Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що , вона є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2002 року. На сьогоднішній день, вона має намір розпорядитись цією квартирою, проте не може цього зробити, оскільки у правовстановлюючому документі не вказана ідеальна частка квартири [ADDRESS]. Тому просить суд визнати за нею ідеальну частку яка складає 7/30 часток від житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов визнала не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, [PERSON] зареєстрованим в реєстрі за №16669 (а.с. 6). Вказаний договір було заресстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відміткою на вищевказаному договорі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, від 08 листопада 2002 року. На сьогоднішній день позивачка не може розпорядитись належною їй квартирою, оскільки у правовстановлюючому документі не вказана ідеальна частка квартири [ADDRESS]. З метою закріплення ідеальної частки від житлового будинку, позивач звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що ідеальна частка квартири [ADDRESS] житловою площею 31,2 кв.м.. загальною площею 40.9 кв.м. 21.06.2013 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено судове рішення, яким вказані у заяві вимоги було задоволено у повному обсязі (а.с. 7,8). З метою реєстрації вказаного судового рішення вона звернулась до Державної реєстраційної служби України із відповідною заявою. Однак 24.10.2013 року вона отримала електронного листа від державного реєстратора Дурицької Марії Євгеніївни, в якому зазначено, що відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно ті ; обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 документом, що підтверджує виникнення права власності, зокрема, є рішення суду що набрало законної сили, щодо права власності, а мною надано рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому мені було відмовлено в державній реєстрації такого документу (а.с.9). В порядку, передбаченому ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку із вказаними обставинами, позивач не може вільно реалізувати своє право власності на належне їй нерухоме майно, а саме відчужити його. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України відповідач позов визнав у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved