Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач, ПАТ «[PERSON] Аваль», який є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль», звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] на обґрунтування якого посилався на те, що 24.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/07/1-540-07 у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 467 від 21.06.2006 року, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 14\~000,00 доларів США, строком до 28.04.2010 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку. Позивач виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, надавши Відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000,00 доларів США. 15.01.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди змінити Графік погашення кредиту та відсотків та викласти його в новій редакції. 26.11.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 4 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони домовилися, що процентна ставка за користування кредитом становить 15 % річних, а дата остаточного кредиту 21.12.2014 року. Також сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача за кредитним договором, строк сплати якої настав. 03.06.2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/07/1-540-07/5 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, тимчасово, на період з 25.06.2010 року по 25.08.2010 року, сторони домовилися зменшити розмір щомісячних платежів по сплаті суми (розміру) та змінити строк їх сплати. Проте відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на 15.04.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014/07/1-540-07 від 24.07.2007 року становить 2\~262,68 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 51\~875,45 грн., що складається з: -Заборгованість за процентами 106,43 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 2\~440,07 грн.; -Пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів 293,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 6\~717,94 грн.; -Поточна заборгованість за кредитним договором 1\~863,23 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 42\~717,44 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1\~863,23 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 42\~717,44 грн. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову представника відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, в яких посилається на те, що 21.06.2006 року між позивачем та відповідачем укладено Генеральну угоду № 467, згідно умов п. 1 якого позивач зобовязався надавати відповідачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди із загальним розміром заборгованості, що не перевищує суми еквівалентній 13000,00 доларів США, з терміном надання коштів, який не може бути більшим ніж по 21.06.2009 року. Вказує, що надані позивачем до суду в якості письмових доказів копії Генеральної кредитної угоди № 467 від 21.06.2006 року, кредитного договору № 014/07/1-540-07 від 24.07.2007 року з Додатковими угодами № 1 від 15.01.2009 року, № 4 від 26.11.2009 року, № 14/07/1-540-07/5 від 03.06.2010 року та перелік платежів відповідача не відповідають вимовам процесуального законодавства, адже ці копії не є завіреними належним чином, а тому не можуть слугувати в даному випадку доказами по справі. Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо виконання ним умов кредитного договору, а саме видачі відповідачу грошових коштів у встановленому договору обсязі у кредит. За відсутності доказу отримання відповідачем у кредит від позивача грошових коштів та з урахуванням умов п. 1.2 Генеральної кредитної угоди № 467 від 21.06.2006 року щодо граничного розміру позичкової заборгованості, який повинен не перевищувати суми еквівалентній 13000,00 доларів США, твердження позивача про надання позики у розмірі 14000,00 доларів США, є безпідставним і необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсному стану речей. Посилається на те, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Звертаючись до суду з приводу можливості стягнення з відповідача пені на підставі п. 10.2 Генеральної кредитної угоди № 467 від 21.06.2006 року, позивач залишає поза увагою факт, що термін даної угоди не може бути більшим ніж по 21.06.2009 року. В той же час, звертаючись до суду з позовом в червні 2015 року, позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення строків сплати кредиту та процентів за період значно більший ніж один рік до моменту його звернення до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року витребувано у ПАТ «[PERSON] Аваль» належним чином завірену інформацію щодо руху коштів по рахунку № [NUMBER], відкритого відповідно до умов кредитного договору № 014/07/1-540-07 від 21.06.2006 року для повернення суми кредиту за період часу з 21.07.2006 року до 01.02.2016 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про захист прав споживача та визнання договору частково недійним, позов [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про захист прав споживача та визнання договору частково недійним прийнято до спільного розгляду в якості зустрічного та обєднано в одне провадження із позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.01.2018 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про захист прав споживача та визнання договору частково недійним залишено без розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами спрощеного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «[PERSON] Аваль», який є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль», звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] на обґрунтування якого посилався на те, що 24.04.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/07/1-540-07 у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 467 від 21.06.2006 року, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 14\~000,00 доларів США, строком до 28.04.2010 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку. Позивач виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, надавши Відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000,00 доларів США. 15.01.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди змінити Графік погашення кредиту та відсотків та викласти його в новій редакції. 26.11.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 4 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони домовилися, що процентна ставка за користування кредитом становить 15 % річних, а дата остаточного кредиту 21.12.2014 року. Також сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача за кредитним договором, строк сплати якої настав. 03.06.2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/07/1-540-07/5 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, тимчасово, на період з 25.96.2010 року по 25.08.2010 року, сторони домовилися зменшити розмір щомісячних платежів по сплаті суми (розміру) та змінити строк їх сплати. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. П. 10.2 Генеральної угоди № 467 від 21.06.2006 року передбачено, що за порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами передбачених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на 15.04.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014/07/1-540-07 від 24.07.2007 року становить 2\~262,68 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 51\~875,45 грн., що складається з: -Заборгованість за процентами 106,43 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 2\~440,07 грн.; -Пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів 293,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 6\~717,94 грн.; -Поточна заборгованість за кредитним договором 1\~863,23 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 42\~717,44 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1\~863,23 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.04.2015 року становить 42\~717,44 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» підлягають у повному обсязі. Доводи представника відповідача щодо спливу позовної давності за вимогами ПАТ «[PERSON] Аваль» є безпідставними, приймаючи до уваги наявність даних, які не спростовані стороною відповідача під час розгляду справи, щодо укладення 26.11.2009 року та 03.06.2010 року між Банком та [PERSON] Додаткових угод до Кредитного договору, відповідно до умов яких сторони за обопільною домовленістю змінювали розмір процентної ставки за користування кредитом, зменшували розмір щомісячних платежів та визначили дату остаточного повернення кредиту 21.12.2014 року. Наданий з боку Банку розрахунок заборгованості відповідача (а.с.20-21 т.1) свідчить про фактичне часткове погашення кредиту з боку [PERSON] шляхом внесення платежів на погашення процентів та тіла кредиту у листопаді 2014 року та в інші місяці 2014, 2013, 2012, 2011, 2010 років, що з врахуванням факту звернення позивача із позовом до суду 22.06.2015 року свідчить, що доводи про сплив строків позовної давності є безпідставними. Крім того, вказаний розрахунок спростовує доводи про нарахування пені за прострочення повернення кредиту більш ніж за один рік. Згідно платіжного доручення № 415572 від 03.06.2015 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 518,75 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved