Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що вона 18 жовтня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її вихованням не цікавиться, проживає окремо. Позивачці важко одній утримувати неповнолітню дитину. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в поданій до суду заяві позов свій підтримала повністю із наведених в позовній заяві підстав, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду заяві позов визнав повністю, справу просив слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. З свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження вбачається, що сторони зареєстрували свій шлюб 18 жовтня 2013 року, в якому народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітня дитина перебуває на утриманні матері - [PERSON], що стверджується довідкою Жабченської сільської ради №51 від 12 лютого 2016 року (а.с. 8). Відповідач свого обов'язку утримувати дитину не виконує. Частиною 1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Outcome: approved