Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі та мають одну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка знаходяться на її утриманні. Оскільки вона самостійно не спроможна утримувати дитину, а відповідач у добровільному порядку допомоги не надає, просила стягнути з останнього щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та у своєму поясненні послалася на те, що з вересня місяця 2013 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на дитину. Сам відповідач має можливість утримувати дитину, так як працює директором Луковецької ЗОШ I-III ступенів Глибоцького району, проте свідомо цього не бажає. За відсутності в неї як такої постійної роботи, їй тяжко одній утримувати дитину, у зв'язку із чим просила задовольнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував та суду пояснив, що згодний сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. Сторони по справі знаходяться в шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 11 жовтня 2011 року, актовий запис № 1872 (а.с. 10). Від шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON]. Походження дитини від відповідача підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 9). Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вищенаведені норми законодавства зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов'язком, а не правом батьків. Незадовільний матеріальний стан батьків має враховуватися судом при визначені розміру аліментів, однак це не звільняє особу від сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Отже, ураховуючи, що відповідач проживаючи окремо від своєї неповнолітньої дитини, обов'язки по її утриманню добровільно не виконує, то з нього повинно бути стягнуто аліменти на її утримання на користь позивачки. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до якої він не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відтак, оскільки відповідач будучи батьком неповнолітньої [PERSON] проживає окремо від них, а обов'язків по її утриманню в добровільному порядку не виконує, з нього, як особи працевлаштованої повинно бути стягнуто аліменти саме в частці з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, судом прийнято до уваги, що позивачка здебільшого сама утримує дитину можливими їй засобами за відсутності постійної допомоги зі сторони відповідача. Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, в т.ч. розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років передбачуваного Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік», виходячи з обов'язків як матері так і батька по утриманню дітей, припису ст. 1 ЦПК України щодо справедливого вирішення справи, з урахуванням віку дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved