Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить позбавити [PERSON], [INFO], громадянина Китайської Народної Республіки, батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. В обґрунтування позову посилалася на те, що з січня 2008 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі. [INFO], від подружнього життя народився син [PERSON], громадянин України. Сімейне життя з відповідачем не склалося, інтереси та погляди на життя виявилися протилежними, між ними часто виникали сварки, суперечки. У 2010 році відповідач залишив її з неповнолітньою дитиною та за весь цей час відповідач ні разу не цікавився станом здоров'я, успіхами, вихованням дитини, жодного разу не водив дитину до дитячого садку, не цікавився у лікарів станом здоров'я сина. Позивачка також зазначала, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, взагалі не піклується станом здоров'я дитини, його фізичним, духовним розвитком. Крім того, [PERSON] зазначала, що їй важко самостійно утримувати дитину, у зв'язку з чим, вона просить стягнути з відповідача аліменти, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надали заяву, якою просили розглядати справу без участі представника Управління, при винесенні рішення просили врахувати інтереси малолітнього [PERSON]. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є мати - [PERSON], батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові Харківського міського управління юстиції, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України, вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до ст. 126 СК України. При цьому, [PERSON] має посвідку на постійне проживання на території України, безстроково. З довідки про реєстрацію особи громадянином України вбачається, що [PERSON], [INFO], є громадянином України на підставі ч. 3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року. Адміністрація КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 1» повідомляли, що дитина [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та перебуває під наглядом фахівців лікувального закладу з народження. Станом здоров'я хлопчика та забезпечення йому належного догляду опікується мати, [PERSON], батько дитини з питань, які стосуються здоров'я дитини, до лікувального закладу не звертався. Суду надана характеристика КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 263 Харківської міської ради», відповідно до якої батько дитини ніколи в дитсадок не приходив, життям дитини не цікавився. Під час розмови з [PERSON], хлопчик розповів, що тата він навіть не пам'ятає. З висновку Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 01.09.2015 року № 468 встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов, для дитини створено належні умови для проживання, навчання та розвитку. Відповідно до інформації, наданої адміністрацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад «ясла-садок № 10 ХМР», [PERSON] відвідує навчальний заклад та розвивається відповідно віку, активний, життєрадісний, уміє підтримувати бесіду, має багато друзів серед однолітків. Батько дитини в дитсадок не приходив, життям дитини не цікавився, вихованням та забезпеченням дитини займається виключно мати [PERSON]. Згідно з відомостями КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 1», про стан здоров'я дитини піклується його матір, батько дитини здоров'ям не цікавиться. На підставі викладеного Служба вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що знає позивачку, оскільки свідок працює паспортисткою в СГІРФО, за місцем реєстрації [PERSON] мешкає 1,5 року, живе з двома дітьми, чоловік [PERSON] разом з ними не мешкає, дитиною [PERSON] не опікується, ніякої допомоги не надає. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання малолітньої дитини: не забезпечує дитині потрібного догляду та піклування, харчування, медичного догляду та лікування дитини, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдуже ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавивши відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] в інтересах дитини. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що, відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі наведеного, з урахуванням положень ст.ст. 166, 183, 191 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд стягує з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Час присудження аліментів визначається судом у відповідності до положень ст.191 СК України, з 18 червня 2015 року - тобто з часу звернення позивачки до суду із зазначеним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved