Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з літа 2006 року. У 2007 році вона завагітніла та почала проживати разом з [PERSON] біля його батьків. Офіційно шлюб між сторонами зареєстрований не був, оскільки на той час позивачка не досягнула шлюбного віку. Після народження доньки, відомості про її батька в свідоцтві про народження та актовому записі були вчинені зі слів матері на підставі ст. 135 СК України. Через три роки спільного проживання відносини між дружиною та чоловіком стали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до розпаду сім'ї. Після цього, сторони почали проживати окремо. Донька залишилась проживати з матір'ю. Відповідач від сім'ї відсторонився, матеріально не допомагав, життям, здоров'ям дитини не цікавився. В зв'язку з цими обставинами, позивачка просить визнати відповідача батьком їхньої доньки - [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання себе батьком дитини визнав в повному обсязі. Проти цього факту не заперечував, та пояснив, що дійсно проживав з позивачкою у незареєстрованих шлюбних відносинах від яких у них народилася донька. З приводу позовних вимог про стягнення з нього аліментів вказав, що їхній розмір вказаний позивачем є неприйнятним для нього, а тому просив його зменшити до мінімального розміру передбаченого законодавством. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилася [PERSON]. Батько дівчини записаний за вказівкою матері за прізвищем [PERSON], іменем [PERSON] по батькові [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідач в судовому засіданні визнав себе батьком [PERSON] то з огляду на положення вищевказаної норми дана обставина додатковому доказуванню не підлягає. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що на теперішній час донька проживає з матір'ю. Батько дитини матеріально їм не допомагає, участі в утриманні [PERSON] не приймає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СКУ, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial