Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути в свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 64508,64 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.02.2012 року позивач з відповідачем уклали кредитний договір №BL_NK00096500, згідно якого банк надав кредит в розмірі 10000 грн., термін повернення - 27 лютого 2014року та комісією за управління кредитом в розмірі 1,5% від суми кредиту із процентною ставкою за Договором - 15 % річних. Позивач свої зобов»язання за договором виконав та надав відповідачу кредит, однак останній зобов'язання за вказаним вище кредитним договором не виконав, тому станом на 04.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 64508,64грн.. Тим самим відповідачем порушені пункти кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, у якій просить дану справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, позовні вимоги в частині стягнення пені просив задоволити частково, подав заяву про застосування терміну позовної давності до пені в один рік. Розглянувши матеріали справи, оглянувши зібрані докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом беззаперечно встановлено, що 27.02.2012 року сторони уклали договір банківського обслуговування №BL_NK00096500 на суму 10000,00 грн. на строк по 27.02.2014 року включно із платою за користування кредитом 15% річних та комісією за управління кредитом в розмірі 1,5% від суми кредиту (а.с.5-12). Одним із безпосередніх обов'язків відповідача за кредитним договором є відповідно до укладеного графіку погашення заборгованості (а.с.13) щомісячними платежами повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також і однією з форм цивільно-правової відповідальності. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку (а.с.42) заборгованість [PERSON] за кредитним договором №BL_NK00096500 станом на 04.08.2015 року становить 64508,64 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 8759,96 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3746,10 грн., комісії - 4350,00 грн. та за та плати за пропуск платежів у розмірі - 47652,58 грн. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Пунктами 4.3 та 9 Договору банківського обслуговування передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі 0,50% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Щодо спеціальної позовної давності суд зазначає, що як вбачається з частини 2 пункту 1 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до пені. Тому, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму неустойки в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року до звернення із позовом до суду (21.08.2015 року), що рахується з 21.08.2014 року і складає суму 7597,37 грн. (розрахунок відповідно до суми заборгованості х 0,5 %/360хкількість днів у місяці (п.п. 4.3 та 9 Договору). Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 24453,43грн., яка складається з 8759,96 грн. - заборгованості за кредитом, 3746,10 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4350,00 грн. - комісії та 7597,37 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України та з урахуванням положення ч.1 п.22 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», з відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: partial