Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 1995 року по 2015 рік вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який 22.12.2015 було розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір*ю, позивачкою по справі. Так, на даний момент їх дочка навчається на першому курсі денної контрактної форми навчання, факультету менеджменту та права Вінницького національного аграрного університету в місті Вінниця. Строк закінчення навчання в серпні 2020 року. Всі витрати по навчанню та по утриманню дитини несе позивачка самостійно. Дитина сама себе забезпечити можливості не має, так як навчається на денній формі навчання. Позивачка працює, але зарплатні не вистачає на нормальне забезпечення учбового процесу доньки. Позивачка виконує зобов*язання з її утримання належним чином, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, бо є працездатним, працює, отримує заробітну плату, тому позивач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дочки, на час навчання, в примусовому порядку, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Позивач в судове засідання не з*явилася, до суду надала заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.29) Відповідач в судове засідання не з*явився, до суду надав заперечення на позовну заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову. (а.с.17,21) Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з*явилася, повідомлена належним чином причини неявки до суду не відомі. (а.с.28,29) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 199- 200 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, при продовженні ними навчання, до його закінчення, але не більше ніж до 23-х років, за умови, якщо вони взмозі надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність у платника інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він повинен утримувати, інші обставини що мають суттєве значення по справі. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). З копії рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2015 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] Івановчем шлюб розірвано. (а.с.4) Згідно довідки №212 від 19.09.2016 року, [PERSON] дійсно є студентом денної контрактної форми навчання 1-го курсу факультету менеджменту та права Вінницького національного аграрного університету (ІV-рівня акредитації). (а.с.5) З договору про навчання від 12.08.2016, вбачається, що [PERSON] зарахована на денну форму навчання з 01.09.2016 за спеціальністю бакалавр, також зазначено, що навчання відбуватиметься протягом 4 років.(а.с.6,7) Отже, оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, працює, не є інвалідом, будь-яких доказів щодо надання допомоги дочки не надав, тому вимоги позивача підлягають задоволенню, і з заявленим розміром стягнення аліментів суд погоджується. На підставі викладеного,

Outcome: approved