Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, вимоги якого надалі уточнила, в якому просить визнати за собою право власності на недобудований житловий будинок літ. А з підвалом літ. п/пд, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування якого зазначила, що 14.01.1992 року [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, за адресою: [ADDRESS]. В 1993 році [PERSON] та [PERSON] було побудовано недобудований житловий будинок. [PERSON] помер в [INFO]. [PERSON] є дочкою померлого, яка є спадкоємицею після його смерті. В 2011 році відповідачка вирішила добудувати вищенаведений житловий будинок, однак оскільки їй бракувало коштів, вона уклала з позивачкою договір про добудову будинку. Позивачкою за рахунок власних коштів були проведені відповідні роботи, які збільшили початкову вартість майна, у зв'язку з чим, вважає, що вищевказаний недобудований житловий будинок належить їй. Тому, позивачка просить визнати за собою право власності на недобудований житловий будинок літ. А з підвалом літ. п/пд, за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка на вимогах уточненого позову наполягає. Відповідачка в процесі розгляду справи в суді позовні вимоги визнала в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Судом встановлено, що рішенням Артемівської районної ради народних депутатів виконавчого комітету №19/98 від 14.01.1992 року [PERSON] та [PERSON] виділена для будівництва індивідуального житлового будинку земельна ділянка розміром 36,0 х 16,0, площею 576,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. В 1993 році [PERSON] та [PERSON] було побудовано недобудований житловий будинок. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 25.06.1998 року. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] є дочкою померлого, яка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку з укладенням шлюбу, фактично вступила у спадщину після його смерті на недобудований житловий будинок. Відповідачка вирішила добудувати спірний будинок, однак через брак коштів уклала 27 вересня 2011 р. з позивачкою договір про добудову вищенаведеного житлового будинку. Позивачкою за рахунок власних коштів були проведені відповідні роботи по добудові спірного будинку, які збільшили початкову вартість майна. У зв'язку з чим, вважає, що вищевказаний недобудований житловий будинок належить їй. Тому, позивачка просить визнати за собою право власності на недобудований житловий будинок літ. А з підвалом літ. п/пд, за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя котрий його пережив… Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч.4 ст. 332 ЦК України, Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов'язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивачки до суду, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved