Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. 22.07.2019 р. уточнила свої позовні вимоги та мотивує їх тим, що 01.03.2019 року була звільнена з займаної посади. При звільнені з позивачкою не був проведений повний розрахунок. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але відповідач цього не зробив. Заробітна плата була виплачена 24.06.2019 р. Тому період затримки розрахунку при звільненні позивачки по день здійснення виплати заборгованості по заробітній платі становить з 04.03.2019 р. по 23.06.2019 р. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 56016,75 грн. з розрахунку: 75 р.д. (з 04.03.2019 р. по 23.06.2019 р.) помножене на 746,89 грн. (середньоденна заробітна плата). Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про уточнення позовних вимог в якій також просить справу розглядати без її участі. ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Директор ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» надав заяву про відкладення судового розгляду справи в зв`язку із зайнятістю представника ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» в іншому судовому засіданні. Суд не визнає причини неявки представника позивача в судове засідання поважними, оскільки суду не надано доказів, що на підприємстві працює лише одна особа, яка має право бути представником ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» в суді та те, що ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» позбавлене можливості скористатися юридичною допомогою адвоката для представлення його інтересів в суді. Крім того суд констатує, що отримавши 03.06.2019 р. ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження у справі, ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» не надало до суду ні відзив на позовну заяву, ні витребувану ухвалою суду інформацію. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з ПАТ «НВАТ «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» та 01.03.2019 року була звільнена з займаної посади. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Заробітна плата [PERSON] виплачена 24.06.2019 р. Тому період затримки розрахунку при звільненні позивачки по день здійснення виплати заборгованості по заробітній платі становить з 04.03.2019 р. по 23.06.2019 р. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, розмір середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку становить 56016,75 грн. з розрахунку: 75 р.д. (з 04.03.2019 р. по 23.06.2019 р.) х 746,89 грн. (середньоденна заробітна плата позивачки) - відповідно до розрахунку, наданого позивачки, проти якого відповідач фактично не заперечує не надавши суду ні відзив на позовну заяву, ні запитувану судом інформацію. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 04.03.2019 р. по 23.06.2019 р., в розмірі 56016,75 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків та загальнообов`язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved