Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, що виникла станом на 01.03.2018 р. у розмірі 53975,00 грн., і пеню за прострочення у сплаті аліментів за період з 01.06.2015 р. по 01.03.2018 р. у розмірі 11514,09 грн. Позовні вимоги вмотивувала тим, що відповідач аліменти тривалий час не сплачував або сплачував у меншому, ніж встановлено рішенням, розмірі, зокрема з моменту предявлення виконавчого листа до виконання він був працевлаштований на постійне місце роботи, аліменти сплачував частково до березня 2016р, після чого аліменти не платив. Відповідач позов визнав частково, не оспорює того факту, що аліменти у вказаний період виплачував не завжди і не у повному розмірі, пояснив це відсутністю роботи, відсутністю коштів, а також тим, що має іншу малолітню дитину на своєму утриманні (дитину жінки, з якою живе), і всі кошти йшли на лікування вказаної дитини. Пояснив, що працює неофіційно і має доходи близько 3000-5000грн. на місяць, чого недостатньо було для сплати аліментів позивачці. Не згоден з розміром заборгованості, вважає її завищеною і що не всі платежі враховані. Відзиву, доказів не подав. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2012 р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили. 11.08.2012 р. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2013 р. з відповідача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.10.2013 р. З довідки Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 01.03.2018 р. № 956 встановлено, що у відділі на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/361/3010/2013 виданий 15.11.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 11.09.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.06.2015 р. за [PERSON] рахувалась заборгованість по сплаті аліментів 16087,00 грн., за період з 01.06.2015 р. по 01.03.2018 р. заборгованість склала 53975,00 грн. З даного розрахунку видно, що у червні, липні 2015 р. відповідачем не сплачено нараховані аліменти по 996,25 грн. за кожен місяць; протягом серпня 2015 р. лютого 2016 р. відповідачем сплачувались аліменти у повному обсязі по 640 грн. щомісячно; у період з березня 2016 р. по лютий 2017 р. - аліменти не сплачені; у березні 2017 р. розмір нарахованих аліментів за цей місяць склав 1693, 50 р.. відповідачем фактично сплачено 300 грн., за період з квітня 2017 р. по лютий 2018 р. аліменти не сплачені; станом на 01.03.2018 р. заборгованість по аліментам склала 53975,00 грн. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Таким чином встановлено, що починаючи з червня 2015 року і станом на 01.03.2018 р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 53975,00 грн. по сплаті аліментів присуджених рішенням суду на утримання сина [PERSON]. Відповідач не оспорював наявності заборгованості по аліментам у вказаний період, але не згоден з розміром заборгованості, наведеним у довідці державного виконавця, вважає заборгованість завищеною, вважає, що не всі платежі враховані, але ніяких доказів щодо сплати аліментів у більшому розмірі чи щодо погашення заборгованості і її зменшення станом на даний час - суду не подав. Даний розрахунок відповідач не оспорив, вказані дії державного виконавця не оскаржив, позову з даного приводу не заявив ні в цьому провадженні ні в іншому. Тому підстав піддавати сумніву розрахунок заборгованості, зроблений державним виконавцем у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] відсутні, підстави для розрахунку заборгованості по сплаті аліментів або зменшення її судом з урахуванням зазначених відповідачем обставин також відсутні. Розрахунок заборгованості зроблений в межах трирічного строку, за який можуть бути стягнуті аліменти за минулий період. Висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на припущеннях, всі обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені належними і допустимими доказами і враховуючи, що відповідачем на спростування зазначених позивачем обставин жодних доказів не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів з червня 2015 року і станом на 01.03.2018 р. у розмірі 53975,00 грн. у повному обсязі. Згідно ч.1ст.196 СК України \~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки за прострочення ним сплати аліментів, зокрема з урахуванням його матеріального і сімейного стану. Посилання відповідача на те, що заборгованість виникла з поважних причин, зокрема внаслідок відсутності роботи, наявності іншої малолітньої дитини на своєму утриманні (дитини жінки, з якою живе), але жодних доказів на підтвердження вказаних обставин на час розгляду справи відповідач суду також не подав. Крім того, суд не може враховувати як причину поважну для несплати аліментів на свою дитину, ту обставину, що з відповідачем проживає дитина, батьком якої він не являється. Посилання на відсутність роботи не спростовує заборгованості по аліментам, не зменшує її і не доводить поважних причин для несплати аліментів. Тим більше, що відповідач визнав, що має певні доходи. З розрахунку неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, наданого позивачем встановлено, що пеня розрахована починаючи з 01.06.2015 р. по 28.02.2018 р. за виключенням тих періодів, в яких відповідач не мав заборгованості по сплаті аліментів серпень 2015 р. лютий 2016 р., розмір неустойки складає 11514,09 грн. Розрахунок неустойки не суперечить положенням ч.1 ст. 196 СК України, не спростований відповідачем, свого розрахунку неустойки відповідач суду не представив. Тому з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення у сплаті аліментів за період 01.06.2015 р. по 28.02.2018 р. у розмірі 11514,09 грн. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню

Outcome: approved