Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 19 травня 1979 року зареєстровано шлюб. До 2014 року вони проживали разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Рішенням Криничанського районного суду від 25 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано. У період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у 2014 році на підставі договору рішенням виконавчого комітету Криничанської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №330 від 30 листопада 1988 року їх сімї видано ордер №24 від 12 грудня 1988 року на квартиру [ADDRESS]. На час отримання квартири вони з відповідачем та дітьми проживали однією сімєю. Вищезгадана квартира є обєктом права спільної сумісної власності Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений. Перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що 19 травня 1979 р. між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 301109, виданого 19 травня 1979 року, актовий запис № 19. Під час шлюбу вони отримали квартиру №9, яка розташована по вул.Заводській, будинок 13 в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією ордеру на житлове приміщення №24 від 12 грудня 1988 року (а.с.25). У 2014 році шлюб сторін розірваний, що підтверджується копією заочного рішення Криничанського районного суду від 25 вересня 2014 року (а.с.29). У відповідності до ст.22 КпШС Української РСР квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 70 СК України вказує на те, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~ \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, враховуючи викладене, норми діючого законодавства, те, що на момент отримання квартири №9, яка розташована по вул.Заводській в будинку №13 в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON]. перебували у шлюбі, тобто вищевказана квартира є їх спільною власністю, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Задоволення позову згідно ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обовязок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved