Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на її власне утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей в загальному розмірі 4000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також позивачка зазначає, що відповідач зобов`язаний брати участь у її утриманні, оскільки вона доглядає за дітьми та не може працювати. А тому, позивачка звернулась до суду з вимогою про стягнення коштів з відповідача на її користь, у розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Просить стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач відзив не подав. Від сторін клопотання не надходили. Позивачка не з`явилася в судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення щодо вищезазначених обставин. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу), матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивачки. Батько дитини, відповідач у справі, не надає допомоги на утримання сина та доньки. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумів розмірі по 1333 грн. на кожну дитину, щомісячно. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, має важкий майновий стан, чи має на утриманні непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати дітям допомогу. Приймаючи рішення про задоволення позову в частині стягнення аліментів суд виходить з приписів статті 13 ЦПК України, та приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму, який встановлений законодавством України для дитини відповідного віку; та що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме інтереси дітей. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов`язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину. Суд враховує положення статей 180, 181, 182, 183 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Щодо позовних вимог про стягнення коштів на утримання дружини суд зазначає наступне. Згідно ч. 2, ч.4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Додатково суд зазначає, що однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу, причому останнього не можна визнати неспроможним це робити у зв`язку з тим, що він, будучи працездатним, не працює без поважних причин чи має інших утриманців, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати аліментів. З системного аналізу норм права суд вважає, що наявні підстави для задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів на утримання дружини. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved