Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач Новоолексіївська сільська рада Приморського району Запорізької області звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] до бюджету Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області виплачену вихідну допомогу при звільненні у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 17 890 грн. та судові витраті у розмірі 2 102 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.07.2019 на 15 сесії 7 скликання Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області на підставі п. 6 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою КМУ від 03.12.1997 № 1349 «Про фінансове забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування» додаток 5, згідно ч. 3 ст. 64 ГК України, посилаючись на відомості про зменшення фонду оплати праці через дефіцит у сільському бюджеті на 2019 рік, Новоолексіївська сільська рада Приморського району Запорізької області вирішила скоротити на одну одиницю штатну чисельність спеціаліста - землевпорядника Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області. 18.09.2019 було звільнено [PERSON] . При звільненні їй була нарахована та виплачена вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 17 890 грн. у зв`язку із скороченням посади та компенсацію за невикористану відпустку, матеріальну допомогу, а всього 44 057,92 грн. Та з урахуванням утриманого виплачено 31 036,06 грн. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 16.01.2020 позовну заяву [PERSON] до Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області, третя особа: [PERSON] про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку та моральної шкоди - задоволено, поновлено [PERSON] на посаді роботи спеціаліста І категорії, землевпорядника Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області. На виконання рішення суду сільським головою Новоолексіївської сільської ради було видане розпорядження № 10/с від 27.01.2020 про поновлення на роботі [PERSON] , скасовано розпорядження від 17.09.2019 № 130 та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2019 по 16.01.2020. [PERSON] було запропоновано повернути виплачену вихідну допомогу у сумі 17 890 грн. до бюджету сільської ради, але вона ніякої відповіді не надала, та кошти не повернула. Відповідачем [PERSON] в порядку ст. 178 ЦПК України подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказується, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Доказів про набуття нею вказаної грошової суми у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини позивач не посилається. Факт оскарження нею у судовому порядку наказу про звільнення з посади не може свідчити про недобросовісність її дій. Вважає, що виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку, а з її боку недобросовісності не було. Після поновлення її на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала, в силу ст. 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають. Усі зазначені у позовній заяві доводи не мають підґрунтя і тому потребують доведення позивачем в ході розгляду справи судом (а.с.28-33). В суд сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.43); відповідач проти позову заперечує у повному обсязі (а.с.41). Тому суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, спеціалісту-землевпоряднику [PERSON] дійсно виплачено вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 17 890 грн. у зв`язку із скороченням посади (а.с.7). Розпорядженням сільського голови Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області [PERSON] № 10/с від 27.01.2020 скасовано розпорядження від 17.09.2019 № 130 «Про звільнення працівника апарату Новоолексіївської сільської ради за скороченням» - [PERSON] , поновлено її на попередній роботі на посаді спеціаліста 1 категорії землевпорядника з 19.09.2019 та відповідно затвердженого штатного розпису. Відповідно до ст. 1212 ЦК України [PERSON] повернути виплачену вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат у сумі 17 890 грн. до бюджету Новоолексіївської сільської ради. Виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2019 по 16.01.2020 за 120 днів з розрахунку 129 грн. за один день у сумі 15 480 грн. Виплатити [PERSON] моральну шкоду у сумі 3 000 грн. Головному бухгалтеру Новоолексіївської сільської ради повернути на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн. (а.с.8). Новоолексіївською сільською радою Приморського району Запорізької області письмово повідомлено [PERSON] щодо повернення виплаченої вихідної допомоги у сумі 17 890 грн. (а.с.10). Згідно розрахунку до видачі [PERSON] належить - 31036,10 грн.; щодо заробітної плати [PERSON] за період з 01.09.2018 по 31.08.2019 разом складає 94 492,40 грн. (а.с.11,12). Загальними зборами трудового колективу Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області від 12.01.2019 затверджено колективний договір Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області на 2019-2021 роки (а.с.13-20). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності сукупності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 20.06.2018 у справі № 501/2500/15, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2018 у справі № 174/404/16-ц. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала від позивача спірні грошові кошти у вигляді вихідної допомоги. При цьому, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача. Тому вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок розрахункової помилки з її боку або недобросовісності з боку набувача. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Позивачем не доведено факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 17 890 грн., як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. А відтак позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені у зв`язку із їх недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати понесені по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed