Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просили стягнути з відповідача на свою користь 2450 грн. безпідставно отриманих коштів та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Мотивували заяву тим, що Державною аудиторською службою України відповідно до п. 7.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю на IV квартал 2019 року проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Київтранспарксервіс» за період з 01.01.2017 по 30.09.2019. За результатами ревізії складено Акт від 28.12.2019 № 06-21/64 та встановлено наступне. Між КП «Київтранспарксервіс» та [PERSON] (Виконавець. Відповідач) укладено договір про надання послуг № 166 від 20.11.2017 (далі - Договір № 166). Згідно п. 1.1 Договору № 166 Виконавець зобов`язується: надати послуги контролю маркування, дбати про особисту безпеку та здоров`я оточуючих громадян на маркувальному майданчику. Впровадження послуги «Мобільне паркування»: формування, аналіз та впровадження послуг безготівкового паркування. Слідкувати за санітарно-технічним станом паркувального майданчику. Відповідно до умов п. 2.4 Договору № 166 Замовник зобов`язаний оплатити надані Виконавцем послуги в розмірах, у в строки та в порядку, що встановлені за цим Договором. Згідно п. 3.1 Договору № 166, Сторони домовились про те, що вартість послуг, що визначені пунктом 1.1 цього Договору, становить 7 000,00 гривень. Проте, як встановлено Ревізією загальна вартість наданих послуг відповідно до актів наданих послуг становить 9 450,00 грн., що більше на 2 450, 00 грн. встановленого розміру вартості послуг умовами оплати визначених пунктами 2.4 та 3.1 Договору №166. Таким чином, Ревізією встановлено, що внаслідок оплати вартості послуг (винагороди) у завищених розмірах за Договором № 166 КП «Київтранспарксервіс» проведено необгрунтовані витрати у розмірі 2 450, 00 грн., що є порушенням статті 901, частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України та які підлягають поверненню Підприємству. Внаслідок чого, відповідач безпідставно набув кошти в розмірі - 2 450, 00 грн. Згідно статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. У зв`язку з чим, КП «Київтранспарксервіс» вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме на адресу відповідача було направлено вимогу № 053/05-184 від 17.01.2020, яка згідно відомостей розміщених на офіційному сайті АТ «Укрпошта» була отримана останнім 24.01.2020. Станом на момент подачі позову до суду [PERSON] кошти в розмірі 2450 грн. не повернув. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав відповідь на відзив в якій просив позов задоволити в повному обсязі, так як КП «Київтранспарксервіс» не погоджується з доводами відповідача та його представника, що викладені у відзиві, оскільки вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, так як відповідно до п. 3.1. Договору № 166 вартість послуг становить - 7 000,00 гривень, а не 9 450,00 гривень. У зв`язку з чим, сума, яку просить стягнути позивач, утворилася внаслідок переплати за договором про надання послуг, який був виконаний сторонами, а у Відповідача, відповідно, не було вимоги до Позивача за цим Договором, то зобов`язання щодо повернення грошових коштів в розмірі - 2 450,00 грн. (суми, сплаченої понад вартість наданих послуг) за правовою природою є таким, що виникло у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, тобто є окремим від зобов`язань, які виникають між сторонами з договору про надання послуг. Отже, вказані грошові кошти, які були сплачені Відповідачеві як переплата понад визначену в договорі суму є безпідставно набутими, а тому в силу положень ст.ст. 1212,1213 ЦК України вони мають бути повернуті Позивачу. У постанові Верховного Суду від 20.12.2018 по справі № 920/169/18 викладений наступний правовий висновок: «57. Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору». Представник відповідача - адвокат Передерій М. І. та відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Подано відзив в якому пояснили, що позов не визнають, так як позивач, як на підставу стягнення грошових коштів у сумі 2 450 грн, посилається на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. Однак, дана позицію неможливо застосувати у даних спірних правовідносинах, оскільки: Трудова діяльність Відповідача на підприємстві КП «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС» була основним видом трудової діяльності Відповідача, і відповідно, основним джерелом доходу для існування була винагорода за Договором про надання послуг. Відповідач наполягає на тому, що вказаний договір містить ознаки трудового, оскільки предметом договору про надання послуг є контроль паркуванням, дбання про особисту безпеку та здоров`я оточуючих громадян на паркувальному майданчику, впровадження послуги «Мобільне паркування»: формування, аналіз та впровадження послуг безготівкового паркування, слідкування за санітарно-технічним станом паркувального майданчику, без визначення конкретного виду послуг, що надавались Відповідачем, як паркувальником та кінцевого результату таких послуг, що підтверджується копією договору про надання послуг. Також слід звернути увагу, що платниками ЄСВ є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (п. 1 частини першої ст. 4 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464)). Пунктом 1 частини першої ст. 7 Закону № 2464 визначено, що базою нарахування ЄСВ для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24.03.95 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці», та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Відповідно до Додатку 6 до акту перевірки від 28.12.2019 №06-21/64 Позивачем було відраховано ЄСВ у сумі 539,00 грн. за Відповідача. Відповідач отримував дохід, як повноцінний співробітник Позивача, а тому в даних спірних правовідносинах, на думку Відповідача, підлягає застосуванню положення статті 1215 Цивільного Кодексу України. Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504св18) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Представник третьої особи - Державної аудиторської служби України в судове засідання не з`явився, надіслав пояснення щодо позову в якому підтримує позовні вимоги, так як через оплату вартості послуг (винагороди) у завищених розмірах за Договором від 20.11.2017 №166 відповідач - [PERSON] безпідставно отримав від КП «Київтранспарксервіс» кошти на загальну суму 2450 грн., що є порушенням статті 901, частини першої статті 903 глави 63 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що між КП «Київтранспарксервіс» та [PERSON] (Виконавець. Відповідач) укладено договір про надання послуг № 166 від 20.11.2017 (далі - Договір № 166) з закінченням дії договору 7.12.2017 року. Згідно п. 1.1 Договору № 166 Виконавець зобов`язується: надати послуги контролю маркування, дбати про особисту безпеку та здоров`я оточуючих громадян на маркувальному майданчику. Впровадження послуги «Мобільне паркування»: формування, аналіз та впровадження послуг безготівкового паркування. Слідкувати за санітарно-технічним станом паркувального майданчику. Відповідно до умов п. 2.4 Договору № 166 Замовник зобов`язаний оплатити надані Виконавцем послуги в розмірах, у в строки та в порядку, що встановлені за цим Договором. Згідно п. 3.1 Договору № 166, Сторони домовились про те, що вартість послуг, що визначені пунктом 1.1 цього Договору, становить 7 000,00 гривень. Згідно п. 3.2 Договору № 166 термін оплати протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту про надані послуги за звітний місяць . Згідно акта про надані послуги від 30.11.2017 року було надано послуги контролю паркування та підтримання санітарно - технічного стану з 20.11.2017 року по 30.11.2017 року і вартість становить 7000 грн. з урахуванням належних до утримання та сплати податків. Згідно акта про надані послуги від 7.12.2017 року було надано послуги контролю паркування та підтримання санітарно - технічного стану з 1.12.2017 року по 7.12.2017 року і вартість становить 2450 грн. з урахуванням належних до утримання та сплати податків. Згідно розрахункових відомостей за листопад та грудень 2017 року з нарахованої суми 7000 грн. було утримано 105 грн. військового збору та 1260 грн. ПДФО і виплачено відповідачу по розрахунковій відомості за грудень 2017 року 5635 грн. , а з нарахованої суми 2450 грн. утримано 36,75 грн. військового збору і 441 грн. ПДФО та виплачено відповідачу по розрахунковій відомості за грудень 2017 року 1972,25 грн. Вартість наданих послуг відповідно до актів наданих послуг становить 9 450,00 грн., що більше на 2 450, 00 грн. встановленого розміру вартості послуг умовами оплати визначених пунктами 2.4 та 3.1 Договору №166. Внаслідок оплати вартості послуг (винагороди) у завищених розмірах за Договором № 166 КП «Київтранспарксервіс» проведено необгрунтовані витрати у розмірі 1972,25 грн. на користь відповідача, що є порушенням ст.901 ч.1, 903 ч.1 Цивільного кодексу України . Вказані грошові кошти, які були сплачені Відповідачеві як переплата понад визначену в договорі суму є безпідставно набутими, а тому в силу положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вони мають бути повернуті Позивачу, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 по справі № 920/169/18. В решті позову відмовити, так як решту коштів відповідач не отримував. Посилання відповідача на укладення трудового договору, а не договору про надання послуг спростовується п.1.2 договору про те, що виконавець надає послуги на свій ризик, самостійно організовує виробничий процес, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку та п.1.3 договору, що договір не носить характер трудового договору. Посилання відповідача , що грошові суми надані йому як засіб для існування спростовуються розрахунковими відомостями про те, що грошові кошти виплачено по договору підряду а не як засіб для існування . Також суд враховує, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1.05.2017 року становив 1684 грн., а з 1.12.2017 року - 1762 грн. і сума 7000 грн. в декілька разів більша за вказані суми. Посилання відповідача на сплату позивачем ЄСВ на підтвердження укладення трудового договору є помилковим, так як ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено сплату ЄСВ при нарахуванні винагороди по договору підряду. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути з відповідача всього 2450 грн. Задоволено позов на суму 1972,25 грн., тобто на 80,5 відсотка. А тому слід стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» судовий збір у розмірі 1692,11 грн. пропорційно суми задоволеного позову від сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved