Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір»ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, бродяжить. Засуджена вироком суду до 5 років позбавлення волі, але покарання відстрочено на підставі п.2 ч.1 ст.536 КПК України - наявність у засудженої малолітньої дитини. [PERSON] переданий під опіку бабі [PERSON] [PERSON] взятий на облік служби у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, залишена без батьківського піклування, на підставі Акту органів внутрішніх справу України. Таким чином, позивач просить суд, - позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] щодо малолітніх [PERSON], який народився [INFO] та [PERSON], який народився [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітніх [PERSON], [INFO] рорку народження та [PERSON], [INFO], на їх утримання, на особовий рахунок кожної дитини у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття останньої. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Крім того, просила стягнути з відповідачки на користь дітей аліменти відповідно до законодавства. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про причини своєї неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення від 18.01.2019 за особистим підписом відповідача Ухвалою суду від 02 січня 2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір»ю малолітніх [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 09 квітня 2008 року) та [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 12 квітня 2018 року). Також встановлено, що вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 лютого 2018 року [PERSON] засуджена за ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. З 10 липня 2018 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина , позбавлення батьківських прав та піклування. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.07.2018 № 572 малолітній [PERSON] переданий під опіку бабу [PERSON]. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 липня 2018 року вирок суду від 23 лютого 2018 року, [PERSON] відстрочено на підставі п.2 ч.1 ст.536 КПК України - наявність у засудженої [PERSON] малолітньої дитини. Крім того, встановлено, що відповідно до обліково-статистичної картки дитини №0339291 від 23 жовтня 2018 року на первинний облік у справах дітей Черкаської міської ради взятий малолітній [PERSON], [INFO], на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров»я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором ювенальної превенції. З Акту вбачається, що за адресою [ADDRESS], виявлена дитина без батьків, при обставинах, які загрожують її життю та здоров»ю. Відповідно до висновку від 28.11.2018 №769/30-03-03 виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, - є доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітніх [PERSON], який народився [INFO] та [PERSON], який народився [INFO]. На час розгляду справи, даний висновок матір»ю [PERSON] не оскаржувався. Як зазначено в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст.155 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років(ст. 165 СК України). Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п. 2 ч. 1 - якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 1 статті 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Під час розгляду справи, встановлено факт системного невиконання [PERSON] обов'язку по вихованню дітей та відсутності її намірів, бажання і в подальшому займатись питаннями виховання та утриманням малолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].; відповідачка по справі, взагалі не вчиняла жодних дій для виконання нею батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей. На думку суду, [PERSON], як мати дітей не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує їй медичного догляду, що може негативно впливати на їх психічний розвиток як складову виховання. Крім того, відсутні дані, які б свідчили про те, що хтось, чинить будь-які перешкоди у спілкуванні матері та дітей. Таким чином, суд вважає, що мати мала всі достатні та реальні можливості спілкуватися із дітьми та виховувати їх. Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок органу опіки та піклування від 28.11.2018 №769/30-03-03 необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON], [INFO] року народження батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. Враховуючи положення ч. 5 ст. 167 СК України, малолітнього [PERSON], [INFO] року народження необхідно передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування під опіку, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму. Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи думку представника позивача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, в тому числі щодо утримання дитини, мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Суд вважає, що рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах малолітніх дітей. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп., як передбачено ст.ст. 141 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved