Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач наполягав на визнанні недійсним договору дарування квартири [ADDRESS], що відбувся 20 травня 19998 року між відповідачами по справі, з причини його удаваності (ст.. 58 ч.2 , ст. 235 ЦК України, в редакції Закону України 1963 року), на визнанні договору купівлі-продажу цього житла між тими сторонами дійсним, на визнанні цього житла спільним майном його та відповідачки, [PERSON], розділивши його у ідеальних долях по ? частині кожному (йому та [PERSON].); визначити певний порядок користування цією квартирою. Крім того, просив визнати квартиру [ADDRESS] його та відповідачки спільним майном, розділити її у ідеальних долях порівну, визначити певний порядок користування цим житлом; визнати автомобіль «Volkswagen Jetta TDI» [NUMBER], 2008 року випуску д/н [NUMBER] вартістю 14537 доларів США, що еквівалентно 186365 грн. спільним майном його і [PERSON] та розподілити його у ідеальних рівних частках, залишивши автомобіль у загальному користуванні сторін; визнати спільним майном його та відповідачки [PERSON] гараж [ADDRESS] вартістю 5000 доларів США, що еквівалентно 54576 грн., також розділити його у ідеальних долях по 1/2 ідеальної долі кожній із сторін, залишивши це нерухоме майно у загальному користуванні. Нарешті, просив розділити інше сумісне набуте ним та відповідачкою майно побутового характеру, виділивши йому: газову плиту (комбі) «Ardo» вартістю 400 доларів США, телевізор LED TV 40 «Samsung UE40D8000PWXUA» вартістю 15150 грн., телевізор «Soni» вартістю 520 доларів США, телевізор «Samsung» вартістю 300 доларів США, ноутбук вартістю 650 доларів США, пилосос «LG» VK8840HF вартістю 1827.50 грн., підставка під ноутбук «Cooler Master» вартістю 467,50 грн., електричну м'ясорубку вартістю 300 доларів США, пральну машину «Ariston» вартістю 600 доларів США, холодильник «Samsung» вартістю 900 доларів США, відеокамеру «Soni» DCR-SR68 ES вартістю 4450 грн., кухонні меблі вартістю 400 доларів США, диван, крісло та пуфік вартістю 2625 доларів США, кухонний стіл вартістю 150 доларів США, стільці загальною вартістю 185 доларів США, чотири полки дзеркальні навісні вартістю по 2000 грн. кожна на загальну суму 8000 грн., тумбу під телевізор вартістю 5000 грн., стіл письмовий з тумбою вартістю 6500 грн., дві навісних полки по 1500 грн. кожна на суму 3000 грн., полку напільну вартістю 1500 грн., мікрохвильова піч «Samsund» вартістю 300 доларів США, люстра на кухні вартістю 150 доларів США, люстра нержавіюча скляна 350 доларів США, а всього майна на суму 13678 долари США та стягнути з відповідачки на його користь 13235,80 грн. судових витрат. Представник відповідачки позов визнала частково, а саме: визнавала квартиру [ADDRESS] сумісно набути м майном подружжя, не заважала проти його розподілі у ідеальних частках, не визнавала позов у частині розподілу квартири [ADDRESS], вважаючи, що між нею та співвідповідачем дійсно був укладений договір дарування, а не договір купівлі-продажу, враховуючи особисті стосунки , що існували між ними ще до укладення шлюбу з відповідачем, ніяких коштів за це, вона [PERSON] не сплачувала; позивач достеменно знав про цей правочин, але не оспорював його у встановлені законом терміни; нарешті не заважала проти визнання сумісно набутим майном її та позивача автомобіля «Volkswagen Jetta TDI» [NUMBER], 2008 року випуску д/н [NUMBER] та гаража по [ADDRESS], заливши їх власності у позивача зі стягненням з нього грошової компенсації за її долю в цьому майні; визнавала по суті сумісно набутим майном сторін шафу-купе, чотири дзеркальні полки, тумбу під телевізор, письмовий стіл з тумбою, дві навісні полки, напільну полку та два телевізори «Samsung», один з яких знаходиться у користуванні позивача (вартістю 151850 грн.), а один у неї (вартістю 17200 грн.) на загальну суму 39000 грн., пропонуючи залишити це майно у власності позивача зі сплатою їй грошової компенсації за її долю в цьому майні. З цього приводу звернулася до суду з зустрічним позовом. У іншій частині позов не визнавала. Відповідач за основним позовом [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Третя сторона за основним позовом, нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала суду заперечення, в яких позов вважала безпідставним в частині, що стосується договору дарування квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що особисто нею, як нотаріусом, не було припущено будь-яких порушень цивільного законодавства при посвідчені договору дарування житла між [PERSON] та [PERSON] 20 травня 1998 року. При цьому позивач ([PERSON].) не надавав суду доводів про порушення нею будь-яких норм права. З цих підстав просила у позові відмовити. Третя сторона за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути спір без його участі; проти розподілу в ідеальних долях квартири [ADDRESS] між сторонами не заперечував, інші вимоги [PERSON] вважав необґрунтованими. Вислухавши представників сторін, дослідивши представлені докази, сул дійшов до наступного. Встановлено, що з 1993 року по 13 лютого 2014 року сторони ([PERSON] та [PERSON].) перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] ороку народження, який мешкає [ADDRESS]. За час сумісного мешкання сторони набули вказане майно, а саме: квартира [ADDRESS], автомобіль «Volkswagen Jetta TDI» [NUMBER], 2008 року випуску д/н [NUMBER], гараж по [ADDRESS] та побутове майно: шафа-купе, чотири дзеркальні полки, тумбу під телевізор, письмовий стіл з тумбою, дві навісні полки, напільну полку на загальну суму 39000 грн., два телевізори, та комплектуючи деталі до комп'ютера, що визнано відповідачкою із приводу оцінки цього майна не оспорювало ся. При цьому, суд не може взяти до уваги заперечення відповідачки [PERSON], стосовно термінів оспорювання договору дарування квартири [ADDRESS], вважаючи, що спір між сторонами з приводу зазначеного житла виник лише у лютому 2014 року, а відмова у розподілі цього житла з мотивів пропуску термінів звернення з позовом до суду, по суті позбавить позивача за основним позовом права на судовий захист власних інтересів. Оскільки позивачем стверджувалось та не заперечувалось (частково) відповідачкою, саме таке майно і підлягає розподілу між сторонами, як сумісно набуте сторонами за час шлюбу (ст. 60 п.12 СК України). Далі. Позивач ставить питання про визнання договору дарування від 20 травня 1998 року [ADDRESS] недійсним та на визнанні дійсним договору купівлі-продажу цього житла між співвідповідачами [PERSON] та [PERSON], на визнані житла сумісно набутим майном з мотивів того, що мав місце удаваний правочин купівлі-продажу житла, а не дарування (удавана угода). У такому випадку суд повинен застосовувати норми права щодо такої угоди, яку сторони реально здійснили (ст. 58 ЦК України в редакції Закону України 1963 року). Згідно цього, за договором купівлі-продажу (ст. 224 ЦК України в редакції Закону України 1963 року) продавець зобов'язується передати у власність покупцю визначену кількість та якість майна, а останній, у свою чергу, повинен за це вчасно сплатити за це майно визначену суму коштів. При цьому сторони обов'язково повинні дотриматися вимог ст. 44 п.2 ЦК України (в редакції Закону України 1963 року), враховуючи наслідки, що передбачені ст. 46 ЦК України (в редакції Закону України 1963 року). Позивачем та його представником не надано будь-яких доказів того, що мав місце договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між співвідповідачами по справі, а навпаки, існує нотаріально посвідчений 20 травня 1998 року договір дарування між ними. Згідно ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Згідно цього, позивачем не надано будь-яких об'єктивних доказів про сумісне придбання переліченого у позовній додатковій заяві побутового майна (навіть за його наявності у розпорядженні відповідачки [PERSON] за основним позовом), крім того, що визнано останньою. Але, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15-2014 від 14 серпня 2014 року (а.с.108-117) станом на дату обстеження квартири [ADDRESS], встановлено, що у законному порядку квартиру було переплановано та проведено ремонтно-відновлювальні роботи, що суттєво збільшило вартість об'єкту дослідження. Вартість таких робіт на цей час складає 69640 грн. У цьому випадку позивач має всі підстави для звернення до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення на свою користь половини втрачених на це коштів. Однак, на час розгляду судом справи він таких вимог не заявив, сам же суд невзмозі виходити за межі позовних вимог. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а позов [PERSON] повністю.

Outcome: partial