Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна. Просила скасувати постанову Уманського ВДВС від 16.05.2005 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, щодо квартири [ADDRESS]; зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №1984640 від 19.05.2005року щодо квартири [ADDRESS], яка перейменована на [ADDRESS] відповідно до Розпорядження Уманського міського голови від 19.02.2016року №16-р згідно додатку Перелік вулиць і провулків міста Умані, запропонованих перейменувати. В обґрунтування позову посилалась на те, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 22.04.2014року встановлено факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] рішенням Уманського міськрайонного суду скасовано Розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Уманської міської ради та свідоцтво про право власності на жило №1549 від 08.07.1993року в частині передачі [PERSON] права спільної власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Згідно листа Уманського МВ ДВС від 06.10.2016р. №15601-9 їй стало відомо, що постановою державного виконавця Уманського МВ ДВС було накладено арешт на все нерухоме майно боржника. 24.11.2005р. державним виконавцем завершено вказане виконавче провадження за ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Відповідно до Угоди №599 про переведення боргу від 12.10.2005р. [PERSON] зобов'язалась сплатити заборгованість за спожите тепло протягом 5 днів замість [PERSON] в сумі 1051,94 грн., що і було виконано, а тому претензій від КП «Уманьтеплокомуненерго» не було. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у заяві також зазначено, що на своїх вимогах вона наполягає. Представник Уманського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з'явився, проте від відділу ДВС надійшла до суду заява з проханням розглянути справу без участі представника Уманського МВ ДВС. У заяві також зазначено, що Уманський МВ ДВС не заперечує проти зняття арешту. Дослідивши матеріали справи: копії заочного рішення Уманського міськрайонного суду від 22.04.2014р., свідоцтва про смерть, рішення Уманського міськрайонного суду від 03.11.2014р., постанова ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2005р., угоди №599 про переведення боргу, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Уманського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2005р. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS]. Угодою №599 про переведення боргу від 12.10.2005р. [PERSON] зобов'язувалась сплатити за [PERSON] борг перед Уманським КП «Уманьтеплокомуненерго». Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 22.04.2014р. встановлено факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] 03.11.2014р. рішенням Уманського міськрайонного суду скасовано розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Уманської міської ради та свідоцтво про право власності на жило №1549 від 08.07.1993 р. в частині передачі [PERSON] права спільної власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Згідно листа Уманського МВ ДВС від 24.10.2016 р. № 16503-9 в Уманського МВ ДВС на виконанні знаходилось виконавче провадження № 695/9 відкрите на підставі виконавчого листа №2-2063 від 22.11.2004р., виданого Уманським міськрайонним судом про стягнення боргу в сумі 1137,76грн. з [PERSON] на користь КП «Уманьтеплокомуненерго». Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016р., виданої державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно боржника. 24.11.2005р. державним виконавцем завершено виконавче провадження за ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. У зв'язку із закінченням терміну зберігання, виконавче провадження знищено. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, додатково повідомлено, що відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 274/5 від 25.12.2008року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно з п.9.10. Порядку, виконавчі провадження строки зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати, а суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини. У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні В Уманському МВ ДВС жодних виконавчих документів, боржником в яких виступає позивач, не перебуває, підстав для арешту зазначеного майна суду не наведено. На підставі викладеного,

Outcome: approved