Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 19.06.1997 р. між нею та [PERSON] у Вербівчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей. В даний час [PERSON], [INFO] повнолітній. Від вересня 2017 року відповідач не проживає разом із сімєю. На даний час позивачкою подано позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Старший син [PERSON] є студентом третього курсу Інституту «Хімії та хімічних технологій Національного університету «Львівська політехніка», його навчання закінчується в червні 2019 року. Зазначає, що проїзд до місця навчання, купівля одягу та продуктів харчування, а також забезпечення необхідним приладдям для навчання, потребує значних матеріальних витрат, які вона не в змозі самостійно покривати. Відповідач має можливість матеріально допомогати їй в утиманні витрат сина на навчання, оскільки офіційно працює. Тому із посиланням на вимоги ст. 199 СК України просить постановити рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], 06.05.1998р.н. в розмірі ? частки від заробітку (доходу),починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання сина, та не більш як до досягнення ним 23 річного віку. Сторони та третя особа в підготовче судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, згідний на стягнення аліментів на час навчання сина. Третя особа [PERSON] не заперечив щодо позову та стягнення аліментів із [PERSON] на час його навчання, про що подав письмову заяву. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони з 19.06.1997 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження від шлюбу в сімї народився син [PERSON], 06.05.1998 р.н.(а.с.5). [PERSON] є студентом третього курсу Національного університету «Львівська політехніка», форма навчання стаціонар, освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр Інституту хімії та хімічних технологій. Навчання за кошти державного бюджету. Закінчує навчання у червні 2019 року (а.с.8). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальне становище позивачки та враховуючи, що вона у звязку з навчанням сина [PERSON] несе витрати: на навчальні посібники, інші навчальні приладдя, по оплаті за одяг, взуття, проїзд, ліки тощо, то суд вважає, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а тому є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача. Разом з тим суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, щомісячно отримує заробітну плату, обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю за станом здоровя немає. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved