Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка у червні 2017 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, який уточнила у серпні 2017 року, посилаючись на те, що її бабусі [PERSON], як члену житлово-будівельного кооперативу «Авангард» згідно обмінного ордеру № 3269 від 02.12.1981 року, було надано у користування квартиру [ADDRESS] на склад сімї з двох осіб. За життя [PERSON] право власності на вказану квартиру не оформила. На час її смерті у спірній квартирі був зареєстрований та проживав її син [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті матері. Інший спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті матері у встановлений законом строк не прийняв і лише у серпні 2016 року звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та постановою нотаріуса йому було відмолено. 01.03.2016 року помер [PERSON]. На час його смерті позивачка постійно проживала із ним за адресою: [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину. Державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Просила визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 12, розташовану в будинку № 7 по вул. Батумській в місті Дніпро, загальною площею 44,1 кв. м., жилою площею 29,3 кв. м., яка складається з: 1- коридор 4,2 кв. м., 2 - житлова 11,6 кв. м., 3 кладова 0,9 кв. м., 4 житлова 17,7 кв. м., 5 кухня 6,0 кв. м., 6 санвузол 2,8 кв. м., І балкон 0,9 кв. м., після смерті батька [PERSON], [INFO], померлого 01 березня 2016 року, який прийняв спадщину від своєї матері [PERSON], [INFO], померлої 03 квітня 2003 року. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та заяву про визнання позовних вимог. Представник відповідача ОК «ЖБК № 66 «Авангард» подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Подав заяву про визнання позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та обставини. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ № 130344 (а. с. 7). 25.09.2009 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та отримала прізвище «Міхно», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 142943 (а. с. 8). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 483474 (а. с. 64). Згідно обмінного ордера № 3269 від 02.12.1981 року, [PERSON] було надано на право зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS], площею 30,28 кв. м., на склад сімї з двох осіб: вона та син [PERSON] (а. с. 10). Згідно довідки ОК «ЖБК № 66 «Авангард» від 08.11.2017 року (а. с. 217) в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] у період до 1981 року проживала [PERSON] та її син [PERSON]. В результаті проведеного обміну 21.12.1981 року [PERSON] переїхала у квартиру, в якій проживала [PERSON] Згідно витягу з Книги обліку членів ОК «ЖБК № 66 «Авангард» у м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 7 (а. с. 219) [PERSON] 31.12.1981 року переїхала у квартиру, а у 1977 році повністю сплачено пайовий внесок. Суд не може прийняти як докази сплати пайового внеску за вказану квартиру копію довідки ОК ЖБК «Авангард 66» від 23.09.2016 року (а. с. 11) та копію довідки ОК ЖБК «Авангард 66» від 03.10.2016 року (а. с. 22), довідку ОК ЖБК № 66 «Авангард» від 25.09.2017 року, оскільки дані довідки підписані не уповноваженою особою. Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно довідки КП ДМБТІ № 12385 від 07.09.2016 року право власності на квартиру 12 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд. 7 не зареєстровано (а. с. 69). [PERSON] померла 03 квітня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 700010 (а. с. 9). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражного-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садибний будинок. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі і споруди. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право власності на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] було складено заповіт, за яким все своє майно вона заповідала [PERSON] (а. с. 125). Однак [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 15.08.2016 року було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у звязку із відсутністю факту прийняття спадщини. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який у встановленому порядку також не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] помер 01 березня 2016 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 682994 (а. с. 23). 24 травня 2017 року позивачка звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], померлої 03.04.2003 року. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 24.05.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у звязку із тим, що вона є не спадкоємцем першої черги або за правом представлення, оскільки батько [PERSON] [PERSON] помер після смерті своєї матері [PERSON] (а. с. 76). 24 травня 2017 року позивачка звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 01.03.2016 року. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 24.05.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у звязку із тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини (а. с. 25). Крім того, у постанові нотаріусом зазначено, що з матеріалів спадкових справ №503/2016 та 157/2017 неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON], яка померла 03.04.2003 року, оскільки в довідці, виданої ОК ЖБК № 66 «Авангард» 03.10.2016 року за № 246 відомості про реєстрацію [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] відсутні, а в довідці вищезазначеного кооперативу від 03.10.2016 року є відомості про реєстрацію [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На запит нотаріуса щодо адреси реєстрації [PERSON] на момент смерті [PERSON] відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області точну адресу реєстрації не зазначив. Позивачка, звертаючись з даним позовом до суду, не заявляла вимоги щодо встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини чи продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивачки і необхідність відмови у їх задоволенні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed