Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просило стягнути з останнього суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16727 грн 93 коп., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19.06.2016 о 11:30 в м. Києві сталася ДТП за участю двох транспортних засобів «Daewoo» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Hyundai» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що встановлено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2016 по справі № 756/9300/16-п, згідно якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власнику автомобіля «Hyundai» було заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 13107 грн 93 коп. Позивач зазначив, оскільки в ДТП винним є відповідач його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату вчинення ДТП, постраждалий власник пошкодженого в ДТП автомобіля 23.09.2016 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування. Моторне (транспортне) страхове бюро України після звернення потерпілого в ДТП із відповідною вимогою, вжив всіх заходів для виплати страхового відшкодування до ДТП, винним в якій є відповідач, та здійснив постраждалому виплату коштів на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди. Також позивач сплатив вартість послуг аварійного комісара в розмірі 620 грн 00 коп. У судове засідання представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.06.2016 о 11:30 в м. Києві сталася ДТП за участю двох транспортних засобів «Daewoo» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Hyundai» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що встановлено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2016 по справі № 756/9300/16-п, згідно якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 23.09.2016 [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідно до полісу № АЕ/7036689. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Hyundai» від 11.07.2016 вартість відновлювального ремонту складає 16107 грн 93 коп. Наказом МТСБУ від 17.11.2016 № 9009 встановлено суму до сплати [PERSON] в розмірі 16107 грн 93 коп. Така ж сума вказана в довідці МТСБУ від 10.11.2016 № 1. Відповідно до копії платіжного доручення від 18.11.2016 № 9009рв МТСБУ сплатило на користь [PERSON] 16107 грн 93 коп. Відповідно до копії платіжного доручення від 18.11.2016 № 9009рв МТСБУ сплатило вартість послуг аварійного комісара в розмірі 620 грн 00 коп. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України та положень ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та вимог ст. 993 ЦК України до позивача МТСБУ, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи, що позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16727 грн 93 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved