Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулось в Дарницький районний суд м. Києва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 17 520,79 грн., нарахованого індексу інфляції в сумі 5 752,43 грн., трьох процентів річних в сумі 1 028,63 грн. та судового збору у розмірі 1 762,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги згідно із договором № 60 від 06.02.2014 р. на утримання квартири [ADDRESS], однак не виконує свої зобов'язання щодо сплати отриманих послуг, в результаті чого в неї перед позивачем за період з 01.08.2012 по 01.10.2018 утворилася заборгованість в сумі 17 520,79 грн. 11.12.2018 р. ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибула будучи належним чином повідомленою. За відсутності доказів поважності причин неподання сторонами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно п. 2.1 Статуту КП «Житло-сервіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 року із подальшими змінами та перереєстрацією, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових території, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій (а.с.19-28). На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 10.01.2008 року № 3 КП «Житло-Сервіс» призначено на здійснення функцій щодо утримання та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6). 06.02.2014 року між позивачем та відповідачем, яка є власником квартири [ADDRESS], укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 60 (а. с. 9-10). За умовами Договору КП «Житло-Сервіс» зобов'язалось надавати послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у будинку вул. Дніпровська набережна, 19-В в м. Києві, а відповідач зобов'язалась своєчасно оплачувати ці послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 12 Договору власник квартири зобов'язався, серед іншого, оплачувати послуги в установлені Договором строки, у разі несвоєчасного внесення платежів за послуги сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом та/або договором. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. В розрізі даного спору зобов'язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов'язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за період з 01.08.2012 р. по 01.10.2018 р. відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 17 520,79 грн., заборгованість нарахована щодо квартири [ADDRESS], належній позивачу на праві власності, та підтверджується представленими підприємством позивача довідками та розрахунками (а. с. 11-13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов'язань по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.08.2012 р. по 01.10.2018 р., суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційного збільшення заборгованості у розмірі - 5 752,43 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1 028,63 грн. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов КП «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі наведене,

Outcome: approved