Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він надає послуги з теплопостачання відповідачам, які є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Система опалення квартири відповідачів є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення багатоквартирного будинку [ADDRESS] , так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладається і засіб теплопостачання-централізоване теплопостачання. Опалювальна площа квартири [ADDRESS] складає 61,40 кв.м. З 01.07.2016 року згідно постанови №1101 від 09.06.2016 року діють тарифи, затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії-1425 грн/Гкал з централізованого опалення. З 13.01.2019 року діють тарифи, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 21.12.2018 року в розмірі 2028,11 грн/Гкал з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії. Відповідачі в односторонньому порядку не виконують покладені законодавством зобов`язання щодо повної оплати послуг з теплопостачання. ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надало відповідачам послуги в опалювальні сезони за період з 01.10.2018 по 31.01.2021 року включно на загальну суму 29 500 грн 23 коп. Таким чином сума боргу станом на 01.02.2021, враховуючи надані пільги та субсидії в розмірі 3 639 грн 41 коп. та часткову сплату в розмірі 10 143 грн 06 коп., складає 15 717 грн 76 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь та стягнути судові витрати. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відповідачів було викликано до суду через розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідачам надано строк для подачі відзиву, однак останні своїм правом не скористалися, відзиву до суду не надіслали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 14 червня 2021 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов в частині вимог до [PERSON] таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення, що підтверджено правовстановлюючими документами позивача (а.с.6,7). Згідно інформації Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №2-11 від 07.06.2021, станом на 29.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації при виконкомі Пирятинської міської ради від 24.05.2000 року (а.с.93). У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нерухоме майно за [PERSON] не значиться (а.с.87-89). Згідно виписки з рахунку та розрахунку заборгованості відповідачів за період з 01.10.2018 по 31.01.2021 ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» нарахував відповідачам плату за спожиту теплову енергію у сумі 29500,23 грн. Таким чином, сума боргу станом на 01.02.2021, враховуючи надані пільги/субсидії в розмірі 3639 грн 41 коп. та часткову сплату в розмірі 10 143 грн 06 коп складає - 15 717 грн 76 коп. (а.с. 15,16-17). Тарифи, на основі яких проводилося нарахування за послуги з теплопостачання, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг №1101 від 09.06.2016 та рішенням Полтавської обласної ради №981 від 21 грудня 2018 року (а.с. 11-12). Договір про надання комунальних послуг по теплопостачанню між відповідачем [PERSON] та ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» у письмовій формі не укладався, тому між ними існують фактичні договірні відносини. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( далі Правила). Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок споживачів щодо сплати житлово-комунальних послуг не ставиться в залежність від надання цих послуг належної якості та в повному обсязі. Разом з тим, споживачі мають право у встановленому законом порядку на відшкодування шкоди, завданої послугами неналежної якості, на зменшення плати за послуги неналежної якості або не в повному обсязі. Порядок вирішення претензій споживача щодо якості та повноти наданих комунальних послуг встановлений статтею 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Згідно зазначеної норми закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Реалізація передбаченого п.6 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) права споживача не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності поставлена законом у залежність від виконання процедур, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку не висувала претензій до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» щодо повноти та якості отриманих послуг, вимог про зменшення розміру плати за отримані послуги з теплопостачання в зв`язку з їх неналежною якістю та неповнотою не ставила. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. У відповідності із ст. 541 ЦК України солідарне стягнення може мати місце тільки в тому випадку якщо така відповідальність передбачена договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що власником квартири є відповідачка [PERSON] . У відповідності з вимогами ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В ході судового розгляду справи було встановлено, що заборгованість була нарахована виходячи з квадратних метрів житла, а не з кількості осіб, які там проживають. За таких обставин тягар по несенню оплати боргу лежить виключно на власнику майна, який не позбавлений можливості, за наявності підстав, стягнути частину боргу з осіб, які проживають у будинку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення заборгованості за комунальні послуги є законними, обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення в частині вимог до власника житла - квартири [ADDRESS] - [PERSON] . Крім того, стягненню з відповідача [PERSON] , на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: partial