Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 34 235 грн. 13 коп. та судові витрати в сумі 342 грн. 35 коп., посилаючись на те, що 15.08.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № BLaЖГА00062242, згідно з вимогами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 12 500 грн., на строк до 15.08.2014 року для поточних потреб. Відповідно до п. 3 Спеціальної частини вищезазначеного кредитного договору, за користування кредитом встановлено плату у розмірі 17,00% річних. Відповідно до п. 4 Спеціальної частини договору, за обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 1,75% від суми кредиту щомісяця. Згідно з п. 2.5.1, 2.5.2 кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року, відповідач зобов'язався повертати кредит та проценти рівними ануїтетними платежами за графіком, що є невід'ємною частиною цього договору. У разі порушення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, відповідач зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, передбачені п. п. 4.2 - 4.3 кредитного договору. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме, починаючи з жовтня 2011 року останнім було прострочено сплату чергових платежів, у зв'язку з чим станом на 29.05.2013 року обсяг невиконаних зобов'язань за кредитним договором № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року складає 34 235 грн. 13 коп., в тому числі: 12 231 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 3 288 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 156 грн. 25 коп. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 14 558 грн. 91 коп. - пеня (плата за пропуск платежів). Відповідно до вимог п. 2.7.1 вищезазначеного кредитного договору, позивачем була направлена претензія позичальнику. Однак жодних заходів щодо сплати заборгованості [PERSON] здійснено не було. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Взявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № BLaЖГА00062242, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 34 235 грн. 13 коп. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору (а.с. 4). Відповідно до п. 3 Спеціальної частини вищезазначеного кредитного договору, за користування кредитом встановлено плату у розмірі 17,00% річних (а.с. 3). Відповідно до п. 4 Спеціальної частини договору, за обслуговування кредиту встановлено плату у розмірі 1,75% від суми кредиту щомісяця (а.с. 3). Згідно з п. 2.5.1 кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року щомісячний платіж, передбачений графіком, складається із строкової частини кредиту та строкових процентів. Платежі є ануїтетними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме, основного боргу і процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці строку договору за умови належного виконання зобов'язання позичальником заборгованість повністю погашається. Розмір останнього платежу може коригуватися і буде дорівнювати сумі фактичної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями та штрафними санкціями, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх платежів за цим договором (а.с. 6). Згідно з 2.5.2 кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок позивача, вказаний в п. 6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом (а.с. 6). Відповідно до п. 4.2 вищезазначеного кредитного договору, у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору (а.с. 9). Згідно з п. 8 Спеціальної частини договору, штраф, передбачений п. 4.2 Загальної частини договору складає 25,00% від суми кредиту (а.с 3). Відповідно до п. 4. 3 кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань (а.с. 9). Згідно з п. 8 Спеціальної частини договору, пеня, передбачена п. 4.3 Загальної частини договору (ставка) складає 0,50% (а.с 3). Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року не виконує, а саме, починаючи з жовтня 2011 року останнім було прострочено сплату чергових платежів, у зв'язку з чим станом на 29.05.2013 року обсяг невиконаних зобов'язань за кредитним договором № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року складає 34 235 грн. 13 коп., в тому числі: 12 231 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 3 288 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 156 грн. 25 коп. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 14 558 грн. 91 коп. - пеня (плата за пропуск платежів) (а.с. 16). Відповідно до вимог п. 2.7.1 вищезазначеного кредитного договору, позивачем була направлена претензія позичальнику (а.с. 17-18). Однак, на теперішній час зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконано. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 47 та 49 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № BLaЖГА00062242 від 15.08.2011 року позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення із [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved