Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.11.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі, а саме по 400 гривень щомісячно, починаючи 26.08.2014 року і до повноліття дитини. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, і визначений судом розмір аліментів не може забезпечити належне утримання дитини. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд задовольнити позов про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав відзив. Зазначає, що збільшення мінімального розміру аліментів не може бути підставою для задоволення позову. Позивачка зазначає, що відповідач працює за межами України, проте це не відповідає дійсності. За наведеного просить відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що причиною її звернення до суду було те, що відповідач сплачує аліменти не регулярно. Виконавчий лист про стягнення аліментів не перебуває на примусовому виконанні. За наведеного просить суд задоволити заявлений позов. Відповідач не зявився на розгляд справи. Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, що відповідач не має доходів, проживає в Україні. Надалі надала аналогічні пояснення, що містяться у відзиві. Також зазначає, що відповідач по мірі своїх можливостей сплачує аліменти. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, надані сторонами, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає,\~ що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18.11.2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі, а саме по 400 гривень щомісячно, починаючи 26.08.2014 року і до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України - обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 СК України - визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 СК України - визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). В судовому засіданні не були встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: ?зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, ?погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів, ?та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як видно, цей перелік обставин відрізняється від переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів (ст.182 СК України). Він є вичерпним і вужчим.\~ В судове засідання не були надані належні і допустимі докази того, що позивачка чи відповідач: ?мають погіршення чи покращення стану здоров'я на час звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів та на час розгляду справи судом порівно з тим, який існував станом на час постановлення рішення про стягнення аліментів (18.11.2014 р.), ?мають погіршення чи покращення майнового стану на час звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів та на час розгляду справи судом порівно з тим, який існував станом на час постановлення рішення про стягнення аліментів (18.11.2014 р.), ?мають зміни у сімейному стані, або є в наявності інші обставини, які були б відмінні від тих, які існували станом на час постановлення рішення про стягнення аліментів (18.11.2014 р.) і на даний час, і давали б суду підставу для задоволення заявленого позову. Надалі суд звертає увагу на наступне. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше). Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою як для ухвалення нового рішення про збільшення їх розміру, так і для відмови в перерахунку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12.09.2018 р., справа №459/2181/17. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується. Так само не потребується зазначення у рішенні суду про мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину. Мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8.07.2017, повинен здійснюватися в порядку Закону України «Про виконавче провадження», або сплачуватися відповідачем добровільно. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, а в задоволенні позову відмовлено, то такі витрати покладаються на державу. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed