Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 22.10.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2016 року. Причиною розірвання шлюбу стало те що, між ними немає порозуміння, взаємодовіри, у них різні погляди на життя та шлюбні відносини. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна, так як це суперечить її інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Інших дітей не має, стягнення за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та її до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину в розмірі 500 гривень на місяць, не визнання в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 22.10.2015 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №117; -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]; -згідно довідки Баштанської міської ради Миколаївської області від 20.12.20166 року, син проживає разом із матір'ю. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, примирення між ними неможливе, тобто шлюб існує формально. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, тому що дитина проживає з позивачем і відповідач може надавати матеріальну допомогу. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальну допомогу, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, та 300 грн. на утримання дружини щомісячно та в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial