Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 12 червня 2014 року актовий запис про шлюб № 720 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворівському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що сімейні відносини між сторонами припинені, позивачка проживає зі своєю мамою, відповідач поїхав проживати до своєї бабусі. Позивачка позов підтримала, про що надала заяву, просила справу слухати у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що сімейні відносини між сторонами припинені, позивачка проживає зі своєю мамою, відповідач поїхав проживати до своєї бабусі. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 551,20 гривень, що підтверджується квитанцією, доданою до матеріалів справи. На підставі ст. 3, 36, 51, 104-105, 110 СК України,

Outcome: approved