Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка просить постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2010 року з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 400 грн. на місяць, на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. \~\~\~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2010 року у справі № 2-1491/10 з відповідача [PERSON], стягнуто на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки, а саме: - [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Наскільки її відомо відповідач працює, але додатково коштів на утримання дитини не надає. З набранням чинності 08 липня 2017 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» відбулись зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка в підготовче судове засідання не прибула, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, від нього поступила заява, де він вказує, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання відповідачем позовних вимог позивачки не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов, з врахування уточнених позовних вимог,\~ підлягає до задоволення виходячи з наступного: Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912), яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 143 цс 13 передбачає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували\~ \~у зареєстрованому шлюбі\~ і від спільного проживання у них 17.07.2005 року народилася дочка [PERSON] (копія\~ свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 004882 а.с.8). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2010 року у справі № 2-1491/10 з [PERSON], стягнуто на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], що підтверджується також копією виконавчого листа виданого 22.10.2010 року (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 135346 від 19.07.2014 р., [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що на даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, включаючи витрати на придбання сезонного одягу, засобів гігієни, якісне харчування, матеріальних елементів розвитку дитини, періодичне медичне обстеження. Крім того, законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини\~ на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 400 грн. є недостатнім для задоволення всіх потреб дитини: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до її віку та витрат на навчання, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, і є не достатнім для повноцінного її розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні\~встановлено та вбачається з заяви відповідача, що останній не заперечує щодо задоволення позову. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 400 грн. на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: approved