Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та зняття з реєстрації та вселення, зазначивши в позовній заяві, що їй на праві власності належить 3/5 частин житлового будинку №30 по вул. Учнівській в м. Запоріжжі на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015р. по справі №334/9697/14-ц. 2/5 частин вказаного житлового будинку належать її сусідці [PERSON]. Раніше вказані 3/5 частини будинку належали на праві власності відповідачу [PERSON]. Він зареєстрований і мешкає в спірному будинку. З моменту набрання чинності рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015р. по справі №334/9697/14-ц вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виселитися із належного їй будинку і знятися з реєстрації, однак до теперішнього часу він не виїхав із спірного будинку, з реєстрації не знявся. На теперішній час в позивачки виникла необхідність проживати в спірному будинку, однак відповідач перешкоджає їй в цьому. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом повідомлення в пресі. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів. 3-ті особи [PERSON] та Ленінський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не зявивились, про час розгляду справи повідомлялись своєчасно. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ч.1 ст.405 ЦК України, та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЦК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а тому припинення права власності цієї особи на житло припиняє її право володіння і розпорядження цим житлом та право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження майном. За положеннями ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказана норма передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом виселення. Позивачка є власником 3/5 частин житлового будинку №30 по вул. Учнівській в м. Запоріжжі на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015р. по справі №334/9697/14-ц. Відповідач проживає у частині будинку що належить позивачці, чим порушує її право власності. Обґрунтування позову підтверджується: копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015р. по справі №334/9697/14-ц, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01.12.2012р. по справі №22-ц/778/4620/14, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015р.№6-46572св14 Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved