Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Дубовий Гай в особі Дубогаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2003 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями № 18 по вул. Переяслівська в с. Дубовий Гай, Прилуцького району, Чернігівської області, а також право на земельну частку (пай) розміром 4,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж на місцевості, що перебуває в колективній власності КСП «Дубогаївський», та належала [PERSON], яка померла 31.10.1995 року, яку успадкував після смерті дружини її чоловік [PERSON], шляхом спільного проживання на час її смерті. Посилаючись на ті обставини, що вона, будучи єдиною спадкоємицею за заповітом, уже успадкувала у встановленому законом порядку решту майна після смерті батька, але не має можливості реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно, у звязку з відмовою нотаріуса у видачі такого свідоцтва, оскільки за життя батька право власності на будинок не було належним чином оформлено та зареєстровано в КП «Прилуцьке МБТІ» та у звязку з відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), згідно діючого законодавства. У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких представник позивача позовні вимоги підтримала, а представник відповідача та третьої особи їх визнали та просять справу розглянути за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЕЛ № 359862, виданого 15.11.1977 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 15.11.1977 року, після реєстрації якого змінено прізвище дружини на «Цап» (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження І-ЕЛ № 414017, виданого 09.12.1976 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Судом достовірно встановлено, що, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2004 року, державний нотаріус Прилуцької районної державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчила, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Дубогаївської сільської ради 21 січня 1999 року за реєстром № 03, спадкоємицею майна, зазначеного у заповіті [PERSON], померлого 01 липня 2003 року є дочка [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з відповіді на адвокатський запит № 29-25-0.181-1127/120-17 від 01.09.2017 року, наданої Міськрайонним управлінням Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у відповідності до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Дубогаївський» Прилуцького району Чернігівської області, розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії ЧН № 0172535, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 15 серпня 1996 року № 531, сертифікат зареєстровано 20 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 531. Вказаний сертифікат не видавався та знаходиться в Управлінні (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 305944 [PERSON] померла 31 жовтня 1995 року в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, про що, в Книзі реєстрації актів про смерть, 31 жовтня 1995 року зроблено запис за №12 (а.с.6). Згідно довідки виконкому Дубогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області № 395 від 17.07.2017 року [PERSON], яка померла 31.10.1995 року проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (нині Переяслівська), буд. № 18, на час смерті з нею за вказаною адресою був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 163563 [PERSON] помер 01 липня 2003 року в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, про що, в Книзі реєстрації актів про смерть, 01 липня 2003 року зроблено запис за №12 (а.с.5). Як вбачається з копії довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 1632 від 28.08.2017 року, право власності на будинок № 18 по вул. Переяславська в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, не зареєстровано (а.с.12). Як зазначено в листі Прилуцької районної державної нотаріальної контори позивачці на її звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на визначений житловий будинок з надвірними будівлями, який би підтверджував склад спадкового майна, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Відповідно до ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, особа вважається, такою прийняла спадщину у випадку, якщо остання втупила у фактичне управління та володіння спадковим майном. На підставі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день її смерті або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] відповідно до ст. 1235 ЦК України є спадкоємицею за заповітом і на підставі ст. 1270 ЦК України фактично прийняла спадщину, а тому має право на вищевказаний будинок та право на земельну частку (пай), яке померлий успадкував після смерті своєї дружини, після смерті спадкодавця. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1220, 1235, 1268, 1270 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved