Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідачка є співвласниками житлового будинку № 25 по вул. Варшавській (раніше вул. Радянська) в м. Ірпені Київської області, перейменування вулиці підтверджується рішенням Ірпінської міської ради від 30.12.2014 року № 4580. Вказує, що їй на праві власності належать 56/100 частини будинку, які складається з приміщень будинку літ. А: коридор 1-1 (7,7 кв. м.), житлова кімната 1-2 (19,1 кв. м.), житлова кімната 1-3 (10,4 кв. м.), кухня 1-4 (6,9 кв. м.), санвузол 1-5 (4,5 кв. м.), житлова кімната 1-6 (10,4 кв. м.), коридор І (1,4 кв. м.), ганок, загальною площею 60,4 кв. м., житловою площею 39,9 кв. м.; погріб з шийкою літ. 3, сарай літ. В, сарай літ. Е, сарай літ. М, сарай літ. О, вбиральня літ. Р, огорожа № 10, хвіртка № 2, вигрібна яма № 9, 1/2 частина огорожі № 4, 1/2 частина колодязя інженерних мереж № 8, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.08.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом на будинок. Відповідачці належать на праві власності 44/100 частини вказаного будинку, що становлять квартиру № 2. Позивачка вказує, що їй також належить на праві власності приватизована земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд та приватизована земельна ділянка площею 0,0157 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку від 20.05.2004 року, які видані Ірпінською міською радою та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за номерами 2881, 2882. Відповідачці належить інша частина приватизованої земельної ділянки за вказаною адресою. 44/100 частини будинку та земельну ділянку відповідачка успадкувала після смерті її матері [PERSON], померлої в 2010 році. Позивачка вказує, що згідно плану меж належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,0500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд межі від В до Г розміром 8.72м., 2.55м., 9.09м. та інші межують з ділянкою відповідачки [PERSON] (раніше ділянка належала [PERSON]М.), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Межі розміром 2.55 та 9.09 м проходять на стіні приміщень 1-5, 1-4, 1-3 належної їй частини будинку, без відступу на 1м від стіни будинку, що суперечить вимогам ДБН, але з матірю відповідачки [PERSON] вони приватизували земельну ділянку таким чином, що межі проходять як по її стіні будинку так і по її стіні будинку (приміщення 2-3). Оскільки приватизація відбулася в 2004 році, то державні акти на право власності на земельну ділянку нею не оспорюються за мінуванням строку позовної давності. На земельній ділянці відповідачки розташований колодязь інженерних мереж № 8, який належить на праві власності в рівних частках по 1/2 частині їй та відповідачці. Вказує, що на межі її частини будинку та частини будинку відповідачки (приміщення 1-3, 2-7) на земельній ділянці відповідачки розташований газовий стояк, від якого здійснюється газопостачання в її частину будинку та в частину будинку відповідачки. Біля газового стояка розташований газовий лічильник до її частини будинку; перенести газовий лічильник в інше місце неможливо, оскільки газ подається на кухню в приміщення 1-4, де розташована газова плита та газовий котел. З матірю відповідачки у них не виникало спорів з приводу можливостей для неї підходу до газового лічильника для зняття показників газу та підходу до вікон її частини будинку для їх обслуговування. На межі її земельної ділянки та земельної ділянки відповідачки біля будинку зі сторони вулиці (між приміщеннями 1-6 та 1-5) в огорожі є хвіртка, через яку вона могла пройти до газового лічильника та до вікон її частини будинку, а також для колодязя інженерних мереж при необхідності; хвіртка раніше не замикалась та не зачинялася на засув зі сторони відповідачки. Коли відповідачка стала власником 44/100 частин будинку, вона встановила засув на хвіртку зі своєї сторони і зачиняє хвіртку, на її прохання не зачиняти хвіртку на засув або встановити такий замок, який би замикався з обох сторін та щоб ключі були у неї та у відповідачки, вона не погодилась. Спочатку відповідачка впускала її на свою земельну ділянку, щоб вона зняла показники лічильника в її присутності, але вже більше року відповідачка відмовляється надавати їй можливість проходу через її ділянку до її газового лічильника та до вікон її частини будинку для їх обслуговування; не мають такої можливості і працівники газ контори, які приходили з метою перевірки стану лічильника та газового стояка. Наведені обставини підтверджуються актом депутата від 14.03.2016 року, актом обстеження працівників газ контори від 12.02.2016 року, актом працівників газ контори від 29.11.2013 року. Позивачка вказує, що вона намагалася вирішити даний спір в добровільному порядку і направила відповідачці листа від 15.03.2016 року з пропозицією владнати ситуацію за домовленістю сторін, але відповідачка не надала їй відповіді і взагалі відмовляється з нею спілкуватися. Відповідачка своїми діями позбавила її можливості користуватися її власністю, а тому необхідно встановлення земельного сервітуту, оскільки іншим шляхом вирішити спір неможливо. У звязку із викладеними обставинами позивачка просила зобовязати відповідачку не чинити їй перешкод в користуванні та обслуговування газового лічильника, розташованого на зовнішній стіні належних їй 56/100 частин будинку, в можливості підходу до колодязя інженерних мереж № 8 для його обслуговування та в обслуговуванні зовнішніх стін з вікнами приміщень 1-3, 1-4, 1-5 належних їй 56/100 частин будинку № 25 по вул. Варшавській в м. Ірпені Київської області шляхом зняття засуву з хвіртки, яка розташована біля будинку на межі земельних ділянок довжиною 8.72 м по вул. Варшавській, 25 в м. Ірпені Київської області; встановити їй безстроковий безоплатний земельний сервітут у вигляді проходу через земельну ділянку відповідачки, яка розташована по вул. Варшавській, 25 в м. Ірпені Київської області, на відстані 1 метра від приміщень 1-3, 1-4, 1-5 належних їй 56/100 частини будинку та у вигляді доріжки шириною 1 метр для підходу до колодязя інженерних мереж № 8; стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати. Позивачка та її представники [PERSON] та [PERSON] надали суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу в їх відсутність, позов підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті Урядовий курєр від 29 жовтня 2016 року № 203 (5823), причини неявки суду не повідомила. В звязку із цим суд, враховуючи письмову заяву представників позивача, а також те, що відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та за згодою представників позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідачка є співвласниками житлового будинку № 25 по вул. Варшавській (раніше вул. Радянська) в м. Ірпені Київської області, перейменування вулиці підтверджується рішенням Ірпінської міської ради від 30.12.2014 року № 4580. Позивачці на праві власності належать 56/100 частини будинку, які складається з приміщень будинку літ. А: коридор 1-1 (7,7 кв. м.), житлова кімната 1-2 (19,1 кв. м.), житлова кімната 1-3 (10,4 кв. м.), кухня 1-4 (6,9 кв. м.), санвузол 1-5 (4,5 кв. м.), житлова кімната 1-6 (10,4 кв. м.), коридор І (1,4 кв. м.), ганок, загальною площею 60,4 кв. м., житловою площею 39,9 кв. м.; погріб з шийкою літ. 3, сарай літ. В, сарай літ. Е, сарай літ. М, сарай літ. О, вбиральня літ. Р, огорожа № 10, хвіртка № 2, вигрібна яма № 9, 1/2 частина огорожі № 4, 1/2 частина колодязя інженерних мереж № 8, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.08.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом на будинок. Відповідачці належать на праві власності 44/100 частини вказаного будинку, що становлять квартиру № 2. Встановлено, що позивачці також належить на праві власності приватизована земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд та приватизована земельна ділянка площею 0,0157 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку від 20.05.2004 року, які видані Ірпінською міською радою та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за номерами 2881, 2882. Відповідачці належить інша частина приватизованої земельної ділянки за вказаною адресою. Згідно плану меж належної позивачці на праві власності земельної ділянки площею 0,0500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд межі від В до Г розміром 8.72м., 2.55м., 9.09м. та інші межують з ділянкою відповідачки [PERSON] (раніше ділянка належала [PERSON]М.), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Межі розміром 2.55 та 9.09 м проходять на стіні приміщень 1-5, 1-4, 1-3 належної їй частини будинку, без відступу на 1 м від стіни будинку , що суперечить вимогам ДБН, але з матірю відповідачки [PERSON] вони приватизували земельну ділянку таким чином, що межі проходять як по її стіні будинку так і по її стіні будинку (приміщення 2-3). На земельній ділянці відповідачки розташований колодязь інженерних мереж № 8, який належить сторонам на праві власності в рівних частках по 1/2 частині. На межі частини будинку позивачки та частини будинку відповідачки (приміщення 1-3, 2-7) на земельній ділянці відповідачки розташований газовий стояк, від якого здійснюється газопостачання в частину будинку позивачки та в частину будинку відповідачки. Між позивачкою та відповідачкою виникають спори з приводу можливостей для неї підходу до газового лічильника для зняття показників газу та підходу до вікон її частини будинку для їх обслуговування, відповідачка встановила засув на хвіртку зі своєї сторони і зачиняє хвіртку, не впускає позивачку на свою земельну ділянку, щоб вона зняла показники лічильника в її присутності, відповідачка відмовляється надавати позиваці можливість проходу через її ділянку до її газового лічильника та до вікон її частини будинку для їх обслуговування; не мають такої можливості і працівники газконтори, які приходили з метою перевірки стану лічильника та газового стояка. Наведені обставини підтверджуються актом депутата від 14.03.2016 року, актом обстеження працівників газ контори від 12.02.2016 року, актом працівників газ контори від 29.11.2013 року. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. У відповідності до ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. У відповідності до ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. У відповідності до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що своїми діями відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні її власністю, слід зобовязати відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні та обслуговуванні газового лічильника до її частини будинку та в обслуговуванні зовнішніх стін з вікнами її частини будинку, що складається з приміщень 1-3, 1-4, 1-5, а також в можливості підходу до колодязя інженерних мереж № 8 для його обслуговування шляхом зняття засуву з хвіртки, яка розташована біля будинку на межі земельних ділянок 8.72. Разом із цим, з метою усунення для позивача перешкод в користуванні власністю слід встановити позивачу земельний сервітут у вигляді проходу через земельну ділянку відповідача на відстані одного метра від приміщень 1-3, 1-4, 1-5 частини будинку позивача та у вигляді доріжки шириною один метр для підходу до колодязя інженерних мереж № 8. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення. Також, суд, виходячи із положень ст. 88 ЦПК України, вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 336,0 гривень, що в сумі складає 887,20 гривень.

Outcome: approved