Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач, ОК «ГК «Веселка на фонтані», звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з останньої на його користь заборгованість по сплаті послуг за розміщення автомобіля на території кооперативу в загальній сумі 17998 грн. 68 коп., що складається з: вартості послуги 12360 грн.; 209 грн. 27 коп. 3% річних; 5429 грн. 41 коп. інфляційного збільшення; а також понесені позивачем судові витрати у справі. Свої вимоги позивач, з посиланням на ст.ст. 205, 526, 625 ЦК України, мотивує тим, що відповідач розмістила свій автомобіль «Ніссан Тііда», державний номер [NUMBER], на території даного кооперативу на двох місцях за період з 07.11.2014р. по 31.05.2015р., однак вартість наданих послуг не сплачує. В зв»язку з наведеним позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтвердили повністю та просили їх задовольнити. [PERSON] також зазначила, що [PERSON] не є членом або асоційованим членом обслуговуючого кооперативу «Веселка на фонтані». Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували, надавши письмові заперечення проти позову, також зазначили, що відповідач належний їй автомобіль «Ніссан Тііда», державний номер [NUMBER], на автостоянці позивача не розміщувала, вона взагалі не вміє керувати автомобілем. [PERSON] не відомо хто розміщував вказаний автомобіль на даній автостоянці; правом управління автомобілем вона довірила своїй дочці та допускала, що ним міг управляти також цивільний чоловік останньої [PERSON] Крім того, [PERSON] заявила, що раніше в судовому засіданні вона частково визнала позов, оскільки хотіла врегулювати спір мировою угодою, однак цього не сталося, при цьому вона наполягає, що свій автомобіль вона на автостоянці не розміщувала, оскільки не вміє керувати автомобілем і там вона ніколи не була. Третя особа [PERSON] з позовом не погодився, крім того, зазначив, що він вказаний автомобіль на автостоянці позивача не розміщував. Представник третьої особи дослідної станції карантину винограду і плодових культур інституту захисту рослин УААН [PERSON] (далі дослідна станція) з позовом погодився, надавши письмові пояснення, також зазначив, що за договором від 07.10.2014р. дослідна станція передала кооперативу в користування та обслуговування асфальтне покриття для здійснення кооперативом діяльності згідно його статуту. Балансоутримувачем зазначеного асфальтного покриття є дослідна станція. Заслухавши сторін та їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Статуту обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Веселка на фонтані», затвердженого установчими зборами членів кооперативу 26.08.2014р., предметом діяльності кооперативу є організація роботи автомобільної стоянки та забезпечення потреб членів та асоційованих членів кооперативу по цілісності рухомого майна (автотранспорту) членів кооперативу та асоційованих членів кооперативу, а також інших осіб. За договором №1 від 07.10.2014р., укладеним між дослідною станцією карантину винограду і плодових культур інституту захисту рослин УААН та обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Веселка на фонтані», станція передає, а кооператив приймає в користування та обслуговування асфальтне покриття загальною площею 1200 м2, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 49/1. Асфальтне покриття вважається переданим в користування та обслуговування з моменту підписання обома сторонами акту приймання-передачі, також воно передається кооперативу для здійснення ним діяльності згідно положень його Статуту (п.п.1.1-1.4 Статуту). Кооператив зобов»язується за свій рахунок та своїми силами привести асфальтне покриття в належний стан, також зобов»язується за свій рахунок та своїми силами обладнати територію, визначену в п. 1.1 Договору, огорожею та засобами, що перешкоджають незаконному використанню асфальтного покриття, для забезпечення збереженню об»єкта Договору. Передача об»єкта в користування та обслуговування не тягне переходу до кооперативу яких-небудь прав аренди, використання або власності на земельну ділянку під об»єктом (п.п. 2.1-2.4 Статуту). За актом приймання-передачі асфальтного покриття від 07.10.2014р. по договору №1 від цієї ж дати, у відповідності до даного Договору станція передала, а кооператив прийняв у тимчасове платне користування асфальтне покриття загальною площею 1200 м2 згідно схеми розташування автомобілів (додаток до акту), розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 49/1. Як вбачається з повідомлення в.о.президента Української академії аграрних наук від 10.12.2008р. №11-2/159 на ім»я директора дослідної станції, зазначена Академія не заперечує щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га без вилучення із землекористування дослідної станції, на облаштування тимчасової відкритої автостоянки. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії 1-ОД №001810 від 29.12.2001р., дослідній станції карантину винограду і плодових культур інституту захисту рослин УААН Одеською міською Радою народних депутатів надано у постійне користування 1,2050 га землі в межах згідно з планом землекористування за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 49, для експлуатації та обслуговування будівель та споруд дослідної станції по карантину винограду і плодових культур. З протоколу №2/1 від 03.11.2014р. загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Веселка на фонтані» вбачається про затвердження умов щодо користування послугами обслуговуючого кооперативу, що не є його членами (асоційованими членами), а саме: за користування послугами кооперативу (місцем для розміщення транспорту, послугами охорони та іншими послугами кооперативу), особи, що не є членами (асоційованими членами) кооперативу, мають сплачувати вартість послуг у розмірі 30 грн. за 24 години. З актів №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 від 30.11.2014р., від 31.1.2.2014р., від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., від 30.04.2015р., від 31.05.2015р. відповідно, вбачається, що вони складені представниками вищенаведеного кооперативу [PERSON] та [PERSON], а також представниками ТОВ «Олімп Комсервіс» [PERSON] та [PERSON] про те, що за періоди: з 07.11.2014р. по 30.11.2014р., а також повні місяці грудня 2014р., січня, лютого, березня, квітня та травня 2015р. відповідно, на території ОК «ГК «Веселка на фонтані» на двох паркувальних місцях знаходився автомобіль «Ніссан Тііда», державний номер [NUMBER], без внесення платежів за користування послугами вказаного кооперативу. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в вищенаведених актах №№1,2,3,4,5,6,7, також зазначили, що вказані акти вони підписували. [PERSON] [PERSON] показав, що [PERSON] в листопаді 2014р. вночі заїхав на синьому Ніссані на автостоянку, але не хотів платити, автомобіль стояв на двох критих місцях №№9-10, а в кінці травня 2015р. вказаний автомобіль виїхав та також останній заїхав на Лексусі серебристого кольору. Він, як директор кооперативу, неодноразово говорив з [PERSON] щодо оплати за знаходження автомобіля Ніссан на стоянці, однак останній не хотів платити. Свідок [PERSON] показав, що він працює в кооперативі різноробочим з грудня 2014р. та автомобіль Ніссан синього кольору вже знаходився на автостоянці, як автомобіль члена кооперативу за ними не рахувався. [PERSON], якого він знає, як жильця будинку поруч, приходив на автостоянку, дивився на автомобіль та виходив; пульта для відкриття шлагбауму для заїзду на автостоянку він не має, заїзджав одразу за другим автомобілем. Вказаний автомобіль виїхав зі стоянки влітку 2015р. З реєстраційної картки (а.с.5) вбачається, що автомобіль «Ніссан Тііда», державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, синього кольору, зареєстрований за власником [PERSON], проживаючою: [INFO], про що також не заперечувала відповідач в судовому засіданні. За повідомленням начальника центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Теплодар, Великомихайлівського, Біляївського, Роздільнянського та Фрунзівського районів, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 06.10.2015р. за вих.№1566, згідно реєстраційних даних вказаного Центру [PERSON], [INFO], посвідчення водія не видавалося. З довідки, наданої в судовому засіданні [PERSON], за вих.№51 від 16.06.2009р. за підписом директора дослідної станції [PERSON] вбачається, що [PERSON], постійно проживаючому за адресою: [INFO], надано місце №У111 для стоянки автомобіля на території дослідної станції. В матеріалах справи наявні фотознімки, які надані до суду представниками позивача, на яких зображені: автомобіль «Ніссан Тііда», державний номер [NUMBER], який розташований на автостоянці на двох критих паркувальних місцях (а.с.6), а також обзорний знімок розташування автостоянки ОК «ГК «Веселка на фонтані» в м. Одесі (а.с. 76-87). Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажедавцеві у схоронності. Згідно абзацу 3 ч.1, ч.3 ст. 937 ЦК України письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажедавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання. За ч.1 ст. 955 ЦК України положення параграфу 1 глави 66 ЗБЕРІГАННЯ застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом. Статтею 977 ЦК України передбачено, що якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном). За ч.1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтями 58 та 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №115, регламентуються організація та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів, що належать громадянам, на автостоянках, що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб»єктами господарської діяльності, чи належать цим суб»єктам, в тому числі: зазначення, що працівники автостоянки зобов»язані надавати послуги з дотриманням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» (п.8); що здавання транспортного засобу на автостоянку провадиться власником, а також особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування (або) розпорядження даним транспортним засобом (п.10); порядок оформлення приймання транспортного засобу на зберігання (п.12); плата за зберігання (п. 15); порядок видачі транспортного засобу з автостоянки (п.п.21,22); гарантування схоронності транспортних засобів на автостоянках (п.27); та порядок ведення діловодства (п.30). На підставі вищенаведеного, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову повністю за недоведеністю, оскільки ним не доведено допустимими доказами, що саме [PERSON] розмістила свій автомобіль на його автостоянці, про що також не показали і допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача. Правовідносини між сторонами виникли в зв»язку зі зберіганням транспортного засобу на автостоянці, при цьому, з аналізу вищенаведених норм цивільного законодавства вбачається про можливість передання речі на зберігання, як власнику, так і особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування транспортним засобом. В зв»язку з відмовою в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] вартості послуги за розміщення автомобіля, не підлягає задоволенню і вимога в частині стягнення з відповідача і 3 відсотків річних та інфляційного збільшення, оскільки ці вимоги є похідними від основного зобов»язання за договором. Доводи представника відповідача та третьої особи [PERSON] про те, що свідки давали покази, які не узгоджуються між собою, а також є заінтересованими особами, судом не можуть прийматися до уваги, тому що суд відмовляє позивачу в задоволенні позову за недоведеністю, що саме [PERSON] розміщувала належний автомобіль на вказаній автостоянці.

Outcome: dismissed