Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі, відповідно до вимог якої та з посиланням на ст. ст. 358, 364, 367 ЦК України просила: поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS] . Франка між позивачкою - [PERSON] - та відповідачкою - [PERSON] - передавши позивачці по справі - [PERSON] - у власність наступні приміщення: терасу №1-1, площею 4,7 кв.м., веранду №1-1, площею 9,40 кв.м., кухню №1-2, площею 14,80 кв.м., санвузол №1-3, площею 6,00 кв.м., передпокій №1-4, площею 17,00 кв.м., житлову кімнату №1-5, площею 10,20 кв.м., житлову кімнату №1-6, площею 15,90 кв.м. Загальна площа приміщень складає 78,00 кв.м. Виділити позивачці наступні господарські споруди: сарай «Д», погріб з шийкою «Ж», убиральню «З», навіс «І», огорожу №3, огорожу №4, огорожу №5, ворота з хвірткою №6; припинити між сторонами спільну часткову власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що згідно з договором дарування частини будинку від 10.04.2002 року, зареєстрованого в Яготинському БТІ реєстрі за № 3093 в реєстрову книгу № 9, вона є власником 51/100 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] . Решта частин житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві власності відповідачці. До отримання позивачкою у власність вищезазначеної частини будинку, господарських будівель та споруд між попередніми співвласниками даного будинку був встановлений порядок користування спірним майном, а тому позивачка користується частиною будинку, яка в технічному паспорту зазначена як квартира [ADDRESS] . Будинок, що перебуває у власності сторін, є одноповерховим, загальною площею 134,20 кв.м. та складається з таких кімнат: веранди №1-1, площею 9,4 кв.м., кухні № 1-2, площею 14,80 кв.м., санвузла №1-3, площею 6,00 кв.м., передпокій №1-4, площею 17,00 кв.м., житлової кімнати №1-5, площею 10,20 кв.м., житлової кімнати №1-6, площею 15,90 кв.м., тераси №1-І, площею 4,7 кв.м., кухні №2-1, площею 16,10 кв.м., кухні №2-2 площею 14,80 кв.м., житлової кімнати №2-3, площею 15,80 кв.м., житлової кімнати №2-4, площею 9,50 кв.м. Біля будинку розташовані господарські будівлі і споруди, а саме: сарай «Б», 1946 року побудови, погріб з шийкою «В», 1962 року побудови, убиральня «Г», 1979 року побудови, сарай «Д», 1979 року побудови, гараж «Е», 1969 року побудови, погріб з шийкою «Ж», 1963 року побудови, убиральня «З», 1979 року побудови, навіс «І», 2005 року побудови, колодязь №7, огорожа №2, огорожа №3, огорожа №4, огорожа №5, ворота з хвірткою №6, хвіртка №8, вимощення №І. З технічного паспорту на цей будинок вбачається інвентаризаційна вартість майна в розмірі 140 416 грн., відповідно вартість 51/100 частин житлового будинку становить 71 612,16 грн. [PERSON] стверджувала, що фактично між сторонами встановлений порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, проте вона має намір подарувати належне їй майно, а тому у сторін виникла необхідність у виділення (поділі) майна по вже фактично встановленому порядку його користування. Позивачка також зазначала, що земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS] та призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, приватизовані кожною із сторін відповідно до встановленого порядку користування житловими приміщеннями: позивачці належить земельна ділянка площею 0,0660 га, кадастровий номер 3225510100:10:010:0018; відповідачці належить земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер 3225510100:10:010:0001. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 13.10.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05.02.2021 призначено будівельно-технічну експертизу з метою: встановлення дійсної вартості житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS] ; можливості здійснити розподіл майна за запропонованим позивачкою варіантом; виявлення можливих варіантів розподілу майна (у випадку неможливості поділу згідно із запропонованим позивачкою варіантом); визначення місця влаштування кухні та окремого входу, необхідних переобладнань, здійснення добудови (із зазначенням орієнтовної вартості); визначення розміру грошової компенсації (у випадку відхилення від розміру ідеальних часток, належним сторонам). Провадження у справі зупинено на час проведення будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26.03.2021 поновлено провадження у справі. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідачка повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позов та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що у справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Яготинським РВГУ МВС України в Київській області 14.05.1996, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Із копії договору дарування частини будинку від 10.04.2002 (а. с. 11), укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований), вбачається, що позивачка прийняла у дар 51/100 частину будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами: приміщення 1-1, 1-2, 1-3,1-4, вх. ганок, Д-сарай, Ж-погріб, 3-вбиральня, огорожа №3, №2. Будинок дерев`яний, обкладений цеглою, зазначений в плані літерою А, має жилу площу 50,80 кв.м. та такі підсобні будівлі: сарай, погріб, вбиральня, сарай, гараж, погріб, вбиральня, огорожа, колодязь. Відчужувана 51/100 частина будинку належала дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Яготинською держконторою Київської області 07.08.1998 р. № 971 та зареєстрованого Яготинським БТІ 12.08.1998, реєстровий № 3093, книга № 9. Вартість частини будинку по даним БТІ становить 14 035 грн. Цей дар сторони оцінили у сумі 14 000 грн. Дарувальник засвідчив, що відчужувана частина будинку на момент підписання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, не здана в оренду, не відчужена іншим способом, в спорі не перебуває, заборона (арешт) щодо неї відсутня. Відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 18.04.2002 Яготинського БТІ (а. с. 12), набуте за договором дарування частини будинку від 10.04.2002 майно зареєстровано за позивачкою. Згідно із копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 230456 від 25.06.2008(а. с. 16) позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0660 га, кадастровий номер 3225510100:10:010:0018, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до роздрукованої інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.09.2020 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (а. с. 17-18) відповідачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер 3225510100:10:010:0001, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до висновку експерта [PERSON] за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 22.03.2021 № 01-СЕ/2021 (далі - Висновок експерта, а. с. 41-84), копії технічного паспорта від 15.01.2016 на житловий будинок [ADDRESS] , планів будинку та земельної ділянки, експлікації приміщень (а. с. 13-15) житловий будинок складається з: житловий будинок «А-1» 1961 року побудови; прибудова «а» 1961 року побудови; тераса «аІ» 2005 року побудови; ганок №1 1970 року побудови; сарай «Б» 1946 року побудови; погріб з шийкою «В» 1962 року побудови; убиральня «Г» 1979 року побудови; сарай «Д» 1979 року побудови; гараж «Е» 1969 року побудови; погріб з шийкою «Ж» 1963 року побудови; убиральня «З» 1979 року побудови; навіс «І» 2005 року побудови; колодязь №7 1963 року побудови; огорожа №2 1985 року побудови; огорожа №3 1985 року побудови; огорожа №4 1985 року побудови; огорожа №5 1985 року побудови; ворота з хвірткою №6 1985 року побудови; хвіртка №8 1985 року побудови; вимощення №І 1963 року побудови. Житловий будинок є одноповерховою будівлею і складається із наступних приміщень: (1-1) - веранда площею 9,40 кв.м; (1-2) - кухня площею 14,80 кв.м; (1-3) - санвузол площею 6,00 кв.м.; (1-4) - передпокій площею 17,00 кв.м; (1-5) - житлова площею 10,20 кв.м; (1-6) - житлова площею 15,90 кв.м; (1-І) - тераса площею 4,70 кв.м; (2-1) - кухня площею 16,10 кв.м; (2-2) - кухня площею 14.80 кв.м; (2-3) - житлова площею 15.80 кв.м; (2-4) - житлова площею 9,50 кв.м. Всього по житловому будинку загальна площа становить 134,20 кв.м.. Здійснити розподіл даного будинку можливо та наведено варіант розподілу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється». У справі, що розглядається, [PERSON] пред`явила позовні вимоги саме про поділ спільного майна за правилами ст. 367 ЦК України, помилково додатково пославшись на ст. 364 ЦК України. Суд розцінює речення у прохальній частині позовної заяви такого змісту «виділити позивачці наступні господарські споруди: сарай «Д», погріб з шийкою «Ж», убиральню «З», навіс «І», огорожу №3, огорожу №4, огорожу №5, ворота з хвірткою №6» не як окрему вимогу про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, а як складову позовної вимоги про поділ майна. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Із Висновку експерта вбачається, що найбільш імовірна дійсна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд (без врахування вартості земельної ділянки), розташованих по [ADDRESS] , становить 394 280 грн. При цьому, можливо здійснити розподіл в натурі житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] згідно із запропонованим позивачкою варіантом. На розгляд суду експертом надано один варіант розподілу будинку, який фактично вже розділений на дві окремі частини, кожна з яких має окремий вихід та окремі приміщення кухні. Отже, не потрібно проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи для забезпечення ізольованого користування приміщеннями в будинку. Відступ від ідеальних часток становить: для [PERSON] (51/100 частки) - на 9,56 кв.м (29 254 грн.) більше; для [PERSON] (49/100 частки) - на 9,56 кв.м (29 254 грн.) менше. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги можливість здійснити поділ майна в натурі відповідно до належних їм часток за варіантом, запропонованим позивачем та експертом, що відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, враховує інтереси усіх сторін, а також не завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, суд вважає, що позовні вимоги про поділ майна та припинення спільної часткової власності на ньогоґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Крім цього, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 29 254 гривні грошової компенсації за зменшення її частки у праві власності. Відповідно до положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню: на користь позивачки - 840,80 грн. судового збору та 19 500 грн. витрат за надану позивачці професійну правову допомогу; на користь держави - 1462,20 грн. судового збору.

Outcome: approved