Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України 08.12.2020 р. звернулось в суд із позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування витрат в порядку регресу в сумі 15969,12 грн., а також 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] 18.10.2017 року близько 20 год. 30 хв., на автодорозі Перемишляни-Чемеринці-Плугів 25 км+250 м, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості руху, під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного інтервалу, виїхавши на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення із автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Вина відповідача [PERSON] у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.11.2017 року. Відповідно до Висновку №64 експертного автооварознавчого дослідження від 25.02.2018р. , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Фольцваген Гольф номерний знак « [NUMBER] », становить 15969,12грн. в тому числі 1000,00грн за проведення експертизи. Зазначена шкода винуватцем дорожньо-транспортної пригоди не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач на підставі п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив регламентну виплату в розмірі 15969,12 грн. Окрім цього, до позовної заяви додано письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на ст. ст.1166,1188, ч. 1 ст.1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою від 11.12.2020 р. прийнято до розгляду позов, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін . Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві представник Л.Приступа просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] 18.10.2017 року близько 20 год. 30 хв., на автодорозі Перемишляни-Чемеринці-Плугів 25 км+250 м, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості руху, під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного інтервалу, виїхавши на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення із автомобілем Фольцваген Гольф, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок цього обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. На час розгляду справи вказана постанова суду не скасована, а тому є чинною. Частина 2 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 18.10.2017 року у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України [PERSON] , був пошкоджений автомобіль марки Фольцваген Гольф, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Із поліса № АК/5292368 вбачається, що страхувальником цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема автомобіля марки Фольцваген Гольф, д.н.з. [NUMBER] , був [PERSON] , який звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 18.10.2017 року, термін дії якого з 09.12.2016р. по 08.12.2017р. Відповідно до Висновку №64 експертного автооварознавчого дослідження від 25.02.2018р. , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Фольцваген Гольф номерний знак « [NUMBER] », становить 15969,12грн. в тому числі 1000,00грн за проведення експертизи. З платіжного доручення № 905260 від 29.05.2018 р. та квитанції №205311000054041519044641 від 19.02.2018р. вбачається, що позивачем МТСБУ сплачено 15969,12 грн. страхового відшкодування . Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пункт 22.1 статті 22 вказаного Закону регламентує, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, судом встановлено, що позивач сплатив регламентну виплату потерпілому від дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчинені якої був відповідач у справі, а тому до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача в межах сум регламентної виплати. Враховуючи вищенаведене, із відповідача слід стягнути в користь позивача відшкодування витрат в порядку регресу в сумі 15969,12 грн. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102,00 гривень судового збору.

Outcome: approved