Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивачка у грудні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, посилалась на те, що 26 квітня 2016 року уклала з відповідачем договір позики, згідно з яким передала йому 3000 доларів США. Відповідно до договору відповідач повинен повернути гроші до 01.10.2016 року. Відповідач свої зобовязання не виконав. Просила стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу в розмірі 81330 грн., 3% річних у розмірі 2919,88 грн. та судові витрати. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. 26 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] 3000 доларів США. Зазначену суму відповідач зобовязувався повернути у строк до 01 жовтня 2016 року. У разі неповернення боргу сторони домовилися, що стягнення за цим договором може бути здійснено за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобовязання не виконав, тому сума боргу у розмірі 3000 доларів США, що станом на 12.12.2017 року складає 81330 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачка просить стягнути 3% річних з 01.10.2016 року по 12.12.2017 року у розмірі 2919,88 грн. Дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені судові витрати у розмірі 842,50 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved