Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] ([INFO]) у розмірі ? частку його заробітної плати щомісячно, починаючи з 14.03.2016 р. та до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 2011 року позивач [PERSON] з відповідачем перебуває у цивільних відносинах. Від цього шлюби сторони мають сина - [PERSON] ([INFO]). Зазначає, що спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачкою. Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи вищенаведене, просила суд позов задовольнити. 29.03.2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву в якій просила суд розгляд справи провести у її відсутність, в якій також вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у його відсутність, в якій також вказав, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з відповідачем з 2011 року перебуває у цивільних відносинах. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON] ([INFO]). Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації акті в цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 22.07.2011 року. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані матеріально забезпечувати свого сина - [PERSON] ([INFO]). Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Разом з цим, судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved