Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з 29 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстровано шлюб від якого мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати неповнолітніх дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати неповнолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 050152, виданого Виконкомом Криштопівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, 15 січня 2008 року між позивачкою і відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 2). Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх батьком зазначений [PERSON], відповідач по справі (а.с. 4, 5). Як вбачається з довідки № 2003 від 27.06.2017р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі (а.с. 6). Стан здоров'я дітей та відповідача задовільні. Також, судом встановлено, що згідно довідки про доходи № 263 від 09.08.2017р., виданої Комунальним підприємством «Благоустрій», [PERSON], відповідач по справі, працює на посаді водія та його дохід за період з травня 2017 року по липень 2017 року складає 10957,55 грн., що не заперечувалося позивачкою, тому цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню і суд приймає його (а.с. 18). Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у \~позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. \~ Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч. 3 ст. 181 СК України згідно якої встановлено, що за \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її \~матері, \~батька. \~Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розяснень, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], проживаючи окремо, зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, які проживають з матірю до досягнення дітьми повноліття в розмірі, визначеному судом. Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Оскільки, як судом встановлено, відповідач згідно довідки № 263 від 09.08.2017р., виданої Комунальним підприємством «Благоустрій» офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей необхідно застосувати дію ст. 183 СК України. Виходячи з зазначених вище норм законодавства, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітейв розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття підлягають задоволенню, так як відповідно до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох дітей визначається єдина частка від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу ч. 1 ст. 183 СК України, з урахуванням викладеного,\~ приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, обовязок відповідача утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача та його згоду на виплату аліментів на утримання дітей в розмірі, зазначеному позивачкою, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивачки на утримання дітей підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною \~ніхто з \~батьків \~не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 03 липня 2017 року. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: approved