Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та свої вимоги мотивує тим, що 27.04.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , 2012 року народження та сина [PERSON] , 2014 року народження. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. На даний час діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з 18.03.2020 року і до їх повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він приймає участь у вихованні своїх дітей та їх утриманні, а саме: багато часу проводить з ними, спілкується, відвідує свята в школі та дитячому садку, забезпечує їх одягом та продуктами харчування. Просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Крім того, вважав, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі суттєво порушить його права і , якщо вже суд прийме рішення про стягнення аліментів, вони мають бути стягнуті в частці від його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони вступили в шлюб 27 квітня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). На даний час діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Садівської сільської ради Сумського району ( ар.с. 7) і не оспорюється відповідачем. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має задовільний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей. Оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Таким чином, оскільки відповідач є батьком дітей і відповідно до законодавства повинен надавати кошти утримання дітей, які на даний час знаходяться на вихованні та утриманні матері. Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги суд зазначає наступне. У відповідності з ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працюючи інженером ТОВ «Сумибудінвест», регулярно отримує заробітну плату в розмірі приблизно 4900 гривень, що в судовому засіданні не оспорювала і сама позивачка. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, як просила позивачка і проти чого заперечував відповідач. З врахуванням наведеного з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей - [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи саме такий розмір аліментів на утримання дітей, суд, відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу Україні, враховує те, що позивачка також має стабільний дохід, працюючи на посаді реєстратора медичного Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Преміум», маючи заробітну плату в розмірі приблизно 4800 гривень, що також не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 18 березня 2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial