overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 02 жовтня 1999 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім»ї було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1260. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, різні уподобання та смаки, вони не можуть знайти спільної мови та спільних інтересів, між ними виникають постійні непорозуміння. Відповідач не цікавиться життям дітей та сім»ї. З початку вересня 2016 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Шлюб носить формальний характер. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву, якою позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що примирення між ними не відбулося, просила розглядати справу у її відсутності та постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву якою позов визнав, посилаючись на те, що вони не примирились. Просив розглядати справу у його відсутності та постановити рішення про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 02 жовтня 1999 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім»ї про, що зроблено актовий запис №1260, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 03 листопада 2016 року було надано сторонам строк на примирення строком в один місяць. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 04 жовтня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1382. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з психологічною несумісністю, з різним уявленням сімейних відносин. Протягом тривалого часу вони не підтримують шлюбі відносини, не ведуть спільне господарство не піклуються один про одного, майнових спорів не мають, хоч і проживають в одному приміщенні. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, зазначивши, що сторони не підтримують шлюбних відносин більше одного року. Посилаючись на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив, просив суд задовольнити позов, зазначивши що строк наданий сторонам для примирення, не примирив їх. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 04 жовтня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1382, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 14.01.2014 року було надано сторонам строк на примирення строком у один місяць. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Відповідач також не заперечив проти задоволення судом заявленого позову. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 05.09.2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2341. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають протилежні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, що призводить до суперечок та з»ясування стосунків. Протягом останніх років вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство не піклуються один про одного. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Показала, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Наданий строк на примирення їх не примирив, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 05.09.2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, про що зроблено актовий запис №2341, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 12.09.2014 року було надано сторонам строк на примирення строком у три місяці. Також ухвалою суду від 12.12.2014 року було надано сторонам строк на примирення строком у два місяці. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 05.12 2003 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1897. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв»язку з тим, що вони мають різні погляди на права та обов»язки подружжя, виховання дітей, між ними відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони втратили один до одного почуття кохання та поваги. Вони не підтримують шлюбі відносини, не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка та її представник в судове засідання не з»явились. Надали заяву якою позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважають неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Представник відповідача в судове засідання не з»явився надав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 05.12 2003 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про, що зроблено актовий запис №1897, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 17 червня 2016 року було надано сторонам строк на примирення строком у три місяці. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка та її представник наполягали на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 11 грудня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1834. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв»язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на життя, між ними виникали сварки та скандали. Відповідач неодноразово застосовував фізичне насилля по відношенню до позивачки. Сім»я фактично розпалась, вони не підтримують шлюбні відносини та не проживають однією сім»єю. Між ними втрачено почуття поваги та кохання один до одного. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, звернулася до суду з заявою, якою підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, якою позов визнав в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 11 грудня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1834 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що між ними 11 липня 2018 року у Оболонському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 895. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось, з причини того вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникають сварки, що призвело до втрати почуття взаємної любові та поваги один до одного. Шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, ніяких взаємних турбот один про одного не здійснюють. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами було зареєстровано 11 липня 2018 року у Оболонському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 895. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 11 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №23. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв»язку з тим, що вони мають різні погляди на шлюб та сім»ю, між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. З 2011 року вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, не піклуються один про одного, майнових спорів не мають, проживають окремо. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, якою позов визнав, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 11 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, про що зроблено актовий запис №23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією про народження (а.с.11). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 11 травня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №476. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв»язку з тим, що вони не змогли створити справжньої сім»ї, між ними відсутнє почуття кохання один до одного. Вони не підтримують шлюбі відносини, не ведуть спільне господарство, майнових спорів немають та проживають окремо. Шлюб існує формально. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з»явилась, надала заяву якою позов підтримала просила його задовольнити посилаючись на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву якою позов визнав, посилаючись на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 11 травня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві про, що зроблено актовий запис №476, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 19 грудня 2016 року було надано сторонам строк на примирення строком в один місяць. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, сторони наполягали на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 12 березня 1988 року у Відділі ЗАГС Мінського райвиконкому м. Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №448. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв»язку з різними характерами та поглядами на сімейне життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, часто виникають конфлікти та сварки, що призвело до втрати почуття поваги та кохання один до одного. З січня 2013 року вони не підтримують шлюбі відносини, не ведуть спільне господарство не піклуються один про одного. Вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала заяву якою позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що міри прийняті судом для збереження сім'ї не дали позитивного результату. Наданий строк для примирення не примирив їх, збереження сім'ї вважає неможливим, просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву якою позов визнав повністю, просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 12 березня 1988 року у Відділі ЗАГС Мінського райвиконкому м. Києва про що зроблено актовий запис №448, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8). Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 21.02.2014 року було надано сторонам строк на примирення строком у один місяць. Після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім'ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved