Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що, між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 08.08.2005 року було укладено Кредитний договір № 161, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредиту у сумі 24\~835 доларів США 00 центи зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 07.08.2010 року. Оскільки позичальник виявив бажання скористатися послугою «Кредитні канікули», 05.01.2009 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» а [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 161 від 08.08.2005 року, відповідно до умов якого, Графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до Основного договору, викладається в новій редакції. Банк виконав умови Кредитного договору надав позичальнику кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязався забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим договором. Пунктом 3.3.4 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. Зобовязання пр. кредитному договору № 161 від 08.08.2005 року до теперішнього часу відповідачем виконані частково. Станом на 21.08.2015 року, заборгованість відповідача за кредитним договором в гривневому еквіваленті становить 212\~298 гривень 41 коп., з них: заборгованість за кредитом 8\~689 дол. США; відсотки 928,77 дол. США. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором в розмірі 212\~298,41 грн. (двісті дванадцять тисяч двісті девяносто вісім гривень та сорок одна копійка). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомлено. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, 08.08.2005 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 161, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредиту у сумі 24\~835 доларів США 00 центи зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 07.08.2010 року. 05.01.2009 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» а [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 161 від 08.08.2005 року, відповідно до умов якого, Графік погашення кредитної заборгованості, що є додатком до Основного договору, викладається в новій редакції. Банк виконав умови Кредитного договору надав позичальнику кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязався забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим договором. Пунктом 3.3.4 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. Банк свої зобовязання за договором банківського обслуговування виконав у повному обсязі, але відповідач умови зазначеного договору порушила, надані в кредит грошові кошти в повному обсязі не повернув. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 21 серпня 2015 року заборгованість відповідача становить 212\~298 гривень 41 коп., з них: заборгованість за кредитом 8\~689 дол. США; відсотки 928,77 дол. США. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] належним чином не виконував передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ПАТ «ВіЕйБі Банк», а отже позовні вимоги позивача підлягаю до задоволення. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати в силу ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved