Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 10 березня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, за яким вона передала відповідачу гроші в сумі 60000,00 грн. строком на три календарні місяці, після закінчення яких відповідач зобовязався повернути їй позику. Однак у зазначений у розписці строк гроші позивачці повернуті не були. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь 60000, 00 грн. боргу, та судові витрати в розмірі 551,20 грн. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку судового засідання від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.03.2016 року позивачка [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] гроші в сумі 60000,00 грн., про що відповідач написав розписку, в якій вказав, що зобовязується повернути вказану суму до 10.06.2016 року. (а.с. 5). Однак в зазначений строк гроші позивачці повернуті не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України регламентує обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти таку ж суму або речі, визначені родовими ознаками, таку ж кількість, того ж роду та такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму боргу за договором позики в розмірі 60000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий збір в розмірі 600,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved