overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 2 вересня 1989 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, її дошлюбне прізвище Країло. Від шлюбу дітей не мають. У звязку з конфліктами, що сталися між ними, вони припинили шлюбні стосунки. Тривалий час не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, практично не спілкуються і кожен живе своїм життям. Збереження шлюбу вважає неможливим. Спору щодо поділу спільного майна немає. Посилаючись на викладене, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з указаних вище підстав, на примирення не згодна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згодний. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 2 вересня 1989 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №165 (а.с.6). Сторони декілька років не підтримують шлюбні відносини внаслідок конфліктів, які унеможливили збереження сімейних відносин. Позивачка не бажає поновлювати шлюбні відносини, не має наміру на збереження сімї і наполягає на розірванні шлюбу. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, у звязку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За клопотанням відповідачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Враховуючи клопотання позивачки і положення ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп., понесені нею на сплату судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 9 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Грузчанської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис №2. Її дошлюбне прізвище - Журба. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO]. Причинами розірвання шлюбу вона зазначає відсутність між ними взаєморозуміння. Ще до народження дитини, через погіршення між ними відносин вони стали проживати окремо - кожен у своїх батьків. Після народження дитини вони кілька разів відновлювали відносини, намагалися зберегти сім'ю, але сімейне життя між ними поступово погіршувалося і вони фактично припинили шлюбні відносини. На даний час вони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання. Посилаючись на викладене, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з указаних вище підстав, пояснила, що вони з відповідачем більше року разом не живуть і у нього є інша сім'я. На примирення вона не згодна і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на розірвання шлюбу згодний. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 9 серпня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Грузчанської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис №2 (а.с.7). За час шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони більше року не підтримують шлюбні відносини внаслідок конфліктів, які унеможливили збереження сімейних відносин, відповідач має іншу сім'ю. Позивачка не бажає поновлювати шлюбні відносини, не має наміру на збереження сім'ї і наполягає на розірванні шлюбу, про що відповідач заперечення не надав. Дитина проживає з матір'ю. Спору щодо місця проживання дитини і поділу спільного майна між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Враховуючи клопотання позивачки судові витрати покладаються на неї. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловимприміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, який з дати реєстрації по теперішній час у будинку не проживає. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У даному будинку зареєстрований відповідач. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно довідки № 117 від 04 липня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Сагунівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, відповідач зареєстрований у домоволодінні [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з моменту реєстрації 23 жовтня 2014 року і по теперішній час. Як вбачається з акту обстеження умов проживання в будинку [ADDRESS] від 29 червня 2017 року, проведеного у складі депутата Сагунівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області Кононенко Н.М., секретаря Сагунівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області Журавель Н.І. та сусідів [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідач у вищезазначеному будинку не проживає, його особистих речей там немає. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], понад шість місяців. За таких обставин суд вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, ст. ст. 71, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку по [ADDRESS], де зареєстрована відповідачка - дружина її онука, яка понад 5 років у даному будинку не проживє. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надіславши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи представник позивачки не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, а тому за згодою представника позивачки проводиться заочний розгляд справи. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 23 листопада 1990 року. У даному будинку зареєстрована відповідачка, що підтверджується довідкою № 47 від 06 лютого 2017 року, виданої виконавчим комітетом Чорнявської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] з 2012 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 07 лютого 2017 року, за таких обставин суд вважає, що вона втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, ст. 150 ЖК Української РСР, ст. 405 ЦК Українита

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловимприміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею будинку по [ADDRESS], де зареєстрована відповідачка, яка з дати реєстрації по теперішній час у будинку не проживає. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 08 травня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Вороною О.О. та актом обстеження будинку виданого Дубіївською сільською радою Черкаського району, Черкаської області від 21 листопада 2016 року. У даному будинку зареєстрована відповідачка, згідно довідки Дубіївської сільської ради Черкаського району, Черкаської області № 901 від 27 грудня 2016 року. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно акту обстеження будинку від 21 листопада 2016 року, проведеного у складі депутата Дубіївської сільської ради Черкаського району, Черкаської області Наливайко Н.О. та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідачка у будинку [ADDRESS], не проживає з моменту реєстрації по теперішній час, її особистих речей у будинку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], понад шість місяців, за таких обставин суд вважає, що вона втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, ст. ст. 71, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 02 березня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб у обох другий. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного, мають різні погляди на ведення спільного господарства. У них часто виникають сварки в присутності сина, що негативно впливає на його психічний стан. Шлюбні відносини вони фактично припинили з серпня 2014 року і поновлювати їх не збираються. Посилаючись на викладене, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судове засідання на з'явилась, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі просив суд розглянути справу без його участі і повідомив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 02 березня 1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Добротівської сільської ради Кролевецького району Сумської області (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви з серпня 2014 року сторони припинили подружні стосунки, причинами для розірвання шлюбу позивачка зазначає наявність у них різних поглядів на ведення спільного господарства і виникнення частих сварок в присутності неповнолітнього сина. На примирення позивачка не згодна, а від відповідача не надходило клопотань (заяв) про надання строку для примирення, що свідчить про відсутність у нього намірів, спрямованих на поновлення сімейних стосунків. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. Питання щодо поділу спільного майна та утримання дитини сторони в ході розгляду даної справи не ставили. Відповідно до ст.113 СК України, враховуючи клопотання позивачки, після розірвання шлюбу вона надалі буде іменуватися шлюбним прізвищем - [PERSON]. Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачкою, за її клопотанням на відповідача не покладаються. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 05 жовтня 1985 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Діти, що народилися за час шлюбу вже повнолітні. Через зловживання відповідачем спиртними напоями вісім років тому подружні відносини між ними припинено. Залишивши йому все майно, що було придбано ними в період шлюбу, вона покинула будинок, в якому вони проживали і переїхала проживати в село Степанівка Бортнянського району Чернігівської області. Шлюб існує тільки формально. В даний час вона проживає з іншим чоловіком, з яким мають намір зареєструвати шлюб. Все майно, що було придбано ними в період шлюбу, відповідач частково продав, а частково обміняв на спиртні напої. З моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, вони не спілкуються, а тому розірвання шлюбу через органи ДРАЦС є неможливим. Посилаючись на викладене, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судове засідання на з'явилась, зазначивши у позовній заяві клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 5 жовтня 1985 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Щасливською сільською радою Генічеського району Херсонської області (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви вісім років тому сторони припинили подружні стосунки, причинами для розірвання шлюбу позивачка зазначає зловживання чоловіком алкогольними напоями. На примирення позивачка не згодна, оскільки вона проживає з іншим чоловіком, з яким мають намір зареєструвати шлюб, а від відповідача не надходило клопотань (заяв) про надання строку для примирення, що свідчить про відсутність у нього намірів, спрямованих на поновлення сімейних стосунків. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. Питання щодо поділу спільного майна сторони в ході розгляду даної справи не ставили. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачкою, за її клопотанням на відповідача не покладаються. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є донькою [PERSON] та відповідача, шлюб між якими було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року, після чого вона перебувала на утриманні матері. Наразі відповідно до Договору про розмір та умови оплат, пов'язаних з проходженням навчання, укладеного у Вроцлаві між Вищою Школою бізнесу та позивачкою, вона прийнята на 1 семестр 1 року бакалавра денної форми навчання у напрямку туризм та рекреація. Рекреаційний збір, а також оплата за 1 рік навчання була сплачена матірю позивачки. Навчання триватиме з 01 жовтня 2018 року до 30 вересня 2021 року. Оскільки власного заробітку не має, просить суд стягнути з відповідача, який працює в ПрАТ «Графія Україна» та має постійний заробіток, на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року до 30 вересня 2021 року. \~ \~ \~ \~Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Позивачка народилася 16 травня 1999 року, батьком її є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР 054712 від 07 серпня 1999 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається із засвідчення про прийняття іноземця на навчання від 25 червня 2018 року, позивачка прийнята на навчання у Вищу школу бізнесу у Вроцлаві ([PERSON]) на період від 01 жовтня 2018 року до 30 вересня 2021 року на рівень І курсу денної форми навчання і продовжує це навчання на І семестрі. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Вищої школи бізнесу у Вроцлаві ([PERSON]) від 25 червня 2018 року рекрутаційний збір, а також оплата за 1 рік навчання позивачки була сплачена. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Оскільки заперечень на позов від відповідача не надійшло, він має постійний заробіток, а тому може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст. 199 СК України та

Outcome: approved