Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Заболотівської селищної ради ОТГ про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Померлому на підставі державного акту на право власності на землю, серії ІІ-ІФ №041697, виданого 28.12.2000 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 696, належала земельна ділянка, площею 1,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шевченківської сільської ради. Внаслідок смерті батька позивачки спадкоємцем за заповітом стала позивачка. В зв`яку із тим, що відсутній оригінал державного акту на землю та не може бути виданий дублікат після смерті батька, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Заболотівської селищної ради ОТГ - в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, просили позов задоволити, про що подав до суду заяву. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що останній помер [INFO] . Згідно заповіту від 05.04.2012 р., посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради [PERSON] , заповів земельний пай розміром 1,11 га, який знаходиться в урочищі «База», згідно державного акту ІІ -ІФ №041697 від 28.12.2000 р. на користь [PERSON] З Державного акту на право приватної власності на землю, Серія ІІ-ІФ №041637, виданого на [PERSON] , слідує, що останньому належить земельна ділянка площею 1,11 га, що розташована на території Шевченківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки від 06.03.2020 р. №431/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської нотаріальної контори слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав в с.Зібранівка, Снятинського району, Івано-Франківської області. Спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку площею 1,11 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є дочка померлого [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . Спадкова справа №325/2015 . Постановою державного нотаріуса І Снятинської державної нотаріальної контори від 06.03.20120 р. №432/02-31 відмовлено [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,11 га., що розташована на території Шевченківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Оскільки спадкоємець [PERSON] не надала оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезгадану земельну ділянку. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,11 га. передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №041637 від 28.12.2000 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №696, у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved