Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила: визнати недійсним кредитний договір № 500463360 від 24.02.2014 року, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позову посилалася на те, що під час укладення оспорюваного правочину вона фактично була позбавлена можливості вносити зміни до змісту кредитного договору щодо його істотних умов та відсоткової ставки, і при його укладенні, мала можливість погодитися лише на ті умови, які були запропоновані банком. Крім того, відповідач не надав та розкрив їй, як позичальнику, повної, обєктивної і достовірної інформації про істотні умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору споживчого кредиту. Вважає, що сукупність вищезазначених порушень норм матеріального права дає підставу для визнання правочину недійсним. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не зявилися, причини не явки суду не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої, п»ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі кредитні умови мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі, між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовану сукупну вартість кредиту з врахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна; податковий режим сплати податків; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Судом встановлено, що 24.02.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500463360, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 19965,19 грн. зі сплатою процентів в розмірі 14,99% річних, строком до 25.09.2016 року. Згідно п. 2.6., 2.7 кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору та його невідємною частиною. Сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутних послуг зазначена в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невідємною частиною. Таким чином, згідно оспорюваного кредитного договору, Додатком № 1 до нього визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а також сукупну вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутних послуг. Проте, позивачкою та її представником не було надано додаток № 1 до кредитного договору, а також не надано розділу № 2 кредитного договору, хоча кредитний договір складається саме із двох розділів. На адресу позивача та її представника судом направлялося повідомлення про необхідність надання повного тексту кредитного договору з усіма додатками до нього у відповідності до ст. 60 ЦПК України, проте вказане повідомлення було проігнороване. Вказана обставина, на погляд суду, свідчить про навмисне приховування позивачем всіх умов договору кредиту. Самостійно ж суд витребувати докази права не має. Крім того, суд враховує, що позивачка отримала кредитні кошти в національній, а не іноземній валюті, а відтак посилання у позові про неповідомлення її банком про валютні ризики є необґрунтованим. Як вбачається з п. 5 Кредитного договору (наявної у суду його частини), підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів сукупних послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачено нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому розяснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення, що він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 2011 від 31 липня 2013 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку. За наведених обставин посилання позивача про невідповідність оспорюваного договору, загальним вимогам, передбаченим ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не відповідають дійсності, а відтак відсутні будь-які підстави, передбачені чинним законордавством, для визнання Кредитного договору недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed