Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у відносинах жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Від позашлюбних відносин вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відносини та спілкування між нею з відповідачем фактично припинені, дитина проживає разом з нею у квартирі, яка належить їй на праві спільної сумісної власності із членами її родини у місті Приморську. Вона не працює і не має інших джерел доходу, окрім допомоги на дитину від держави. Довідкою Приморської міської ради Приморського району від 28.08.2017 підтверджено факт її проживання у [INFO] окремо від відповідача. Відповідач проживає окремо від них у своєму будинку у місті Приморську. Спільне господарство між ними не ведеться. З моменту народження дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, їй одній утримувати дитину важко. Місце роботи відповідача та розмір його доходу їй невідомі, але стабільний дохід він має, має обєкти нерухомого та рухомого майна, стан його здоровя задовільний, він є працездатним і виплачувати аліменти може. Договору про надання утримання між нею з відповідачем не укладалось. Заяви про відрахування аліментів на дитину з його доходу (заробітної плати та інше) відповідачем не подавалось. Просить: 1) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітиною повноліття; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісяця починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років (а.с.1-2). У судовому засіданні позивачка [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно він має сина [PERSON], [INFO], вимоги про стягнення аліментів на його утримання він визнає. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері дитини, то спочатку їх не визнав повністю з наступних підстав. Він вважає, що дитину повинні утримувати, як її батько, так і мати, а позивачка не бажає працювати, не подумала про утримання дитини перед її народженням, хоча і розуміє, що зараз дитині 6 місяців, і мати повинна доглядати за сином, що вона є непрацездатною за законом. Крім того, у нього є повнолітня донька [PERSON], яка навчається в Українській медичній стоматологічній академії за денною формою навчання, на бюджеті, з військовою кафедрою, за навчання на якій за 2016 рік нею оплачено 4300 грн. Їй потрібна його допомога на оплату квартири, одягу, харчування. На неї він витрачає приблизно 3 тис. грн. щомісячно. Він веде домашнє господарство: держить свиней, курей, кролів, вирощує ягоди, фрукти, овочі, його місячний дохід приблизно складає 2 тис. грн. Потім пояснив, що він згоден платити аліменти на утримання матері дитини у розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що у свідоцтві про народження вказано, що [PERSON] народився 16.03.2017, батьками якого записані: [PERSON], [PERSON] (а.с.3). Згідно з довідкою виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 28.08.2017 до складу родини [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], входить донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, інформації про доходи [PERSON] за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 не має (а.с.14). Згідно з довідкою ВДНЗ України «Українська медична стоматологічна академія» від 03.05.2017 [PERSON] є студентом 4 курсу медичного факультету цього закладу, термін навчання вказано з 01.09.2013 по 30.06.2019 (а.с.15). Відповідно до доданих квитанцій [PERSON] сплатила за своє навчання у закладі 18.03.2017 та 23.05.2017 по 2150 грн. (а.с.16,17). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та її матері не надає. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.27 цієї Конвенції держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову . Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина є неповнолітньою та потребує догляду та утримання, знаходиться на утриманні матері. Відповідач щодо позовних про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина заперечень не надав. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; позивачка, мати неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], займається його вихованням, повністю його утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобовязань по утриманню неповнолітньої дитини; суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, враховує, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків неповнолітньої дитини, що відповідач позовні вимоги визнав, і приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню повністю у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що позивачка є непрацездатною у зв'язку з народженням дитини 16.03.2017, не працює, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй не надає, у зареєстрованому шлюбі з відповідачем позивачка не перебуває. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.77 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивачка, мати неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], займається його вихованням, повністю його утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобовязань по утриманню матері; враховуючи що відповідач є фізично здоровим, працездатний, визнав, що має достатній дохід, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці і з нього необхідно стягнути аліменти на її утримання. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, думку відповідача, який позовні вимоги визнав частково по сплаті аліментів на утримання матері у сумі по 300 грн. щомісячно, що відповідачем не надано та в судовому засіданні не встановлено доказів того, що він вже сплачує аліменти, надає допомогу на навчання повнолітній доньці, та вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2017 до зміни їх матеріального становища, але не більше, ніж досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved