Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON], у позові зазначила, що 05.04.2001р. між фізичними особами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 579. На підставі зазначеного договору дарування [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] також був власником 1/2 частини земельної ділянки, по [ADDRESS] на якій розташована 1/2 частина житлового будинку, подарованого [PERSON] Право власності [PERSON] на з 1/2 частину земельної ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим громадянину України (спільна часткова власність) серія [NUMBER] від 31.08.2000р. №648. Відповідно до ст.30 ЗК УРСР (1990р.), чинного на момент виникнення правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 ЗК, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Тобто, при переході права власності на 1/2 частину будинку, одночасно до [PERSON] перейшло право власності на 1/2 частку земельної ділянки, про що в Договорі дарування не зазначено. На підтвердження переходу права власності на частину земельної ділянки [PERSON] було передано [PERSON] оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] від 31.08.2000р. №648. Державним актом визначено, що загальна площа земельної ділянки, що належала [PERSON] становить 0,07745га, та складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,0500га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,02745га. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.05. 2001р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з №803. Оскільки позивачка [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Петриківською Селищною Радою, Дніпропетровської області №26 від 16.08.1980р., вона 29.11.2014р. подала заяву до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровській області про прийняття спадщини, де заява була зареєстрована за №2919 та відкрита спадкова справа №792/2014р. Спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташованої за адресою: [ADDRESS]. Проте, державним нотаріусом Бурдік С.С. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з ненаданням позивачкою правовстановлюючих документів, що підтверджує право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2015р. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, за приписами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте видача свідоцтва про право на спадщину унеможливлюється відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку. Спадкодавцями [PERSON] також є діти позивачки та спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Від отримання спадку у вигляді 1/2 частини будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] вони відмовились, оскільки за спільною домовленістю між спадкоємцями спадок було розподілено наступним чином: [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,1249га та частину будинку [ADDRESS]; [PERSON] успадкувала 1/2 частину квартири №28 (загальною площею 64,7кв.м., житловою площею 38,1 кв.м.) по [ADDRESS]. Позивачка успадкувала 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, реєстраційний номер 1-1347, серія та номер: НАО 433216, виданим 11.08.2015р., державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. Право власності на частину будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42079592 від 11.08.2015р. Зазначені факти підтверджують відсутність прав третіх осіб на частину будинку та земельну ділянку, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Інформація про розподіл часток за домовленістю спадкоємців, підтверджує відсутність прав третіх осіб на земельну ділянку, розташовану за адресою за адресою [ADDRESS] та матерівалами спадкової справи. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Запорізької міської ради Кіпа О.В. позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. 3-тя особа Третя Дніпродзержинська Держнотконтора Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання №408/01-16 від 01.03.2016р. про розгляд справи в відсутності їх представника. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника третьої особи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав: У відповідності до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. При вирішенні зазначеної справи, судом з достатньою повнотою та всебічністю досліджені надані позивачкою докази, встановлені фактичні обставини справи та визначено відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 05.04.2001р. між фізичними особами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 579. На підставі зазначеного договору дарування [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] також був власником 1/2 частини земельної ділянки, по [ADDRESS] на якій розташована 1/2 частина житлового будинку, подарованого [PERSON] Право власності [PERSON] на з 1/2 частину земельної ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим громадянину України (спільна часткова власність) серія [NUMBER] від 31.08.2000р. №648. Відповідно до ст.30 ЗК УРСР (1990р.), чинного на момент виникнення правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 ЗК, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Тобто, при переході права власності на 1/2 частину будинку, одночасно до [PERSON] перейшло право власності на 1/2 частку земельної ділянки, про що в Договорі дарування не зазначено. На підтвердження переходу права власності на частину земельної ділянки [PERSON] було передано [PERSON] оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] від 31.08.2000р. № 648. Державним актом визначено, що загальна площа земельної ділянки, що належала [PERSON] становить 0,07745га, та складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,0500га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,02745га. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.05. 2001р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з № 803. Оскільки позивачка [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Петриківською Селищною Радою, Дніпропетровської області №26 від 16.08.1980р., вона 29.11.2014р. подала заяву до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровській області про прийняття спадщини, де відповідно заява була зареєстрована за №2919 та відкрита спадкова справа №792/2014р. Спадкове майно складається з земельної ділянки, яка розташованої за адресою: [ADDRESS]. Проте, державним нотаріусом Бурдік С.С. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з ненаданням позивачкою правовстановлюючих документів, що підтверджує право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2015р. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, за приписами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте видача свідоцтва про право на спадщину унеможливлюється відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку. Спадкодавцями [PERSON] також є діти позивачки та спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Від отримання спадку у вигляді 1/2 частини будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] вони відмовились, оскільки за спільною домовленістю між спадкоємцями спадок було розподілено наступним чином: [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,1249га та частину будинку [ADDRESS]; [PERSON] успадкувала 1/2 частину квартири №28 (загальною площею 64,7кв.м., житловою площею 38,1 кв.м.) по [ADDRESS]. Позивачка успадкувала 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, реєстраційний номер 1-1347, серія та номер: НАО 433216, виданого 11.08.2015р., державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. Право власності на частину будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42079592 від 11.08.2015р. Зазначені факти підтверджують відсутність прав третіх осіб на частину будинку та земельну ділянку, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Інформація про розподіл часток за домовленістю спадкоємців, підтверджує відсутність прав третіх осіб на земельну ділянку, розташовану за адресою за адресою [ADDRESS]. та матеріалами спадкової справи. Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. №2173/02-31 від 11.082015р. позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, що підтверджує право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки. Відповідно до ст. 85 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності. (спільна часткова власність). Відповідно до підпункту 5.10 пункту 5 глави 1 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 у правовому документі про відчуження частки майна вказуються арифметичні (у простих дробах) частки. Відповідно до пункту 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 11.02.2010р. №1878-6, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими документами. Відповідно до підпункту 4 пункту 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011р. № 1141, реєстрацію нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав проводиться у частках. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий спосіб захисту. Згідно ст.392 ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Таким чином, у зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивачка не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Таким чином, добуті в суді факти були підтверджені належними письмовими доказами та дають підстави суду задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved