Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що відповідач є її батьком, який проживає окремо від неї. З 01.09.2017 року вона навчається у вищому комунальному начальному закладі Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва» І-ІІ рівня акредитації. Термін закінчення навчання 30.06.2022 року. У зв`язку з цим, вона не має можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає. Останній має можливість надавати їй таку допомогу, оскільки є працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю. З поданого ним відзиву на позовну заяву вбачається, що він не заперечує факт, що позивачка [PERSON] , є його повнолітньою донькою, яка навчається. Він не має постійного заробітку, оскільки не перебуває у трудових відносинах, а його дружина тільки влаштувалася на роботу. Крім того, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Вважав, що позивачка не довела обставин, що він може надавати їй матеріальну допомогу. Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Остання, будучи повнолітньою, навчається у вищому комунальному начальному закладі Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва» І-ІІ рівня акредитації, на державній основі. Період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою із закладу освіти та не заперечується відповідачем (а.с.5). У зв`язку із навчанням, повнолітня [PERSON] проживає окремо від батька та потребує матеріальної допомоги, яку останній добровільно не надає. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько дитини мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак має періодичний заробіток з інших джерел, що вбачається з його відзиву на позовну заяву. Крім того, останній створив нову сім`ю, в якій має на утриманні двох малолітніх дітей та є одруженим, що підтверджується довідкою Дубов`язівської селищної ради, копіями паспортів позивача та дружини, свідоцтва про шлюб, свідоцтвами про народження дітей (а.с.22-37). Також, судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини відповідача, яка навчається та не працює. Оцінивши вказані обставини в їх сукупності, враховуючи, що відповідач хоча і офіційно не працює, але має мінливий не стабільний дохід, суд приходить до висновку, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка навчається в твердій грошовій сумі 1000 грн., що не поставить його в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати ним коштів на її утримання у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону. Крім цього, при визначенні розміру аліментів з відповідача суд бере до уваги можливість надання матеріальної допомоги позивачці її матір`ю. З врахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 20 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки позивачка була звільнена від його сплати в силу закону при поданні позову.

Outcome: partial