overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що їх з відповідачем подружнє життя не склалось через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, у зв'язку з чим втрачено почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду надійшла заява останнього про розгляд справи за його відсутності, - позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. З 26.01.2008року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб [NUMBER], а.с.3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження [NUMBER], а.с.7) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], а.с.6). Сторони з січня 2015 року не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Однією із засад шлюбу є його добровільність, він ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Отже збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу і на примирення не згодна, відповідач, у свою чергу, проти позову не заперечує, що підтверджено його письмовою заявою, суд не вживає заходів для примирення сторін, передбачених ст.111 СК України, вважаючи, що шлюб розпався та зберегти його неможливо. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги обставини життя сторін, суд приходить до висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільних дітей, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що на обліку в органі опіки та піклування Аульської селищної ради та у службі у справах дітей Криничанської райдержадміністрації знаходиться неблагонадійна сім`я [PERSON], яка має малолітню [PERSON], [INFO]. Відомості про батька малолітньої [PERSON] записані за заявою [PERSON] згідно з ч.1 ст.135 СК України. Відповідачка є матірю одиничкою відносно малолітньої дитини; ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої та наркотики, самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків. У звязку з чим Аульською селищною радою зроблено висновок «Про позбавлення батьківських прав» та прийнято рішення № 17 «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Відповідачка згідно заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представники органу опіки та піклування Аульської селищної ради та служби у справах дітей\~ Криничанської районної державної адміністрації просять справу розглянути за їх відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази, перевіривши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] має малолітню [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] записаний за заявою [PERSON], згідно з ч.1 ст.135 СК України. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, офіційних доходів на проживання не має, зловживає алкоголем та наркотиками, самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків. Аульською селищною радою зроблено висновок про позбавлення батьківських прав та прийняте рішення № 17 від 04 вересня 2015 року «Про позбавлення батьківських прав [PERSON]В.». Таким чином, відповідачка [PERSON], всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання своєї дитини та не виконує обов'язків по піклуванню нею. На офіційні попередження органу опіки та піклування про необхідність належного виконання батьківських обов'язків відповідачка не реагує, тому у відповідності до ст.164 СК України, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідачки, як таку, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, батьківських прав щодо її \~малолітньої дитини. Задоволення позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Криничанського районного суду від 17 лютого 2012 року за нею визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день вона вирішила продати будинок, однак у приватного нотаріуса отримала витяг про відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, де міститься запис про арешт нерухомого майна на підставі ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2000 року, який зареєстровано 19 жовтня 2006 року за №3919479, реєстратором Криничанська державна нотаріальна контора. Тому просить зняти арешт з житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2012 року позивачці належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав на праві власності [PERSON] належить вищевказаний житловий будинок (а.с. 9). Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2000 року, яке ухвалене за позовом [PERSON] про визнання недійсним договору дарування домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] позовні вимоги задоволено, однак арешт накладений на майно не знято. На сьогоднішній день позивачка виявила бажання продати будинок, проте не має змоги, оскільки не знято арешт. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що, перебуваючи у шлюбі з [PERSON], який було укладено 20 травня 1972 року, уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Звернувшись до державного нотаріуса вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з необхідністю виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить справу розглянути без участі його представника. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно договору купівлі-продажу від 09 листопада 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 873, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю. Співвласником був [PERSON] - чоловік позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 20 травня 1972 року, актовий запис № 455, який [INFO] помер - копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 29 січня 2015 року, Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпрожзержинського управління юстиції у Дніпропетровській області. Заповіту не залишено. Позивачка звернулась до державного нотаріуса з вимогою видати свідоцтво про право на спадщину, однак їй відмовлено, у зв'язку з невизначеністю часток у спільному майні. Згідно ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлена презумпція дії правового режиму спільної власності, що визначає порядок вирішення питання виділення частини спільної власності кожному співвласнику. Ст. 370 ЦК України передбачено, що частки кожного із співвласників при спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.. З наданих позивачкою суду доказів убачається, що співвласники розпоряджались та користувались належним їм на праві спільної власності майном на власний розсуд, договір або ж рішення суду про виділення частки у спільному майні відсутній. На підставі досліджених доказів та викладених обставин житловий будинок [ADDRESS] належить кожному із співвласників у рівних долях.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сім'я розпалась на ґрунті зловживання відповідачем алкоголю, що призвело до нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, що строку для примирення не потрібен. Збереження сім'ї вважає неможливим. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, причину неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотань не надходило. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2005 року. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Протягом останнього часу, а саме більше трьох років сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та різний сімейний бюджет. Встановлені судом обставини вказують, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сім'я розпалась на ґрунті зловживання відповідачем алкоголю, що призвело до нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, що строку для примирення не потрібен. Збереження сім'ї вважає неможливим. Відповідач у судовому засіданні не з'явився, подавши лист про слухання справи без його участі, а проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1991 року. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Протягом останнього часу, а саме з серпня 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та різний сімейний бюджет. Встановлені судом обставини вказують, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. З огляду на положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем даного позову, а зазначене є підставою для ухвалення рішення. Відповідно до п. 6 ч. 11 постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободу чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що сторони офіційно в шлюбі не перебували. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Cторони на даний час проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини та матеріальної допомоги не надає. Він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та утримувати дитину. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, але мають спільну дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13 вересня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1302 , і зобов`язаний йому надавати допомогу. На даний час дитина зареєстрована та проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 851 виданою Червонопромінською сільською радою від від 23 грудня 2014 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає, з моменту припинення сімейних стосунків матеріально дитині не допомагає. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у громадянському шлюбі та мають сина - [PERSON], [INFO]. Cторони з 2012 року проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини та матеріальної допомоги не надає. Він знаходиться у працездатному віці, отримує заробітну плату, а отже має можливість утримувати дитину. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з тих підстав, що з 2009 року сторони перебували у громадянському шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії [NUMBER], виданим 19 листопада 2010 року виконавчим комітетом Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 17 і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина зареєстрована та проживає з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги не надає, з моменту припинення сімейних стосунків матеріально дитині не допомагає. Однак, батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обов'язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім'я, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї, утримувати її, матеріальної допомоги на утримання дитині не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Cторони проживають окремо, діти мешкають з позивачкою. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей та матеріальної допомоги не надає. Він знаходиться у працездатному віці, отримує заробітну плату, а отже має можливість утримувати дітей. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач \~\~у судове засідання не зявився, про день слухання сповіщений. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з тих підстав, що з 01 березня 1997 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітніх: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії І-КИ № 466355, виданим 10 вересня 1998 року виконкомом Катеринопільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10; [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії 1-КИ № 258770, виданим 25 листопада 2004 року виконкомом Катеринопільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 17, і зобов`язаний їм надавати допомогу. На даний час діти зареєстровані та проживають з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги не надає, з моменту припинення сімейних стосунків матеріально дитині не допомагає. Однак, батьки несуть рівні аліментні обовязки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обовязковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сімя, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дітей повинен піклуватися про них,\~\~утримувати їх, матеріальної допомоги на утримання дітям не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають доньку - [PERSON], [INFO]. Cторони з квітня 2013 року проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач допомоги на утримання дитини надає не систематично. Він отримує заробітну плату, а отже має можливість утримувати дитину. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з тих підстав, що з 30 жовтня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії [NUMBER], виданим 08 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 59 і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина зареєстрована та проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 1367 від 17 квітня 2015 року, виданою Криничанською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків матеріальну допомоги надає не систематично. Однак, батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обов'язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім'я, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї, утримувати її, матеріальної допомоги на утримання дитині надає не систематично, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved