Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності та повернення права власності, в якому посилається на те, що їй належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Маючи поганий стан здоровя та похилий вік вона домовилася з [PERSON] про догляд. 12.02.2014 року позивачка зробила нотаріально посвідчений заповіт на користь [PERSON] та зареєструвала її у своїй квартирі. Однак після реєстрації у квартирі [PERSON] почала претендувати на квартиру, забрала у позивачки гроші та документи на квартиру. Син позивачки звернувся до [PERSON] аби він допоміг вирішити питання щодо зясування відносин з [PERSON] [PERSON] запропонував надати йому довіреність на здійснення представництва її інтересів щодо вирішення питання з [PERSON] Для цього вона разом із [PERSON] поїхала до нотаріуса у м. Новомосковськ 13.06.2014 року. [PERSON] виніс документ, прочитав його, що справами відносно [PERSON] буде займатися [PERSON] його мати. Сам текст довіреності позивака не читала, оскільки має вади зору. Повністю довірилася [PERSON] та підписала довіреність. Свідків при цьому не було. Згодом [PERSON] впевнила позивачку, що треба скласти договір довічного утримання, який 25.05.2015 року було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Оскільки [PERSON] не здійснювала своїх обовязків за договором довічного утримання, позивачка звернулася за допомогою до [PERSON] Він пообіцяв допомогти розірвати договір довічного утримання та повернути їй право власності на квартиру. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2016 року договір довічного утримання між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2017 року [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування квартирою № 55 по вул. Батумська, 26 та знята з реєстраційного обліку. Позивачка неодноразово просила [PERSON] віддати їй оригінали документів на квартиру, однак останній відмовлявся. У вересні 2017 року позивачка дізналася, що 23.03.2017 року її квартира була продана [PERSON] дружині [PERSON] на підставі довіреності, виданої на ім'я [PERSON]. Позивачка стверджує, що ніякого наміру продавати належну їй квартиру вона не мала. Іншого житла не має. Грошові кошти від продажу квартири у сумі 130000 грн. вона не отримувала. Вважає, що [PERSON], скориставшись її похилим віком, станом здоровя, довірливістю, відчужив належну їй квартиру своїй дружині. До теперішнього часу у спірній квартирі проживає позивачка. Просила визнати, посвідчену 13 червня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 1070, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] бути представником з питань продажу та збору всіх документів, необхідних для цього, щодо належної на праві приватної власності квартири № 55, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Батумська, будинок 26, бланк серії НАА номер 475781 недійсною; взнати договір купівлі-продажу, посвідчений 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 303, згідно якого [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру № 55, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, будинок 26; скасувати свідчення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності розмір частки 1 за [PERSON] на обєкт нерухомого майна квартира 55 Дніпропетровська області, м. Дніпропетровськ (Дніпро), вулиця Батумська, будинок 26, загальна площа 43,3 кв. м., житлова площа 27,4 кв. м.; повернути [PERSON] право приватної власності на квартиру 55 Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ (Дніпро), вилиця Батумська, будинок 26, загальна площа 43,3 кв. м., житлова площа 27,4 кв. м. Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судове засіданні не зявилася. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засіданні не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 47). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 13 червня 2014 року [PERSON] було видано довіреність на ім'я [PERSON] (а. с. 7), якою вона уповноважила останню бути її представником з питань продажу та збору всіх документів, необхідних для цього, щодо належної їй на праві приватної власності квартири № 55, яка розташована за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Батумська, будинок № 26. Дана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 1070. 23 березня 2017 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 55, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, будинок № 26 (а. с. 8). Даний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №303. Згідно довідки № 6046 про склад сім'ї від 08.08.2017 року (а. с. 10) у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У позовній заяві позивачка та у судовому засіданні представник позивачки посилається на те, що підписуючи довіреність позивачка була впевнена, що надає право представляти її інтереси щодо вирішення спору з [PERSON] Позивакою та її представником не надано суду доказів того, що обставини, щодо яких помилялася позивачка, існували саме на момент складання довіреності, а саме не надано доказів існування спору між позивачкою та [PERSON] у суді станом на червень 2014 року, звернення позивачки до інших органів з приводу її відносин із [PERSON] У той же час, позивачка у позовній заяві посилається на те, що 26.05.2015 року вона уклала із [PERSON] договір довічного утримання, який було посвідчено нотаріально, а спірна довіреність була надана позивачкою 13.06.2014 року, тобто майже за рік до укладання договору довічного утримання. Тобто позивачкою та її представником не надано доказів, що помилка щодо істотних обставин правочину насправді мала місце. Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно вела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Ознакою оману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Позивачка, як сторона, яка діяла під впливом обману, не довела наявність умислу з боку відповідачки [PERSON] і сам факт обману. За твердженням позивачки та письмовим відзивом на позов [PERSON], вони не були знайомі та ніколи не бачили один одного. Суд не може прийняти посилання позивачки на те, що спірна довіреність була укладена під впливом обману з боку [PERSON], оскільки останній не є відповідачем по справі, відносно нього відсутній вирок суду, яким би було встановлено його умисне введення позивачки в оману. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що Гайдар О-В. Ф. не мала наміру продавати свою квартиру. Двічі вона давала довіреність [PERSON], який був другом сім'ї. Крім того, рішенням Верховного Суду України від 19.07.2006 року у справі №6-7182св06 встановлено, що стаття 230 ЦК України не поширюється на односторонні правочини, яким є зокрема довіреність. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норми ст. 230 ЦК не застосовуються до односторонніх правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Спірна довіреність була видана позивачко до 13 червня 2017 року. Дана довіреність позивачкою скасована не була. Суд не може прийняти як підставу визнання недійсною нотаріально посвідченої довіреності, як одностороннього правочину, посилання позивачки на порушення нотаріусом процедури вчинення нотаріальних дій, а саме те, що позивака, маючи вади зору, не могла прочитати текст довіреності. Так, дійсно згідно довідки Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 9 від 22.09.2017 року (а. с. 13) Гайдар А-В.Ф. перебуває на обліку у лікаря офтальмолога. Однак перевірка законності дій нотаріуса може бути предметом розгляду у справі про оскарження нотаріальних дій. Позивачка у своєму позову не ставить вимоги до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], не зазначає її відповідачем по справі та не просить визнати дії нотаріуса незаконними. Оскільки підставою визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.03.2017 року позивачка зазначає саме визнання довіреності недійсною через відсутність вільного волевиявлення, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПУК України судові витрати відносяться за рахунок держави, через те, що позивачка має пільги як ветеран війни учасник бойових дій.

Outcome: dismissed