Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , на утриманні в якої перебували малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . За рішенням Таращанського районного суду Київської області від 22 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Малолітні діти [PERSON] і [PERSON] залишилися проживати з матір`ю, а [PERSON] проживав окремо від колишньої дружини і дітей. Зустрічі між ним і дітьми були не частими, що в свою чергу нівелювало родинні почуття дітей по відношенню до батька. Після смерті [PERSON] її діти залишилися проживати в сім`ї бабусі та дідуся [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для налагодження взаємовідносин між батьком та дітьми службою у справах дітей Таращанської райдержадміністрації спільно з районним центром соціальних служб сім`ї дітей та молоді була ініційована та проведена зустріч із соціальним оточенням дітей (з бабусями, дідусем, старшою сестрою [PERSON] та батьком) з метою з`ясування наміру батька та інших родичів щодо утримання, проживання та виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , на якій [PERSON] висловив готовність виконувати батьківські обов`язки по утриманню, вихованню, спільному проживанню з дітьми. Також під час зустрічі була проведена психолого-педагогічна діагностика, за результатами якої було встановлено, що між старшою сестрою [PERSON] , братом [PERSON] та молодшою сестрою [PERSON] існує стійкий психологічний зв`язок, тоді як з батьком у дітей контакт відсутній. Водночас у дітей спостерігався високий рівень тривожності, не пережита втрата близької людини та велика прив`язаність до старшої сестри. Психологом рекомендовано проведення роботи по зниженню тривожності, зменшенню психологічної травми, налагодженню міжособистісних відносин між членами родини, створення благополучної атмосфери для розвитку та проживання дітей. Батькові рекомендувалося поступово налагоджувати зв`язок з дітьми, особливо звернути увагу на встановлення контакту з дочкою [PERSON] . Однак [PERSON] проігнорував надані йому рекомендації по налагодженню міжособистісних відносин з дітьми та виконанню батьківських обов`язків щодо піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття освіти, підготовки до самостійного життя. З лютого 2020 року по вересень 2020 року відповідач до дітей не приїздив, вільний час з ними не проводив, харчуванням та одягом не забезпечував, навчанням у школі не цікавився, дитячий садок не відвідував. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. 23.02.2021 відбулося засідання виконавчого комітету Таращанської міської ради, на якому було розглянуто питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та прийнято рішення про доцільність відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання його дітей. А тому, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, позивач просив суд, з урахуванням поданих уточнень позовних вимог, вирішити питання про відібрання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, передати малолітніх дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради для подальшого їх влаштування та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. Ухвалою суду від 26 березня 2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.37, 38). Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті на 11 травня 2021 року (а.с.52, 53). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Додала, що з вересня 2020 року діти проживають разом із старшою сестрою [PERSON] , до цього після смерті матері жили у бабусі і дідуся [PERSON] . Зауважила, що орган опіки та піклування діє виключно у найкращих інтересах дітей, має за мету сприяти у налагодженні контакту між батьком і його малолітніми дітьми, що наразі практично відсутній. При цьому, відповідач, як батько і чоловік, має усвідомити повноту своєї відповідальності щодо виховання і утримання власних дітей, він повинен демонструвати дії, спрямовані на налагодження стосунків із дітьми, брати активну участь у їх вихованні, утриманні, а не лише говорити про свої наміри, не виживаючи при цьому жодних реальних дій. Уточнивши позовні вимоги, просила відібрати від батька [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення відповідача батьківських прав, передати дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради для подальшого їх влаштування та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав про те, що він позов визнає, оскільки діти і так проживають не з ним. При цьому суду пояснив, що він проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] близько десяти років, в шлюбі у них народилось двоє дітей. У 2017 році шлюб було розірвано і [PERSON] переїхала з дітьми в с. Кирдани до своїх батьків. [INFO] [PERSON] померла, він приїздив на поховання, але там стався конфлікт між ним і родичами покійної дружини. Дітей він тоді не бачив і до себе не забрав. Пояснити суду чому він одразу не забрав дітей до себе відповідач не зміг. В подальшому він неодноразово приїздив до [PERSON] - старшої дочки [PERSON] , де перебувають його діти, привозив гостинці, спілкувався з дітьми, грався з ними. При цьому зазначив, що з боку [PERSON] йому постійно чинились перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки вона завжди намагалась бути присутньою при цих зустрічах, усе контролювала. Водночас, він ніколи не приходив до дітей у школу і в дитячий садочок, пояснив це зайнятістю на роботі. Востаннє був у дітей і спілкувався з ними у січні 2021 року. Вказував про те, що він хоче виховувати своїх дітей, хоче забрати їх до себе, але чому досі цього не зробив - пояснити суду не зміг. На запитання суду відповів, що йому нічого не заважало забрати дітей і виховувати їх, але він цього не зробив. Не виключає, що діти самі не хочуть у нього жити. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків та вислухавши думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 26.07.2012 виконкомом Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу у них народилися син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.8, 9). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 22 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] », малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з матір`ю. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Із повідомлення Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області від 24.02.2020 вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] після смерті матері [PERSON] залишилися проживати разом з бабусею [PERSON] , [INFO] , та дідусем [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де проживали та зареєстровані /а.с.16/. Згідно довідки Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області № 253 від 19.09.2020 та довідки про склад сім`ї № 254 від 17.09.2020 діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 14.05.2020, проведеного комісією виконавчого комітету Кирданівської сільської ради, діти [PERSON] і [PERSON] фактично проживають разом з дідусем і бабусею [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.25). З відповіді директора Кирданівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Р.Й.Мельниченко на запит відділу виконавчого комітету Таращанської міської ради «Служба у справах дітей та сім`ї» вбачається, що відповідач [PERSON] навчанням свого сина [PERSON] - учня 7 класу - не цікавиться, з класним керівником зв`язок не підтримував, на батьківські збори не з`являвся, в заклад освіти ніколи не приходив. Зв`язок адміністрація закладу освіти та класний керівник підтримують із сестрою учня, [PERSON] , яка і піклується про брата /а.с.17/. З характеристики учня 6-го класу Кирданівської ЗОШ [PERSON] , наданої директором школи, також вбачається, що на час навчання [PERSON] в школі батько навчанням сина не цікавився, на свята, в яких приймав участь син, не приходив, з класним керівником зв`язок не підтримував, на батьківські збори не з`являвся (а.с.24). Згідно довідки-інформації, виданої Кирданівським закладом дошкільної освіти «Сонечко» 02.03.2021, за період перебування [PERSON] в ЗДО «Сонечко» з 01.09.2020 батько дитини [PERSON] її не відвідував, не приходив і в житті дитини ніякої участі не приймав /а.с.18/. Так само з характеристики вихованки ДНЗ №15 «Сонечко», наданої завідувачем закладу, вбачається, що за період відвідування закладу [PERSON] (з 07.09.2018 по 19.02.2020) вихованням дитини займалась мама та старша сестра, а також дідусь і бабуся [PERSON] . В житті дитини батько участі не приймав (а.с.23). Згідно протоколів індивідуальної психологічної діагностики [PERSON] і [PERSON] , проведеної 27.02.2020, обом дітям рекомендовано налагодження міжособистісних відносин між членами родини, створення благополучної атмосфери для розвитку та проживання дітей (а.с.19, 20) З висновку виконавчого комітету Таращанської міської ради від 23.02.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] , враховуючи певне відчуження у відносинах між батьком та дітьми, відразу після смерті матері була ініційована та проведена зустріч з соціальним оточенням дітей (з бабами, дідом та батьком) з метою з`ясування, наміру батька та інших родичів щодо утримання, проживання та виховання дітей [PERSON] та [PERSON] на якій [PERSON] висловив готовність виконувати батьківський обов`язок по утриманню, вихованню, спільному оживанню з дітьми. В ході зустрічі проводилась психолого-педагогічна діагностика, за результатом якої було встановлено, що між сестрами та братом існує стійкий психологічний зв`язок, тоді як з батьком дітей контакт відсутній. Водночас, у молодших дітей спостерігається високий рівень тривожності, не пережита втрата близької людини та велика прив`язаність до старшої сестри. Психологом було рекомендовано проведення роботи по зниженню тривожності, по зменшенню психологічної травми, налагодженню міжособистісних відносин між членами родини, створення благополучної атмосфери для розвитку та проживання дітей. Батькові рекомендувалося поступово налагоджувати зв`язок з дітьми, особливо звернути увагу на встановлення контакту з дочкою [PERSON] . Однак, [PERSON] проігнорував надані йому рекомендації по налагодженню міжособистісних відносин з дітьми та виконанню батьківських обов`язків щодо піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття освіти, підготовки де самостійного життя; з лютого 2020 року до дітей не приїжджав, вільний час з ними не проводив, харчуванням та одягом не забезпечував, навчанням у школі не цікавився, у дитячий садок не навідувався. [PERSON] фактично самоусунувся від належного утримання дітей, участі у їхньому вихованні, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток, як складову виховання. На підставі цього, виходячи з інтересів малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] виконавчий комітет Таращанської міської ради, як орган опіки і піклування вважає доцільним відібрання [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , від батька: [PERSON] без позбавлення його батьківських прав (а.с.11,12). Даний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 23.02.2021 №53-VII (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є старшою сестрою [PERSON] та [PERSON] по матері, відповідач був її вітчимом. Мама померла, коли їй було 17 років. Незважаючи на це, її брат і сестра більше року після смерті матері живуть разом з нею, перебувають на її вихованні і утриманні. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей. Вони неодноразово звертались до [PERSON] за фінансовою допомогою, але він допомоги не надавав. Після розлучення матері з відповідачем він до них майже ніколи не приїздив, одного разу приїхав у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку, кинув у маленьку [PERSON] плішку пива. Після смерті матері відповідач приїхав до них знайомитись із [PERSON] , оскільки до того дівчинка батька взагалі не знала. Враховуючи цей факт, розуміючи необхідність налагодження відносин між батьком і маленькою сестрою, вона намагалась сприяти їх спілкуванню. Але відповідач приїздив дуже рідко, дані дітям обіцянки не виконував, до школи і в дитячий садочок до дітей ніколи не приходив, їх навчанням не цікавився. Вказала на те, що між нею і сестрою та братом існує дуже тісний емоційний зв`язок, вона про них піклується. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона працює у відділенні соціальної роботи КЗ ЦНАП Таращанської міської ради, приймала участь у мережевій зустрічі, організованій з метою вирішення питання влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після смерті їхньої матері. За результатом цієї зустрічі було рекомендовано проживати дітям разом зі старшою сестрою [PERSON] та сприяти у налагоджуванні взаємовідносин між дітьми та їхнім батьком [PERSON] .. Свідок звернула увагу на те, що у першу чергу необхідно налагодити відносини між [PERSON] та батьком дітей [PERSON] , оскільки їхні непорозуміння безпосередньо впливають і відображаються на дітях. На даний час діти не готові жити з батьком, не готові до різкої змінити середовища, цьому має передувати комплексна робота органу опіки і піклування із залученням фахівців - психологів, педагогів. Потрібно налагодити контакт між дітьми і батьком, оскільки наразі такий контакт відсутній і впоратись без допомоги фахівців відповідач не зможе. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона протягом останнього року проживає разом з відповідачем [PERSON] в цивільному шлюбі. За цей час вона декілька разів разом із цивільним чоловіком приїздила до його дітей в с.Кирдани, привозили гостинці, гуляли з дітьми. Зазначила, що відносини між [PERSON] і дітьми нормальні, старша сестра [PERSON] ніколи не перешкоджала спілкуванню батька із дітьми. В дитячий садочок чи школу до дітей [PERSON] не приходив, оскільки працює і не має на це часу. Свідок повідомила, що вона має двох дітей: 19-річну дочку і 14-річного сина, однак вони живуть із бабусею в іншому місті, там навчаються, а до неї періодично приїздять на вихідних і на канікули. При вирішенні даного спору суд враховує думку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , вислухану судом відповідно до вимог статті 171 Сімейного кодексу України, який висловив бажання жити разом із молодшою сестричкою [PERSON] у старшої сестри [PERSON] , оскільки вони дуже близькі і між ними тісні дружні відносини. З батьком він жити не хоче, вказує, що батько приїжджає дуже рідко, не відповідає на його телефонні дзвінки, не виконав дану йому обіцянку купити спортивний костюм на тренування. Єдине, що він купив за весь цей час - це самокат на день народження [PERSON] . Йому краще у сестри. Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У пунктах 2-5 частини 1 статті 164 СК зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Закон України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на проживання в сім`ї разом з батьками, або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основними обов`язками батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки не мають права зловживати своїми обов`язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , з батьком - відповідачем [PERSON] не проживають. Після смерті матері дітей відповідач їх до себе не забрав, перешкод у тому, щоб забрати і виховувати дітей йому ніхто не чинив, але він цього не зробив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений до нього позов. Наголосив на тому, що діти з ним не проживають, але він хоче їх виховувати. З аналізу всіх досліджених обставин даної справи суд приходить до висновку про те, що, попри проголошені заяви про бажання самостійно виховувати своїх дітей, відповідач наразі не готовий реально взяти на себе повну відповідальність за їх життя і виховання, емоційний контакт між батьком та дітьми не нелагоджений і без сторонньої допомоги фахівців органу опіки та піклування він не здатний самостійно налагодити цей контакт. Допоки відповідач не налагодить взаємовідносини з дітьми і не встановить з ними психологічний контакт - різка зміна середовища, відлучення дітей від старшої сестри і проживання їх разом з батьком [PERSON] спричинятиме дітям психологічну травму. Відповідач усвідомлює цей факт. За положенням ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнають учасники справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставини або добровільності їх визнання. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі всього вищевикладеного,

Outcome: approved