Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила визнати припиненим договір поруки №11221320000/п від 25.09.2007р., а також припинити щодо неї виконавче провадження, відкрите згідно з постановами від 06.09.2012р. Позов обґрунтовано тим, що позивачка є поручителем за вищевказаним договором за виконання позичальником [PERSON] кредитних зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №11221320000 від 25.09.2007р. Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 21.06.2011р. з позичальника [PERSON] та позивачки було стягнуто на користь банку заборгованість у розмірі 76719,57 грн., а також судовий збір у сумі 384,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60,00 грн. Позивачка вважає, що відповідачем було допущено порушення вимог законодавства, яке полягає у тому, що він не повідомив позивачку про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором з 9,5% до 14,5%, про що вона дізналася наприкінці 2008 року від позичальника. Своєї згоди на підвищення відсоткової ставки за кредитом вона банку не надавала. Тому 29.12.2008р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок платежів за кредитним договором по відсотковій ставці. Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримавши свій позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що кредит за вищевказаним кредитним договором було надано позичальнику [PERSON] як працівнику ПАТ «УкрСиббанк», а тому на час його роботи у банку застосовувалась пільгова відсоткова ставка на рівні 9,5% річних. Після звільнення позичальника з банку ця відсоткова ставка була збільшена до звичайного розміру у 14,5% річних. Ці обставини, у тому числі, підстави надання кредиту на пільгових умовах, були відомі під час укладення кредитного договору та спірного договору поруки позивачці [PERSON], яка є дружиною позичальника. Тому представник відповідача вважає, що підстав для задоволення позову немає. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.09.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11221320000, за умовами якого позичальнику надавався кредит у сумі 12000 доларів США строком до 25.09.2017р. з відсотковою ставкою 9,5% річних за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с.2-4). У забезпечення виконання позичальником [PERSON] кредитних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 25.09.2007р. між банком та позивачкою [PERSON] було укладено договір поруки №11221320000/п (а.с.5). Відповідно до цього договору поруки [PERSON] зобов'язалася перед банком солідарно відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору №11221320000 від 25.09.2007р., укладеного між банком та позичальником, у повному обсязі як існуючих на час укладення договору поруки, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Згідно з п.2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Про те, що відсоткова ставка за кредитним договором була змінена до 14,5% річних позивачка дізналася ще у 2008 році. Про це свідчить факт отримання банком 29.12.2008р. листа позивачки про повідомлення їй позичальником про збільшення відсоткової ставки за кредитом до 14,5% річних. Цим листом позивачка також просила банк перерахувати платежі за кредитним договором за попередньою відсотковою ставкою у розмірі 9,5% річних (а.с.6). 21.06.2011р. Лугинський районний суд Житомирської області ухвалив рішення у справі №2/0612/92/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання договору та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про зниження відсоткової ставки по кредитному договору, проведення перерахунку відсоткової ставки та перерахунку сплати кредиту (а.с.61-63). Цим судовим рішенням було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на корить банку заборгованість за кредитним договором №11221320000 від 25.09.2007р. у сумі 76719,57 грн. (еквівалент 9657,67 доларів США), яка утворилася з липня 2010 року. Також з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто на користь банку судовий збір у розмірі 384,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60,00 грн. з кожного. В той же час суд відмовив у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON], яким вона просила: - знизити відсоткову ставку по кредитному договору, - провести перерахунок переплати по збільшеній з 29.08.2008р. відсотковій ставці по цьому кредиту, яку зарахувати як погашення прострочення, - зобов'язати банк провести з листопада 2008р. перерахунок сплати по кредиту по курсу 5,05 грн. за 1 долар США, який діяв на момент отримання кредиту. Під час розгляду вказаної цивільної справи суд встановив, що з часу укладення кредитного договору [PERSON] було відомо про надання [PERSON] як працівнику банку кредиту на пільгових умовах, тобто з пільговою відсотковою ставкою, а також про збільшення цієї ставки після звільнення чоловіка та, відповідно, про зміну її обов'язки перед банком як поручителя та можливість стягнення заборгованості з позичальника у судовому порядку, оскільки він не сплачував заборгованості по кредиту з липня 2010 року. Таким чином, рішенням суду у цивільній справі між тими ж сторонами було встановлено правомірність збільшення банком відсоткової ставки за вищевказаним кредитним договором та обізнаність [PERSON] як поручителя за цим договором про умови надання кредиту з пільговою ставкою відсотків за користування ним. 06.09.2012р. державним виконавцем ВДВС Лугинського РУЮ було відкрито виконавче провадження №34134678 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 76719,57 грн., а також виконавче провадження №34135024 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору у розмірі 384,00 грн. та витрат на ІТЗ судового процесу у сумі 60,00 грн. (а.с.7). Проаналізувавши встановлені у даному судовому засіданні обставини та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу). Договір є однією з підстав виникнення зобов'язання, тобто правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (п.1 ч.2 ст.11 та ч.1 ст.509 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У статті 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Крім того, згідно зі ст.546 ЦК України одним з видів забезпечення виконання зобов'язання є порука. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, суд звертає увагу, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється у судовому порядку у способи, визначені законом (зокрема, ст..16 ЦК України) або договором. Законом не передбачено такий спосіб правового захисту у судовому порядку як припинення виконавчого провадження, оскільки це виходить за межі компетенції суду. Так, підстави та умови для закінчення виконавчого провадження визначені статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed