Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надавав допомоги на утримання дитини. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03.04.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 23.01.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. З часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, і визначений розмір аліментів - в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, не може забезпечити належне утримання дитини. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про зміну розміру аліментів, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі - 1 200 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви від 24.05.2018 р., просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов підтримала та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Згідно поданої заяви, просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з урахуванням позовних вимог, що визначені в заяві від 24.05.2018 року. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03.04.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 23.01.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, і визначений розмір аліментів - 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини не може забезпечити належне утримання дитини. У сторін змінився матеріальний стан. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше). Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При прийнятті рішення щодо збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини, встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 1 липня 2018 року становить для дитини віком вiд 6 дo 18 рокiв 1944 гpивень, а тому прохання позивачки про збільшення розміру аліментів до розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є співрозмірним до того, що встановлено законом. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про зміну розміру аліментів. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про задоволення заявленого позову. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved