Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач керівник Котовської місцевої прокуратури, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON], 04 лютого 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті діда [PERSON], померлого 12 січня 2010 року та баби [PERSON], померлої 25 липня 2006 року. В судовому засіданні прокурор посилався на те, що 25 липня 2006 року померла [PERSON], а 12 січня 2010 року помер [PERSON], які є бабою та дідом неповнолітнього [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,13 га вартістю 88841 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155590, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 25 липня 2006 року [PERSON]. Після смерті діда залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,13 га вартістю 88841 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155589, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого 12 січня 2010 року [PERSON]. Спадкоємець першої черги дочка померлих [PERSON], не прийнявши спадщину після смерті матері, померла 02 грудня 2009 року. Рішення Кодимського районного суду від 11 грудня 2009 року батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] був позбавлений батьківських парв. Розпорядженням Кодимської районної державної адміністрації Одеської області №748/А-2009 від 23 грудня 2009 року, неповнолітньому [PERSON] присвоєно статус дитини-сироти, та призначено опікуном [PERSON]. Остання, використовуючи своє право опікуна звернулась із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини за неповнолітнім [PERSON]. Нотаріус відмовила тій у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державні акти на право власності на землю. Залишились лише їх ксерокопії. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікатів правовстановлюючих документів. До цього часу органами опіки та піклування Кодимської райдержадміністрації та опікуном не вжито заходів щодо реалізації майнових прав неповнолітньої дитини. Неповнолітній [PERSON] в силу недосягнення повноліття, свого фізичного та матеріального стану неспроможний самостійно захистити свої порушені права та законні інтереси в суді. Ця обставина зобов»язує прокурора звернутись до суду з відповідним позовом. Просить визнати за неповнолітнім [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 3,13 га вартістю 88841 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155590, виданого Кодимською райдержадміністрацією 17 листопада 2004 року на ім»я померлої 25 липня 2006 року [PERSON], який був утрачений; земельну ділянку площею 3,13 га вартістю 88841 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155589, виданого Кодимською райдержадміністрацією 17 листопада 2004 року на ім»я померлого 12 січня 2010 року [PERSON], який був утрачений. Представник відповідача (Крутівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши вимоги прокурора, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] і [PERSON] були власниками земельних ділянок площею по 3,13 га, вартістю по 88841 грн грн., наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованих на адміністративній території Крутівської сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №10-1516-99. 13-364/2-16 від 02 лютого 2016 року). 24 липня 2006 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №052063, видане 25 липня 2006 року Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області), а 11 січня 2010 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 209885, видане 12 січня 2010 року Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області). Дочка померлих [PERSON], не прийнявши спадщини, померла 02 грудня 2009 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №203639, видане 02 грудня 2009 року Крутівською сільською радою Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженого судом розпорядження Кодимської районної державної адміністрації Одеської області №748/А-2009 від 23 грудня 2009 року, у зв»язку з тим, що мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] померла, а батько дитини [PERSON] - рішенням суду позбавлений батьківських прав, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування і призначено опікуном [PERSON] катерину Віталіївну. Відтак, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] і [PERSON] залишився неповнолітній [PERSON], як онук спадкодавців. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Своїм правом опікуна, [PERSON] скористалась, подавши заяву в інтересах неповнолітнього [PERSON] до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №935/02-14 від 14 серпня 2015 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 2 статті 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Згідно частини 2 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Суд вважає, що прокурор здійснюючи представництво інтересів неповнолітнього в суді, діяв з урахуванням тої обставини, що органами опіки та піклування Кодимської райдержадміністрації Одеської області та опікуном не вжито вичерпних заходів щодо забезпечення реалізації майнових прав неповнолітньої особи. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). З огляду на викладене суд констатує, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] і [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 3,13 га вартістю 88841 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155590, виданого Кодимською райдержадміністрацією 17 листопада 2004 року на ім»я померлої 25 липня 2006 року [PERSON], який був утрачений та земельну ділянку площею 3,13 га вартістю 88841 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Крутівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №155589, виданого Кодимською райдержадміністрацією 17 листопада 2004 року на ім»я померлого 12 січня 2010 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1266 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved