Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно, з урахуванням інфляційних, до досягнення донькою 23 років. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька навчається на І курсі Миколаївського базового медичного коледжу, у зв`язку з чим не може сама себе забезпечити та потребує матеріальної допомоги. Крім того, дитина потребує постійних додаткових витрат, оскільки має захворювання. Вона одна не може забезпечити доньку в повній мірі, оскільки не має для цього коштів та має на утриманні, крім доньки, сина [PERSON] , 2016 року народження. Відповідач не допомагає доньці та взагалі не цікавиться нею. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, не має на утриманні інших дітей. Крім того, відповідач забезпечений житлом, має особисту справу у Чорногорії, має постійний стабільних дохід, у зв`язку з чим може сплачувати аліменти на доньку в сумі щонайменше 6000,00 грн. на місяць. Ухвалою суду від 03.02.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] . Позивачка в своєму позові зазначає, що змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дане твердження ніким не оспорюється, а тому судом береться до уваги. Як вбачається з довідки Миколаївського базового медичного коледжу від 02.11.2020 за вих. № 625, [PERSON] з 14.09.2020 року навчається у Миколаївському базовому медичному коледжі на І курсі мед сестринського відділення, на денній формі навчання. Термін навчання закінчується в червні 2023 року. Бюджетна форма навчання. Позивачка вказує, що [PERSON] хворіє та у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування, на підтвердження зазначеного суду надано виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 14.07.2016 та довідку КНП ММР «МДЛ № 2» відділення № 4 поліклініки м. Миколаїв від 14.04.2020 (а.с 8, 9). Позивачка в своєму позові зазначає, що вона одна не може забезпечити доньку в повній мірі, оскільки не має для цього коштів та має на утриманні, крім доньки, сина [PERSON] , 2016 року народження. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] . Тобто, з вказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] є позивач та відповідач по дійсній справі. Твердження позивачки про те, що відповідач забезпечений житлом, має особисту справу у Чорногорії, має постійний стабільних дохід, у зв`язку з чим може сплачувати аліменти на доньку в сумі щонайменше 6000,00 грн. на місяць судом не береться до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано. Клопотання про витребування доказів позивачкою не заявлялося. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. \~Позивачка [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі у сумі 6000,00 грн. щомісячно. Докази, на які посилається позивачка, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що донька відповідача досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у в вищому навчальному закладі, і тому не може працевлаштуватись, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв`язку із її навчанням у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягнення аліментів на навчання повинно проводитись починаючи з 12.01.2021 до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..

Outcome: partial