Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті своєї бабаусі [PERSON] вона прийняла спадщині за заповітом і отримала свідоцтво про право на спадщину від 10 листопада 1989 року, однак втратила його за невідомих обставин. Вподальшому, через свою правову неграмотність вона отримала дублікат свідоцтва про право власності на ім'я бабусі від 10 лютого 1989 року, на підставі якого зареєструвала право власності на будинок на її ім'я. Вподальшому через таку реєстрацію вона не змогла зареєструвати право власності на будинок як спадщину на своєї ім'я. Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею будинку після смерті матері, просила визнати за нею право власності на нього. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі, позивачка в своїй заяві просила позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина в тому числі на будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 524-527, 534, 548, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, позивачка як спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину та вступила в управління її майном. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Калинівської сільської ради 2 квітня 1984 року, за яким заповіла на випадок своєї смерті зазначений будинок своїй онуці - [PERSON], позивачів в справі. За ст. 534 ЦК України 1963 року вона отримала 10 листопада 1989 року від нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок. Однак вподальшому не зареєструвала за собою право власності на будинок за даним свідоцтвом, а втратила його за невідомих обставин. Далі вона, будучи юридично необізнаною, отримала дублікат свідоцтва про право власності на будинок, виданий [PERSON] 10 лютого 1989 року, хоча повинна була отримати дублікат нотаріального свідоцтва про право власності на спадщину, виданий в 1989 році на її ім'я. На підставі дублікату вона зареєструвала 25 січня 2010 року право власності на будинок, але реєстрація відбулася на ім'я [PERSON] В даний час вона не може зареєструвати право власності на будинок на своє ім'я як спадковий, оскільки через зазначену помилку він вже був зареєстрований на праві власності за [PERSON] в 2010 році. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказаний будинок належав [PERSON] і він входить до складу спадщини після її смерті, а тому він в порядку спадкування повинен відійти та належати позивачці в справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування. Враховуючи викладене,

Outcome: approved