Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка народилася у шлюбі, укладеному між ними 1 серпня 2009 року. З 2012 року вони з відповідачем і дитиною проживали по [ADDRESS]. У зв'язку з погіршенням стосунків з відповідачем з вересня 2015 року вона з дитиною змушена була перейти проживати до своєї матері за адресою: [ADDRESS], де і зараз проживають. Відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, на що вона згодна. Оскільки й надалі вони будуть проживати окремо, а шлюб буде розірвано, питання стягнення з відповідача аліментів є для неї важливим. Вона працює у ПП «[PERSON].», отримує заробітну плату близько 700 грн., однак цієї суми не вистачає для забезпечення себе і дитини всім необхідним при тому, що вона самостійно несе витрати, пов'язані з утриманням дитини, зокрема сплачує щомісяця близько 150 грн. за утримання дитини в дитсадку. Відповідач працює неофіційно, має заробітну плату у розмірі близько 2200 грн. на місяць, однак добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Він працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, стягнень по виконавчим листам не має, а тому повинен таким чином влаштовувати своє життя, щоб забезпечувати себе та свою дитину. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дочку у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти лише у розмірі близько 500 грн., мотивуючи свої заперечення тим, що він постійної роботи не має, а тому не має можливість сплачувати щомісячно по 600 грн. на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 1 серпня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Під час шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої [PERSON] записаний батьком, [PERSON] - матір'ю (а.с. 5). З вересня 2015 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. 20 листопада 2015 року Кролевецьким районним судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами (рішення не набрало законної сили). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідач систематичних витрат на утримання дитини не несе, домовленості щодо утримання дитини між сторонами немає, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує майнове становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Вона працює, однак її заробітної плати у розмірі 700 грн. недостатньо для забезпечення усім необхідним, створення нормальних умов для життя та розвитку дитини, при тому, що з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1167 грн. Також суд враховує, що відповідач на даний час не працює, однак є працездатним, інших утриманців не має, має власний житловий будинок (а.с.18), а тому повинен організувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо своєї дитини, в тому числі утримувати в обсязі, що задовольнятиме її життєві потреби. Що стосується його згоди сплачувати близько 500 грн. на утримання дитини щомісячно, то ця сума аліментів недостатня, щоб задовольнити мінімальні потреби дитини. За таких обставин, враховуючи викладене вище, положення ст.ст.182, 184 СК України, оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved