Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач комунальне підприємство теплових\~мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго»\~Тернопільської міської\~ради (даліКПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради) звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з\~централізованого опалення\~та постачання\~гарячої водив сумі 19'752,42 грн., посилаючись на те, що останні тривалий час не проводять оплату за вказані послуги. 09 листопада 2017 року судом ухвалено заочне рішення у даній справі і вказаний позов задоволено. Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року це заочне рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, попередньоподавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON],\~[PERSON]та [PERSON] у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. У цих заявах кожен із вказаних відповідачів просить у задоволенні позову відмовити у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] також у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що проти задоволення позову заперечує та просить застувати наслідки пропуску строку позовної давності щодо вимог з 01 лютого 2011 по 01 липень 2014 року. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке: відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: м. Тернопіль проспект Злуки, 55/123. Забезпечення даного житлового приміщення тепловою енергією здійснює КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради. У період з 01 лютого 2011 року по 01 березня 2015 року відповідачі неналежно виконують свої обовязки перед позивачем в частині оплати за спожиті послуги, через що утворилася заборгованість в розмірі 19'752,42 грн. Згідно статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання». Відповідно до статтей 67, 68, 160 Житлового кодексу України, власник та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з абзацом 1 пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту. Частиною 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній правовій нормі [PERSON],\~[PERSON]і [PERSON], заперечуючи проти задоволення позову, не довели та навіть не сформулювали підстав з яких вони вважають необґрунтованими вимоги позивача. Саме тому такі доводи останніх суд до уваги не бере. Щодо посилань представника [PERSON] про порушення позивачем строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне: як встановлено судом та зазначено вище, строк сплати відповідачами платежів за послуги позивача визначається місяцями. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою ст. 254 Цивільного кодексу України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта ст. 267 Цивільного кодексу України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України. Згідно з загальним правилом перебіг загальної <…> позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин 2 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. У травні 2015 року позивачем подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 лютого 2011 року по 01 березня 2015 року (аналогічний тому, який є предметом спору у даній справі), котра була задоволена 15 травня 2015 року та судом видано наказ у справі № 607/8229/15-ц про стягнення цієї заборгованості. 25 березня 2016 року ухвалою суду у справі № 607/8229/15-ц вказаний судовий було скасовано. Подачею вказаної заяви про видачу судового наказу, котрий є особливою формою судового рішення, перервалась позовна давність за вимогами, в межах трьохрічного строку, тобто починаючи з травня 2012 року до березня 2015 року. Після переривання цього строку, він почав обчислюватись заново, відповідно до частини 3 ст. 264 Цивільного кодексу України. І своє право на захист позивач повторно реалізував шляхом подачі позову до суду, який є предметом даного розгляду, 06 липня 2017 року, тобто з дотриманням трьохрічного строку позовної давності з моменту коли він був перерваний (травень 2015 року). Отже вимоги, котрі стосуються періоду поза межами трьохрічного строку до моменту подачі позивачем заяви про видачу зазначеного вище судового наказу, тобто з лютого 2011 року до травень 2012 року, заявлені з пропуском позовної давності. Про застосування наслідків пропуску позовної давності заявлено представником відповідача, шляхом подачі відповідної заяви, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, відповідно до частини 4 ст. 257 Цивільного кодексу України. Як убачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості з травня 2012 року по березень 2015 року (кінцевий термін в межах якого заявлені позовні вимоги), у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість з сплати послуг за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 15'187,16 грн. Саме її і слід стягнути. Твердження представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимог за період з 01 лютого 2011 по липень 2014 року є необґрунтованими. При обрахунку строку позовної давності, він помилково відштовхується від дати подачі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради позовної заяви у липні 2017 року. Поза його увагою залишився той факт, що подачею заяви про видачу судового наказу у травня 2015 року строк позовної давності за частиною вимог позивача до відповідачів перервався і почав обчислюватись заново. При цьому підставною була та залишається лише частина вимоги КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, тобто та, яка на момент подачі заяви про видачу судового наказу була заявлена в межах трьохрічного строку позовної давності (з травня 2012 року по березень 2015 року). Саме за нею строк позовної давності розпочав обчислюватись заново і у липня 2017 року був підданий повторному судового захисту. Окрім вказаного, на підставі частини 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, слід стягнути із відповідачів в користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати спрямовані на сплату судового збору, а це 1'478,2 грн. Решту суми, котра підлягала до сплати позивачем при зверненні до суду з даним позовом, однак не була сплачена, тобто 121,8 грн. слід стягнути з відповідачів в користь держави.

Outcome: partial