Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.10.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 699. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2016 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо. Позивачка просить шлюб розірвати, так як вважає збереження сімї неможливим. Позивачка також просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, а вимоги щодо стягнення аліментів просить задовольнити частково сумі 1000,00 грн.. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Суд установив , що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.10.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 699, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2016 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Майновий спір про поділ майна відсутній. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони у справі однією сімєю не проживають, і дитина знаходяться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд приймає до уваги, що відповідач працює неофіційно і не має постійного джерела доходу, разом з тим, не страждає на хронічні захворювання, не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб - інвалідів, а отже, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень її матеріального забезпечення, розвитку і виховання. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково. Оскільки позивачі при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial