Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка свої вимоги про поновлення на роботі, виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. обґрунтовує тим, що вона з 25.10.2005 року перебуває на посаді голови правління ТОВ «Ремпобуттехніка» в м. Суми. 14.01.2013 року ухвалою господарського суду Сумської області порушена справа про банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка», а ухвалою від 17.06.2013 року її, як голову правління було усунути від посади, виконуючим обов'язки голови правління призначено арбітражного керуючого Курбанова Н.В., ухвалою суду від 17.09.2013 року товариство «Ремпобуттехніка» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Курбанова Н.В. та зобов'язано звільнити її з займаної посади у зв'язку з банкрутством товариства. 30.12.2013 року її було звільнено з займаної посади у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України. Вказаний наказ вважає незаконним через те, що її звільнення проведено з підстав не передбачених законом, а саме - різним формулюванням підстав звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП України та формулюванням в наказі, відсутністю зазначення чітких підстав та визначення в чому полягала грубе порушення трудових обов'язків, на момент видачі наказу вона фактично не була керівником підприємства, оскільки вказані повноваження виконував ліквідатор, фактично ліквідатор перевищив свої повноваження, бо він за змістом своєї діяльності повинен здійснити припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією, а не звільняти працівників ліквідованого суб'єкту з інших підстав. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав, суду пояснили, що не дивлячись на рішення Вищого Господарського суду України про наявність заборгованості підприємства перед іншими господарюючими суб'єктами, вказана заборгованість створена штучно, вважали, що в процедурі банкрутства та ліквідації товариства, штучно занижується вартість активів товариства. Представник відповідача, який дії на підставі довіреності підписаною ліквідатором підприємства - третьою особою по справі Курбановим Н.В.( а.с.43) позов не визнав, суду пояснив, що грубе порушення трудових обов'язків, зазначених як підстава для звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП України позивачкою полягала в несплаті товариством єдиного податку за ІІ квартал 2013 року та в несвоєчасній виплаті заробітної плати працівнику товариства [PERSON], звільненого 17.06.2013 року і ці обставини виявились напередодні її звільнення. Також суду пояснив, що не звільняли позивача з посади керівника підприємства через те, що до грудня 2013 року намагались від неї отримати документацію по підприємству, крім того, пізніше дізнались, що між позивачкою та товариством було укладено контракт, який нібито закінчився влітку 2013 року. Ліквідатор Курбанов Н.В. в судове засідання не з'явився повторно ( а.с. 33, 44, 63), Градун А.І., що діяв як представник юридичної особи - ТОВ «Ремпобуттехніка»( а.с. 43) на підставі доручення підписаного Н.В. Курбановим вважав, ще не представляє інтереси Курбанова Н.В. Судом встановлено, що [PERSON] наказом ліквідатора ТОВ «Ремпобуттехніка» Курбанова Н.В. звільнено з займаної посади голови правління з 30.12.2013 року у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 26), що підтверджується копією відповідного наказу і не ставилось під сумнів під час судового розгляду. Суд констатує, що в наказі відсутнє чітке формулювання обставин, які ліквідатор вважає грубим порушенням трудових обов'язків допущених позивачем. Суд також констатує, що суду не надано ніяких доказів на підтвердження тих обставин, що можлива не сплата єдиного податку за другий квартал 2013 року та можлива не своєчасна виплата заробітної плати при звільненні [PERSON] пов'язана саме з неналежним виконанням трудових обов'язків позивачкою, оскільки Курбанов Н.В. ще 14.01.2013 року судовим рішенням призначений арбітражним керуючим товариства (а.с. 9), в березні 2013 року він звернувся до суду з клопотанням про припинення повноважень керівних органів ТОВ «Ремпобуттехніка» ( а.с. 11), ухвалою суду від 17.06.2013 року позивачка була відсторонена від посади голови правління ТОВ «Ремпобуттехніка» (а.с. 17), а 17.09.2013 року господарський суду визнав товариство банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру, роз'яснивши, що керівник банкрута звільняється з роботи в зв'язку з банкрутством підприємства (а.с. 19-22). За таких обставин суд вважає, що суду не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що наказ відповідача №72-К від 30.12.2013 року в частині звільнення [PERSON] з посади голови правління ТОВ «Ремпобуттехніка» є обґрунтованим та законним, а отже вважає, що позовні вимоги про визнання його незаконним в частині звільнення [PERSON] з займаної посади та поновлення її на роботі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Такий спосіб захисту порушених прав [PERSON] не позбавляє можливості відповідача вирішувати питання після її поновлення на роботі про її наступне звільнення з підстав визначених чинним законодавством. Відповідно до довідок відповідача середньомісячна заробітна плата позивачки складає 2290, 47 грн., середньоденна 117, 46 грн. Позивачці за 49 робочих днів, що минули з моменту її звільнення до прийняття рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 235 КЗпП України слід стягнути з відповідача 5755.54 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд вважає, що звільнення позивачки з порушенням норм трудового законодавства потягло за собою втрату нормальних життєвих зв'язків, вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі і шляхом звернення до суду, що потягло спричиненню їй моральної шкоди, розмір відшкодування якої суд вважає за необхідне визначити в розмірі 500 грн., оскільки вважає що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сум 487.2 грн. ( 243.6 грн. судового спору за розгляд судом позовних вимог немайнового характеру та 243.6 грн. за розгляд судом позовних вимог майнового характеру). На підставі пунктів ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати в розмірі середньомісячного платежу, тобто в сумі 2290.74 грн.

Outcome: partial