Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 17800,15грн. за період із 01.01.2002 р. до 01.04.2011 р. В обґрунтування заявленого позову вказує, що відповідач, будучи споживачем комунальних послуг, не здійснює оплату за спожиті послуги з централізованого опалення.17.04.2012 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з [PERSON] була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 17800,15грн., який було скасовано. За таких обставин позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 17800,15грн. за період із 01.01.2002 р. до 01.04.2011 р., а також судових витрат. Ухвалою від 14.06.2012 року відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку, визначеному ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року. Відповідач надала суду зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», в якій просить визнати неправомірними дії КПТМ «Криворіжтепломережа» в частині нарахування плати за неіснуючі послуги;стягнути з КПТМ «Криворіжтепломережа» на її користь помилково сплачені кошти за не отримані послуги в сумі 360 грн. в період з вересня 2010 по лютий 2011 року; стягнути з КПТМ «Криворіжтепломережа» на її користьморальну шкоду в сумі 10000 грн. за протиправні дії, в частині порушення її права на захист персоніфікованих даних, на захист права споживача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2008 року вона не є споживачем послуг з надання теплової енергії (опалення), які надаються позивачем, так як її квартира обладнана індивідуальним джерелом опалення та відключена від мереж централізованого теплопостачання. Зроблені КПТМ «Криворіжтепломережа» нарахування є безпідставними та відсутні докази отримання нею вказаних послуг. При ознайомленні з актом звірки вона дізналась, що нею помилково було сплачено на не отримані послуги за період з жовтня 2010 по лютий 2011 року - 360 грн., які вона вважає за необхідне повернути. Цей акт звірки має її персональні дані, проте вона не надавала своєї згоди на використання її персональних даних. У зв`язку з необхідністю звертатись за юридичною консультацією, витрачати час на підготовку і захист своїх прав, з`являтись до суду, залишаючи свою малолітню дитину на третю особу, вона відчуває душевні страждання, які потребують захисту суду. Моральну шкоду вона оцінює у 10000 грн.. Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» у судових засіданнях та запереченнях на зустрічну позовну заяву, позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» підтримав повністю, проти зустрічного позову заперечував, вказавши, що «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не у квартирах з ініціативи самого споживача, а відключення в цілому будинку, з ініціативи всіх споживачів. Необхідною умовою для зняття навантаження та припинення нарахувань є акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, який в 10-денний термін подається комісії на затвердження. Такого акту про відключення відповідач не має, тобто підстав для припинення нарахувань або закриття особового рахунку не має у КПТМ «Криворіжтепломережа». Відповідач не має права самовільно змінювати системи опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. КПТМ «Криворіжтепломережа» фактично надавав теплову енергію до будинку відповідача. Відповідачу потрібно поновити систему опалення в квартирі. Вважає, що вимоги стосовно моральної шкоди безпідставними та необґрунтованими, так як були порушені права позивача КПТМ «Криворіжтепломережа», а не відповідача. Відповідач [PERSON] у судових засіданнях, у запереченнях на позов, проти заявлених КПТМ «Криворіжтепломережа» вимог заперечувала, посилаючись на відсутність договору з позивачем та на неотримання послуг з централізованого опалення, тому в позові просила відмовити. Зустрічну позовну заяву підтримала. Крім того, відповідач [PERSON] надала клопотання про застосування строків позовної давності. Ухвалою від 21.03.2018 р. у зв`язку з набранням чинності ЦПК України в редакції 2017 року, визначено проводити в послідуючому розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників процесу. Заслухавши представника КПТМ «Криворіжтепломережа», який підтримав заявлені позовні вимоги, проти зустрічного позову заперечував, врахувавши доводи [PERSON] , яка заперечувала проти первісного позову та підтримала зустрічний позов, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам (а.с.83, 84, 85, 86, 87, 126-131, 183, 191). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 31.02.2012 р. (а.с.9). Відповідач [PERSON] не оплачує надані позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 17800,15 грн. за період із 01.01.2002 р. до 01.04.2011 р., про що свідчить розрахунок (а.с.4-5). Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 16.03.2012 року за заявою відповідача скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 17800,15 грн. (а.с.7). Відповідно до наданих суду актів у зв`язку з початком опалювального сезону, до будинку [ADDRESS] було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинене (а.с.76-82, 184-190). Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила №630) (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову). Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що діяла станом на дату подачі позову). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20, ст.32 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки та порядку, встановлені договором або законом. Крім того, п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову) встановлено, що саме споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил №630 (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на дату подачі позову), не звільняє останнього щодо обов`язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15). Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Так, згідно з пунктами 24, 25 Правил №630, споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за №1478/11758 (із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169) затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п. 1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаним Порядком передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах чи нежитлових приміщеннях багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період. Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. З огляду на викладене суд зазначає, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 №4» було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку у цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з постачання тепла. Отже, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого компетентним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. З урахуванням викладеного, подані в якості доказів відповідачем про відключення від мережі центрального опалення акти (а.с. 32, 33, 199, 201, 202) не є належними доказами відключення, оскільки таким доказом може бути тільки акт про відключення, затверджений відповідною Комісією. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів як на підтвердження належної реалізації свого права на відключення від централізованого теплопостачання, так і доказів ненадання або неналежного надання відповідачу послуг із постачання тепла. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа». Такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1706цс15 та № 6-1192цс15. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожиту теплову енергію є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості споживача [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ), відповідач у порушення обов`язку по сплаті отриманих послуг, у повному обсязі їх не сплачувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період: з 01.2002 по 05.2012 у сумі 21907,56грн.. Проте, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2002 до 01.04.2011 в сумі 17800,15грн., розмір якої також підтверджується розрахунком суми заборгованості за вказаний період. (а.с.4 том 1). Однак відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. (а.с.203 том 1). Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 по справі №712/8916/17 вказала, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. З вищезгаданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала надані позивачем послуги, а саме: за період з 10.2010 по 02.2011 у сумі 360 грн. (а.с.5). Посилання відповідача [PERSON] , про те, що нею помилково сплачені кошти за не отримані послуги в сумі 360 грн. в період з вересня 2010 по лютий 2011 року, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами, які підтверджують, що відповідач отримала та користується послугами з теплопостачання та зобов`язана оплатити їх вартість у розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів в межах строку позовної давності з дати подачі позову до суду, а саме: за період з 23.05.2009 до 01.04.2011 у сумі 6399,25грн. (17800,15грн.-11400,90грн.). Як зазначалось вище, при дослідженні доказів за первісним позовом, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового стягнення з відповідача заборгованості в межах строку позовної давності. Тому враховуючи викладене, суд вважає, що часткове задоволення первісного позову виключає задоволення зустрічного позову, оскільки вимоги зустрічного позову про визнання дій КПТМ «Криворіжтепломережа» в частині нарахування плати за неіснуючі послуги; стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» помилково сплачених коштів за не отримані послуги в сумі 360грн. в період з вересня 2010 по лютий 2011 року; стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, є недоведеними та необґрунтованими. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» слід стягнути 214,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду (а.с.1 том 1). На підставі викладеного, ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»(в редакції, що діяла станом на дату подачі позову), ст. ст. 1, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(в редакції, що діяла станом на дату подачі позову),

Outcome: partial