overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і, підтримавши його в судовому засіданні, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 08.01.2008 року виконавчим комітету Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис за № 1, після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO] - залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шараєвська» та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і, підтримавши його в судовому засіданні, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 11.06.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 36, після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO] - залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і, підтримавши його в судовому засіданні, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Позивачка підлягає звільненню від сплати судового збору. Відшкодування судових витрат суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору найму приміщення від 05 січня 2010 року вона є основним квартиронаймачем зазначеної квартири. У квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає в ній з 2013 року, його особистих речей у квартирі немає, у зв'язку з чим вона звернулася з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], згідно договору найму приміщення, укладеного 05 січня 2010 року між нею та СГ ТОВ «Нерубайське» (а.с.5). Позивачка проживає у вказаній квартирі, що знаходиться в гуртожитку, який є власністю Фонду держмайна і знаходиться на балансі СГ ТОВ «Нерубайське», про що свідчить довідка СГ ТОВ «Нерубайське» № 74 від 13 липня 2017 року (а.с.17). Відповідач [PERSON] - зять позивачки зареєстрований у даній квартирі, але не проживає в ній з 2013 року, його особистих речей у квартирі немає, що підтверджується актом про не проживання від 20 лютого 2016 року (а.с.6). Відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2003 від 17 серпня 2017 року [PERSON] зареєстрована в гуртожитку, розташованому по [ADDRESS]. До складу сім'ї входить: [PERSON], 1981 р.н. - син, [PERSON], 1986 р.н. - донька, [PERSON], 2007 р.н. - онук, [PERSON], 1984 р.н. - зять не проживає з 05.06.2013 року (а.с.18). Згідно до ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що згідно довідки ОСББ «Будинок Зв`язківець» та договором найму житла у будинках державного та комунального житлового фонду, укладеним 17 березня 2004 року між нею та КП «Біляївський водоканал» вона являється основним квартиронаймачем зазначеної квартири. У квартирі зареєстрована, але більше двадцяти років не проживає її мати-відповідачка по справі, яка самостійно з реєстрації не знімається, що заважає їй оформити субсидію на оплату комунальних послуг, тому вона і звернулася з вказаним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає, просить справу розглядати у її відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі у разі неявки відповідачки. Також зазначила, що відповідачка по справі зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою протягом 23 років. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору найму житла у будинках державного та комунального житлового фонду, укладеним 17 березня 2004 року між позивачкою та КП «Біляївський водоканал», позивачка являється основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с.4). Також позивачка зареєстрована у вищевказаній квартирі, відповідно до довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради № 3011 від 20.09.2019 року (а.с.7). Відповідачка по справі - мати позивачки, зареєстрована у зазначеній квартирі, але в ній не проживає, про що свідчать акти про не проживання, складені 21.10.2015 року та 20.09.2019 року депутатом Біляївської міської ради Азаренковою Н.В. в присутності жителів м. Біляївка (а.с.8-9). З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка не проживає у квартирі за місцем реєстрації понад 23 роки без поважних причин, самостійно з реєстрації не знімається, вона має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 400,00 гривень до ? частини від усіх видів заробітку ( доходу) щомісяця, до її повноліття. При цьому посилається на те, що відповідач змінив місце роботи та отримує більшу заробітну плату, яка дозволяє йому сплачувати аліменти в більш значному розмірі. Позивачка до судового засідання не з'явилася, але на адресу суду надіслала заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив, що з позовом він згоден та просить розглянути справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 04 квітня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, [NUMBER] від 20.08.2007 року. 12.05.2011 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 400 гривень щомісяця. Довідкою № 02-19/256 від 22.03.2015 року виданою Іллінською сільською радою, встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і законні, оскільки змінився матеріальний стан платника аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом сина не займається, не піклується про нього, не цікавиться станом його здоров'я. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Біляївського районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не з'явився, але в матеріалах справи присутня нотаріально посвідчена згода на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та прохання розглянути справу за його відсутністю. Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, батьками [PERSON], являються [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про народження, серія [NUMBER]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] від 06 липня 2011 року, актовий запис № 75. На теперішній час дитина мешкає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19.05.2014 року встановлено, що сім'я мешкає в приватному житловому будинку житловою площею 140 м кв. Дитина мешкає в належних житлово-побутових умовах, має окрему власну кімнату, яка облаштована відповідно до потреб дитини. Висновком органу опіки та піклування від 05.05.2014 року Біляївської районної державної адміністрації Одеської області встановлено, що батько дитини вихованням сина не займається, не цікавиться станом здоров'я, матеріально не забезпечує. [PERSON] дає згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], що підтверджується нотаріально засвідченою заявою. Згідно ч.1, 2 п.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку,що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини - не піклується про їїздоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться нею, а тому має бути позбавлена батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом доньки не займається, не піклується про неї, не цікавиться станом її здоров'я. Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, при цьому пояснила, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки - не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування до судового засідання не з'явився, надіслав на адресу суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін ,вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 28.10.2010 року. Шлюб між батьками дитини [PERSON] та [PERSON] , розірвано , відповідно до заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2012 року. Відповідно до довідки № 12 від 13.12.2013року виданої ОСББ «Радісне» неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] Висновком органу опіки та піклування Іллічівської міської ради № 1-17-594 від 04.07.2014 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків - від утримання та виховання доньки самоусунувся, участі у її житті та розвитку не приймає, матеріальної допомоги на дитину не надає. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.07.2013 року відповідач має заборгованість по аліментах в розмірі 14354,83 гривень. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку,що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки - не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться нею, а тому має бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання дитини та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частин від усіх видів заробітку щомісяця але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 05 .03.2007 року народження. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що у кожного з них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. При таких обставинах позивачка вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того, відповідач вихованням дитини не займається, кошти на її утримання не надає. Позивачка проживає разом з дочкою окремо від відповідача і знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. В судове засідання позивачка не зявилася, але написала заяву в якій наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не зявився, але написав заяву в якій позов визнає і просить суд розглянути справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом 15 вересня 2006 року третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 393. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов [PERSON] законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню. Оскільки подружнє життя сторін не склалося і вони не проживають однією сімєю, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. На підставі вище вказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 06 листопада 2010 року, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що вони мають різні характери і погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони часто сваряться. Фактичні сімейні відносини між сторонами і ведення сумісного господарства припинене, подальше подружнє спільне життя не можливе. За таких обставина [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер, подальше його збереження та примирення з відповідачем неможливе, і підлягає розірванню, спорів щодо майна між сторонами немає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, а саме - [PERSON], [INFO]. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2013 року сторонам був наданий строк для примирення до 28 січня 2014 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем, пояснивши, що у строк, наданий для примирення, сторони не дійшли згоди щодо подальшого сімейного життя. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій він просить суд розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти розірвання шлюбу, правові наслідкист.174 ЦПК України роз'яснені та зрозумілі. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 06 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1798, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Між сторонами ведення сумісного господарства та сумісне проживання припинене. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], яка народилася [INFO], про що свідчить відповідне свідоцтво серії [NUMBER] від 05 липня 2011 року. На даний час дитина проживає разом із матір'ю. В матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання ним позову. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і тому підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved