Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 30.12.2013 року звернулось до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 4796,40грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 13.05.2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] уклали Кредитний договір № 004-13216-130508 (надалі Кредитний договір). Відповідно до Кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки VISA на загальну суму 30000,00грн. Відповідач зобов'язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках відповідач не виконує, на неодноразові претензії і повідомлення про сплату заборгованості не реагує та ігнорує законні вимоги банку. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили. Просили відмовити в задоволенні позову, оскільки сплив строк позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13.05.2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] уклали Кредитний договір № 004-13216-130508. Згідно цього Договору позивач зобов'язується надати відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки VISA на загальну суму 30000,00грн. для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються ним у суб'єктів господарювання, та інших операцій, що не заборонені діючим законодавством. Відповідно до п.23 с.1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, [PERSON] отримав споживчий кредит. За умовами Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Останній платіж він здійснив до 30.04.2009 року. Також судом встановлено, що з позовом до суду про стягнення з [PERSON] суми неповернутого кредиту та процентів за користування ним ПАТ «Дельта Банк» звернулося в грудні 2013 року. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно доданого розрахунку [PERSON] вніс останній платіж на карточку у період з 01.04.2009р. по 30.04.2009р. (а.с.13) Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, після того як був внесений відповідачем останній платіж, а саме з 01.05.2009р. позивач довідався про порушення своїх прав. Пункт 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого минув. Таким чином, позивач безпідставно вимагає повернення суми кредиту в розмірі 4796,40 гривень та інших прострочених платежів за Кредитним договором № 004-13216-130508 від 13.01.2008 року. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed