Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звіернулася до суду з вищезазначеним, вподальшому уточненим позовом, у якому просить: стягнути зх відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] в розмірі 8 500 грн., стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених коштів від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі в сумі 40 377 грн. за період з 01.11.2013 р. по 31.07.2014 р. та з 10.10.2014 р. по 30.04.2015 р.; стягнути з [PERSON] на її користь загальну суму боргу по аліментах на утримання сина [PERSON] з урахуванням неустойки (пені) в розмірі 18 500 грн. ; стягувати з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання сина наперед постійно, щорічно в розмірі 5 000 грн. до досягнення сином повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. На підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 16.04.2012 р. з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, однак з листопада 2013 р. , за винятком серпня-жовтня 2014 р. вона аліменти не утримує, оскільки відповідач злісно ухиляється від їх сплати. Відділом Московської державної виконавчої служби МУЮ Харківської області було видано довідку-олзрахунок, де станом на 01.05.2015 р. вказано загальну суму заборгованості по аліментах в розмірі 8500, 51 грн. Позивачка також посилається на те, що відповідач не цікавиться вихованням і розвитком дитини, не надає матеріальної ждопомоги. Крім того, позивачка вказує, що у зв'язку з народженням другої дитини 20.02.2015 р. та декретною відпусткою по догляду за дитиною до 3 років до 20.02.2018 р., як матері-одиначки, її доходів не вистачає для покриття всіх необхідних витрат та навчання, лікування, придбання одягу, оплату комунальних послуг та інших необхідних витрат. Розмір неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів з 01.11.2013 р. по 31.07.2014 р. та 10.10.2014 р. по 30.04.2015 р. становить згідно розрахунку 40 377, 42 грн. Також позивачка зазначає, що її син [PERSON] постійно хворіє та знаходиться на «Д» обліку у лікаря-фтізіатра з діагнозом «тубінфіцірован», тому він потребує постійного загальноукріплюючого лікування, особливого догляду та оздоровлення, у зв'язку з чим вона несе додаткові витрати на дитину, викликаня її хворобою: ліки, придбання путівки на оздоровлення, одягу, син потребує розвитку спортивни та інтелектуальних здібностей, мріє відвідувати спортивні секції, активно приймає участь у інтерактивних конкурсах.Оскільки вона вимушена нести додаткові витрати на лікування, оздоровлення, розвиток, відпочинок, вважає, що відповідач повинен вподальшому фінансувати додаткові витрати на дитину наперед постійно, щорічно в розмірі 5 000 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву, у який просить розглядати справу за її відсутністю, у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач , належними чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є бвтьками [PERSON], [INFO] ( а.с.6). [PERSON]. перебуває на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері № 5 з 15.05.2014 р. по теперішній час , діагноз «Інфіцірований МБТ», дитина потребує щорічних оздоровчих заходів (санаторне лікування) ( а.с. 4). Згідно довідки, наданій Кислівським сільським головою, [PERSON] проживає у [ADDRESS] , та має склад сім'ї: син [PERSON], [INFO] (а.с.5) Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 20.04.2012 р. ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7). Згідно виконавчого листа, виданого 4.04.2012 р. Золочівським районним судом Харківської області по справі № 2015/2-787/11, 2/2015/228/2012 , стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.12.2011 року та до його повноліття (а.с.8-10). Згідно витребуваної ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22.04.2015 року довідки Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , [PERSON] дійсно не утримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.11.2014 р. по 31.01.2015 р., згідно виконавчого листа № 2/2015/228/2012 від 24.09.2007 р., що видав Золочівський районний суд Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліментів в сумі 500 грн., так як боржник ухиляється від сплати аліментів (а.с.47) Згідно наданого державним виконавцем розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 1.05.2015 р. складає 8 500, 51 грн. (а.с.46). Згідно наданого [PERSON] розрахунку, неустойка (пеня) за період з 01.11.2013 р. по 31.07.2014 р. та з 10.10.2014 р. по 30.04.2015 р. складає 40 377, 42 грн., а всього сума заборгованості з урахуванням неустойки (пені) складає 48 877,93 грн. (а.с.56). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується. Оскільки вимоги позивачки випливають із сімейних правовідносин, суд не застосовує позовну давність. В судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Золочівського районного суду було Харківської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аляментів в сумі 500 грн., але [PERSON] за період з 01.11.2014 р. по 31.01.2015 р., аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 1.05.2015 в сумі 8 500, 51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Як вказано у ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. При таких обставинах суд вважає вимоги позивачки щодо наявності заборгованості у відповідача за аліментами та її стягнення законними та обгрунтованими. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки відповідачем не було надано суду доказів, яки б спростували доводи позивачки, суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, тому позивачка у відповідності до ст. 196 СК України має право на стягнення з нього пені (неустойки). Разом з цим, позивачкою не надано доказів щодо матеріального та сімейного стану відповідача, тому суд позбавлений можливості зробити висновки щодо того, чи може відповідач сплачувати неустойку у тому розмірі, який зазначений позивачкою, тому суд у відповідності до ст. 196 СК України зменшує розмір неустойки. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язана брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тозщо). На думку суду, позивачкою в порушення вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України не надано достатніх доказів щодо необхідності додаткових витрат на дитину, а саме, на придбання нею яких саме ліків , на придбання яких саме путівок на оздоровлення, оскільки у наданій позивачкою довідці з лікувального закладу таки відомості відсутні. Тому у цій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial