Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 18.07.2015 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 680 грн. та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 800 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. У звязку зі змінами у діючому законодавстві, просила змінити спосіб стягнення аліментів згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2017 року, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу щомісяця і до досягнення повноліття дитини, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. У судове засідання позивачка не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився неодноразово, про слухання справи сповіщався належним чином, про що у матеріалах справи є докази. Як вбачається з копії паспорту СВ 887399 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.6), за адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, тому рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2017 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утриманні дитини у твердій грошовій сумі 680 грн. та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 800 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів у звязку зі зміною визначення мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на те, що Сімейним кодексом з 08.07.2017 року збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що є підстави і для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] і визначення їх у розмірі 1/ 4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачкою витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі\~ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. В\~ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт та розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій та із зазначенням конкретно наданих послуг на зазначену суму при розгляді справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (пункти 47 та 48 Постанови). Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2017 року [PERSON] та ПП «Юридична фірма «Фортеця права» уклали договір про надання правової допомоги (а.с. 10). Відповідно акту прийому виконаних робіт виконавцем виконано роботи передбачені договором про надання правової допомоги (а.с. 11). Згідно розрахунку компенсації витрат повязаних з правовою допомогою (а.с.12), [PERSON] сплатила за надані послуги грошову суму у розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією від 25.07.2017 року (а.с.13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Outcome: approved