Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «Сбербанк», треті особи: [PERSON], Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 16.04.2008 року [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» уклали кредитний договір 800003660, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 40 000,00 доларів США. Також 16.04.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений іпотечний договір № 800003660-И, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов'язання по даному кредитному договору, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору зареєстровано у Державному реєстрі іпотек за номером 9573166. 19.08.2009 року відбулась державна реєстрація змін найменування банку, а саме: найменування Закрите акціонерне товариство було змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Через неспроможність виконання третьою особою [PERSON] зобов'язань по кредитному договору та значну заборгованість, [PERSON], згідно заяви передав предмет іпотеки позивачу з метою добровільної його реалізації та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору, яка, станом на 13.10.2016 становить 338 233,59 гривень. Однак позивачу стало відомо, що на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці у позивача накладено арешт, що порушує його права як заставодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Позивач просить: - звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що накладений 05.07.2013 року постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області в рамках виконавчого провадження №38682242 (номер запису про обтяження 1580547 (спеціальний розділ); -звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що накладений 02.10.2015 року постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в рамках виконавчого провадження 39555935 (номер запису про обтяження 11460000 (спеціальний розділ). -звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що накладений 12.09.2016 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження 52132713 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження 16531399 (спеціальний розділ). Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явились, заяв, клопотань до суду не подавали. Встановлено, що згідно кредитному договору №800003660 від 16.04.2008 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у сумі 40 000,00 доларів США (а.с.7-14). Також, 16.04.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (іпотекодавець) укладений іпотечний договір №800003660-И, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов'язання по вказаному кредитному договору, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,25 га. що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.15-18). Згідно Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (№ витягу 26363384 від 01.03.2010 року) зареєстровано обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору за номером 9573166 (а.с.19). 19.08.2009 року відбулась державна реєстрація змін найменування банку, а саме: найменування Закрите акціонерне товариство було змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Згідно заяви від 12.07.2016 року [PERSON] дав згоду на реалізацію заставного майна, та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору № 800003660 від 16.04.2008 року, яка, станом на 13.10.2016 року становить 338 233,59 гривень (а.с.25, 28-30). Згідно Інформаційної довідки № 69933302 від 06.10.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, вбачається, що постановою від 05.07.2013 року Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області в рамках виконавчого провадження № 38682242 на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці у позивача, а саме: на земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] накладено арешт. Разом з тим, 02.10.2015 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в рамках виконавчого провадження 39555935, винесено постанову про арешт належної відповідачу земельної ділянки. Окрім того, 12.09.2016 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в рамках виконавчого провадження 52132713, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою також накладено арешт на все нерухоме майно відповідача (а.с.21-24, 31, 32-33). Відповідно до вимог ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Органами ДВС накладено арешт на майно боржника пізніше, аніж внесено обтяження нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці. Відповідно до ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Законом України «Про іпотеку» (ст.33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 6.4 іпотечного договору Іпотекодавцем надано Іпотекодержателю (позивачу у справі) право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя». Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. З зазначеного вище випливає, що накладення арешту на заставне майно позивача порушує його права як іпотекодержателя, оскільки унеможливлює добровільну (позасудову та поза межами виконавчого провадження) реалізацію іпотечного майна. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у ч.2,9 постанови від 03.06. 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження (в редакції що діяла до 02.06.2016 року) у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про звільнення з-під арешту заставленого майна. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ст.51 Закону України «Про виконавче провадження». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач має право на захист речового права на земельні ділянки, а саме права на звернення стягнення на іпотечне майно при невиконанні умов кредитного договору шляхом звільнення іпотечного майна з-під арешту.

Outcome: approved