Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], укладений 15.08.1992 року, посилаючись на те, що близько два роки тому стосунки з відповідачем почали різко погіршуватись, причиною цього стала розбіжність у характерах і поглядах на життя, [PERSON] перестав брати участь у веденні спільного господарства, не працевлаштований, почав зловживати алкогольними напоями, бив її та дітей, тому змушена була орендувати іншу квартиру та з грудня 2013 року жити окремо від відповідача. Спільного господарства вони не ведуть та вже більше двох років не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе, так як кожен з них живе власним життям, вони втратили почуття взаємної поваги, любові та розуміння. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав, проте заперечував проти обґрунтування позову, при цьому пояснив, що обставини, зазначені у заяві на які посилається позивачка, не відповідають дійсності, [PERSON] його обмовляє, оскільки спиртних напоїв він не вживає та ніколи ними не зловживав, жодного разу не бив дружину і дітей та не вчиняв конфліктів; сім»я розпалася через те, що позивачка знайшла іншого чоловіка, який негативно впливає на відносини у їхній сім»ї, діти проживають з ним, він турбується за дітей, з позивачкою мешкають окремо з грудня 2013 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року сторонам надавався строк для примирення (а.с. 29, 30). Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 1992 року, про що Ясинуватським міським відділом ЗАГСу Донецької області зроблений відповідний актовий запис за № 168. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, мешкають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали; строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення у сім»ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між сторонами продовжують бути неприязними, сторони проживають окремо, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім»ї носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Позивачка просила судові витрати покласти на неї та з відповідача на її користь не стягувати.

Outcome: approved