Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем 23 листопада 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєструвала шлюб, про що зроблено актовий запис № 1796. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. 08 жовтня 2014 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому надавати таку допомогу. Відповідач інших дітей на утриманні не має, ніяких стягнень за виконавчими документами не проводиться. Посилаючись на вимоги ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Також, окрім іншого позивачка зазначила, що на даний час відповідач працює, офіційно працевлаштований, а отже має постійний дохід, у зв'язку з чим має сплачувати аліменти від частки заробітку. Відповідач з червня 2016 року повністю припинив надання матеріальної допомоги на дитину, мотивуючи це відсутністю коштів, але це не відповідає дійсності, та надання матеріальної допомоги на дитину є його обов'язком. Позивачка на даний час працює, її дохід становить приблизно 3000 грн. на місяць, та значна частина її доходу витрачається саме на дитину. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, фактично визнавши позовні вимоги частково. Зазначає, що дійсно з червня 2016 року він перестав надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки не працював. На даний час відповідач є офіційно працевлаштованим з жовтня 2016 року, та працює продавцем, але надати суду довідку з місця роботи він не може через нетривалий час роботи. Його заробітна плата становить 3200 грн. на місяць. Крім іншого відповідач показав, що він проживає разом з батьком, який є пенсіонером, та надає йому матеріальну допомогу. Також він надає матеріальну допомогу матері, яка є інвалідом 2-ої групи. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, про що й просить постановити судове рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23 листопада 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб, про, що зроблено актовий запис № 1796, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4) Дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджено у судовому засіданні відповідачем, та ним не оспорюється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач є офіційно працевлаштованим, має постійний дохід, отримає заробітну плату, яка становить близько 3200 грн. на місяць, а отже на думку суду, аліменти з відповідача мають стягуватись від частки його заробітку, а не в твердий грошовій сумі, як того просить відповідач. Не заслуговують уваги посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти через надання ним матеріальної допомоги матері, оскільки з довідки виданої Святошинським психоневрологічним диспансером № 902 від 26.10.2016 року мати відповідача [PERSON] мешкає, зареєстрована постійно і знаходиться на повному державному утриманні з 17.12.1999 року по теперішній час. А отже, враховуючи розмір матеріальної допомоги, яку має можливість надавати відповідач, його матеріальний стан, стан здоров'я платника аліментів, інші дані про особу відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити та постановити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved