Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка зверталася до суду з позовом до Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Змінивши та уточнивши позовні вимоги, [PERSON] просила в порядку спадкування за законом, визнати за нею право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 4.6406 га. ріллі, № [NUMBER] площею 1.0648 га. пасовищ, № [NUMBER] площею 0.544 га. сіножатей та № [NUMBER] площею 0.1325 садів, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала сестрі позивачки [PERSON], яка померла [INFO] та передавалася у власність останній на підставі розпорядження Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області за № 451 від 15.12.2008 року. Після смерті сестри, позивачка, звернувшись до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в вз?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. В цьому зв?язку, позивачка, звернувшись до суду з позовом, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, яка належала її сестрі. Позивачка, будучи належним чином повідомлена пр. дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Григорівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Згідно з викладеним у позовній заяві обставинами [INFO] померла сестра позивачки - [PERSON]. Останній на підставі розпорядження Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області за № 451 від 15.12.2008 року, передавалася у власність земельна ділянка № [NUMBER] площею 4.6406 га. ріллі, № [NUMBER] площею 1.0648 га. пасовищ, № [NUMBER] площею 0.544 га. сіножатей та № [NUMBER] площею 0.1325 садів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом, з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Захарової Н.В. із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після сестри, яке вона приймає. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved