіток. При цьому суд вважає, що доводи відповідача [PERSON] про те, що на його матеріальному забезпеченні знаходиться хвора мати [PERSON], яка проживає в [INFO], малолітній син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], якому він сплачує 25% від своїх доходів згідно рішення Васильківського міськрайонного суду (має захворювання зору) не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні. Що стосується доводів відповідача про те, що малолітні діти від цивільного шлюбу з [PERSON], яка тимчасово не працює, [PERSON], 2012 р. н. та [PERSON], 2007 р. н., які знаходяться на повному його утримання та проживають разом з ним, то суд враховує дані доводи при визначенні розміру аліментів. Разом із цим суд вважає, що доводи відповідача про те, що він має на утриманні дружину є необґрунтованими, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів з даного приводу суду надано не було, а тому не вбачає передбачених законом підстав для врахування даних обставин при визначенні розміру аліментів. Інші доводи відповідача не спростовують доводів позивача, інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1 500,0 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За відсутністю спору між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини суд вважає, що малолітню дитину [PERSON] слід залишити проживати разом з матірю [PERSON] за адресою м. Ірпінь, вул. Северинівська, 105-є кв. 70. Крім того суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 гривень та на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів в сумі 704,80 гривень. Що стосується позовної вимоги позивача [PERSON] про зобовязання [PERSON] сплачувати на її користь на її утримання аліменти щомісяця у розмірі 1\~000,0 гривень до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки позивач [PERSON] в судовому засіданні не наполягала на даних вимогах та просила їх не розглядати, суд залишає дані позовні вимоги без задоволення. Таким чином позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до часткового задоволення . На підставі ст. ст. 84, 104, 105, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд:

Outcome: partial