Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути на її користь заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг: з [PERSON] за період з січня 2017 року по березень 2019 року в сумі 9791,12 грн, та з [PERSON] за період з грудня 2016 року по березень 2019 року в сумі 10528,72 грн. У позовній заяві посилається на те, що частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , належить їй, а саме 1/3 частка на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2005 та 2/9 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2016. Іншими співвласниками вказаного об`єкту нерухомості на праві спільної часткової власності є [PERSON] , якому належить 2/9 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2016, та [PERSON] , якій належить 2/9 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.01.2017. Вона та відповідач [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі, однак фактично проживає за вказаною адресою тільки вона. Відповідачі не беруть участі в утриманні зазначеного житлового приміщення, вартість всіх комунальних послуг сплачує вона, жодних домовленостей з цього питання між ними у добровільному порядку не досягнуто. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2019 року провадження у справі відкрито для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня опублікування оголошення на сайті суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву відповідно до ст. 278 ч.1 ЦПК України. Згідно ст. 279 ч.5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд з урахуванням того, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вважає за необхідне розглянути справу в судовому засіданні без повідомлення сторін відповідно до ст. 274, 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін відсутні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.21-22). Встановлено, що позивачка по справі сплачувала за житлово-комунальні послуги, про що суду надані копії квитанцій.(а.с.5-20). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняє мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги» також передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Зазначені норми матеріального права визначають право боржника, у даному випадку співвласника квартири, вимагати частину понесених нею витрат по утриманню квартири та сплаті житлово-комунальних послуг з відповідачів, які несуть солідарну з позивачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договорів по утриманню квартири та надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивачки про відшкодування сплачених нею комунальних послуг ґрунтується на законі. Сторони по справі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому мають нести солідарну відповідальність за сплату комунальних послуг, що надавалися відповідними службами. Згідно розрахунку позивачки з [PERSON] підлягає стягненню за період з грудня 2016 року по березень 2019 року за газопостачання - 8079,26 грн, за електропостачання - 2449,46 грн, а з [PERSON] підлягає стягненню за період з січня 2017 по березень 2019 року за газопостачання - 7479,26 грн, за електропостачання - 2311,86 грн. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачами, у відповідності до вимог ст.77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідачів. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved