Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася\~у суд\~із позовом\~до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку). В обґрунтування позовних вимог вказала, що 10.02.2000 р. померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті спадщину прийняв батько позивачки [PERSON], який помер 16.11.2017 р. Після смерті батьків позивачка являється єдиним спадкоємцем всього майна згідно заповіту. Однак нотаріус відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий на імя [PERSON] після її смерті, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задоволити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської\~ради позов визнав, проти задоволення позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності, про що подав до суду заяву. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження Серія І-АГ №247913, виданого на [PERSON] слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] З свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-НМ №484459, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.09.1989 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «Фроляк» присвоєно прізвище «Вергун». Згідно заповіту від 09.11.2004 р., посвідченого секретарем Прутівської сільської ради, [PERSON] заповів все своє майно на користь [PERSON] З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №046090, виданого на [PERSON], слідує, що остання померла 10.02.2000 р. З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №256823 виданого на [PERSON] слідує, що останній помер 17.11.2017 р., згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки Серія ІФ №243 [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 02.10.1995 р. №6 вона отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі (1,12) 40,32 умовних кадастрових гектарів на території [PERSON] сільської ради Снятинського району в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 01.03.2001 р., Серія IV-ІФ №010898, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,71 га в межах згідно з планом. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки від 19.07.2018 р. №758, виданої [PERSON] сільською радою, слідує, що за померлою [PERSON], [INFO], яка померла 10.02.2000 р. №9 від 11.02.2000 р. зареєстровано земельний пай, ділянка №331 площею 0,71 га, який знаходиться на території [PERSON] сільської ради в с. Прутівка. На день смерті [PERSON], [INFO] в господарстві в с. Прутівка були зареєстровані чоловік- Фроляк Д.І., [INFO] (помер 16.11.2017 р. а/з 18 від 17.11.2017 р.), дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук- Вергун Н.В., [INFO] Після смерті [PERSON], [INFO] в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON], [INFO], який помер 16.11.2017 р. а/з від 17.11.2017 р. Після його смерті в управління спадковим майном вступила їхня дочка [PERSON], [INFO] Заповіт від імені [PERSON], [INFO] не посвідчувався в [PERSON] сільській раді. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,71 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій 10.02.2000р. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія IV-ІФ №010898, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №400 виданого 01.03.2001 р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved