Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка у вересні 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського МУЮ, Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, КП ДБТІ, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 22/300 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого[INFO] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON]. [PERSON], помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 22/100 частин житлового будинку [ADDRESS], яка належала померлому на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського народного суду м. Дніпропетровська від 05.07.1984 року, зареєстрованого в БТІ м. Дніпропетровська 11.09.99р., реєстр №459-92. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 1999 року виданого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Міхеєвою Т.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], звернулася [PERSON] та його дочка [PERSON] та прийняли спадщину по 22/300 частині від спадкового майна. 22/300 частин спадкового майна після смерті [PERSON] залишилася відкритою. Син померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не звертався та спадщину не прийняв. Станом на 31.12.2012 року права власності за адресою: [ADDRESS] зареєстроване: -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі мирової угоди та ухвали народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 05.07.84; -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.99, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-3959; -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.99, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-3959; -12/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.94, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 1-224; -38/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.01.82, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-210; -21/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі договору дарування від 22.12.08, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. за реєстром № 12021. Позивачка вважає, що вона як спадкоємиця першої черги фактично прийняла спадщину у вигляді 22/300 частин житлового будинку [ADDRESS], після смерті свого чоловіка [PERSON], оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті за вищевказаною адресою. Інших спадкоємців які б претендували на 22/300 частин житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] немає. Просить визнати за нею, [PERSON], [INFO] право власності на 22/300 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого[INFO] У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ в судове засідання не з'явився. Про місце та час судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого законного представника до суду надіслала письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі свого представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Представника третьої особи КП ДБТІ в судове засідання не з'явився. Про місце та час судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про місце та час судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Про місце та час судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про місце та час судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про місце та час судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. Про причини неявки суду не повідомив. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Підставою звернення позивача до суду є захист її, як вона вважає порушених майнових прав та інтересів, пов'язаних із правом спадкування. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, інших законів України, практику Верховного Суду України. Суд, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх доказами вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 28 квітня 1962 року (а.с.17) Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с.19,196). [PERSON], помер [INFO] (а.с.20). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 22/100 частин житлового будинку [ADDRESS], яка належала померлому на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського народного суду м. Дніпропетровська від 05.07.1984 року, зареєстрованого в БТІ м. Дніпропетровська 11.09.99р., реєстр №459-92 (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 1999 року виданого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Міхеєвою Т.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], звернулися його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON] та прийняли спадщину по 22/300 частині від спадкового майна (а.с.6). 22/300 частин спадкового майна після смерті [PERSON] залишилася відкритими. Син померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не звертався. Станом на 31.12.2012 року права власності за адресою: [ADDRESS] зареєстроване: -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі мирової угоди та ухвали народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 05.07.84; -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.99, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-3959; -22/300 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.99, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-3959; -12/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.01.94, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 1-224; -38/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.01.82, виданого 2-ю ДДНК за реєстром № 2-210; -21/100 ч. за гр. [PERSON] на підставі договору дарування від 22.12.08, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. за реєстром № 12021 (а.с.208). Як свідчить паспорт позивачки серії [NUMBER], виданий 18.11.1998 року, вона значиться зареєстрованою в будинку [ADDRESS] з 04 серпня 1962 року (а.с.10). Тобто, позивачка постійно проживає в зазначеному спадковому будинку. Тобто, виходячи із викладеного, слідує, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] спадщину прийняла фактично дружина - [PERSON], як спадкоємиця першої черги за законом відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здіснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. У зв'язку із чим, в силу положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON] вважається такою, що прийняла після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] в порядку спадкування за законом у вигляді 22/300 часток права на житловий будинок [ADDRESS]. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що пов'язані із правом набуття [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка правові підстави є доведеними, обґрунтованими та законними, у зв'язку із чим, за позивачкою слід визнати право власності на 22/300 часток права на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved