Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] третя особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання знести (демонтувати) самовільно встановлену металеву конструкцію. Просить суд зобов'язати [PERSON], [PERSON] вчинити дії з демонтажу самовільно встановленої металевої конструкції на козирку піддашка вхідної групи виходу будинку [ADDRESS] та приведення піддашку в попередній стан. Свої вимоги мотивував тим, що структурним підрозділом Житлово-експлуатаційною дільницею № 411 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» виявлено самовільне встановлення металевої конструкції на козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS], про що складено акт. В подальшому працівниками ЖЕД-411 складено припис про необхідність демонтажу металевої конструкції, яка була встановлена на козирку вхідної групи виходу будинку в термін до 12.11.2015 року. 10.11.2015 року позивач [PERSON] з даним приписом ознайомився, але від підпису відмовився про що складено відповідний акт. Станом на 12.11.2015 року відповідачами не виконано вимоги, щодо демонтажу металевої конструкції, яка була встановлена на козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, однак не заперечував того факту, що самовільно встановив металеву конструкцію на козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та підтримав думку свого довірителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], який також діє і в своїх інтересах в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Розпорядженням Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва від 16 грудня 1999 року № 51-757 (а.с. 10, 11). В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».(а.с. 6-9). Актом ЖЕД-411 від 10.11.2015 року підтверджується, що при обстеженні було виявлено наступне: власник квартири [ADDRESS] [PERSON] самовільно встановив металеву конструкцію на козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS].(а.с. 12) 10.11.2015 року працівниками ЖЕД-411 складено припис № 13-15 про необхідність демонтажу металевої конструкції, яка була встановлена на козирку вхідної групи виходу будинку, а також звільнити комору на другому поверсі в термін до 12.11.2015 року.(а.с. 13) 10.11.2015 року позивач [PERSON] з даним приписом ознайомився, але від підпису відмовився про що складено відповідний акт.(а.с. 14) Згідно акту ЖЕД-411 від 12.11.2015 року встановлено, що самовільно встановлена металева конструкція на козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS] [PERSON] не демонтована і не приведено приміщення в первинний стан.(а.с. 15). Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч.3 п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №927/11207 переобладнання та перепланування жилих приміщень проводиться за відповідними проектами, з дозволу власника будинку та органів місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не отримували дозвіл на переобладнання та перепланування козирку вхідної групи виходу будинку [ADDRESS]. Даний факт в судовому засіданні не заперечував відповідач [PERSON]. Згідно ч.2 статті 383 Цивільного кодексу України, власник квартири, здійснюючи ремонт і зміни в квартирі, не повинен порушувати права власників інших квартир у багатоквартирному будинку і не порушувати санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку. Відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України, наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідачі в судове засідання не надали жодного доказу того, що ними було отримано відповідні дозволи на перепланування та переобладнання вхідної групи виходу будинку [ADDRESS], тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачами не отримано письмового дозволу на перепланування та переобладнання вхідної групи виходу будинку [ADDRESS], що є порушенням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, а тому необхідно зобов'язати [PERSON], [PERSON] вчинити дії з демонтажу самовільно встановленої металевої конструкції на козирку піддашка вхідної групи виходу будинку [ADDRESS] та приведення піддашку в попередній стан. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 609 грн. 00 коп. судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved