Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач ЛКП «№503» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку [ADDRESS] в сумі 2945,01 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП « 503» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку по [ADDRESS]. Власником квартири № 2 цього будинку є відповідач. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не уклала договір з позивачем про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим не виконує обов'язку нести витрати за надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку. Незважаючи на відсутність договірних правовідносин, фактично такі послуги позивачем надаються, однак у зв'язку з відсутністю з боку відповідача плати за них, за період з 01.04.2011р. по 31.03.2014р. розмір заборгованості становить 2945,01 грн. Дану суму боргу просить стягнути з неї в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 14.01.2014р. Німировська О.П. позовні вимоги підтримала. Крім вищенаведеного, додатково пояснила, що позивач вживав заходів з приводу укладення між сторонами відповідного договору, копію якого направляв на адресу останньої. Проте такий договір з боку відповідача підписаний не був. В свою чергу, Дмитрик на адресу ЛКП «№ 503» усних або письмових звернень стосовно підписання угоди не направляла. Незважаючи на відсутність договірних правовідносин, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Попередньо, скерувала до суду клопотання, яке по своєму змісту є запереченням проти обґрунтованості позову. Оскільки правовідносини між сторонами не ґрунтуються на правочині, вважає, що в неї відсутні зобов'язання перед позивачем. В такому випадку не може існувати заборгованості, і відповідно така не може бути стягнута примусово. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється власником та проживає в квартирі [ADDRESS], в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію довідки ЛКП «№ 503» від 15.04.2014р. про склад сім'ї та прописку (а.с.11). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно представленого розрахунку заборгованості відповідача за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку (а.с.12), її розмір за період з 01.04.2011р. по 31.03.2014р. становить 2945,01 грн. Суд приймає такий розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідач не представила, та відповідно, ухвалює рішення про стягнення такої суми в примусовому порядку. При цьому, мотиви заперечення щодо відсутності договірних правовідносин між сторонами не можуть бути підставою для залишення позовної вимоги без задоволення. Як зазначив ВСУ, під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення ВСУ прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Оскільки послуги по утриманню будинку та прибудинковою територією позивачем надаються, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено ряд договорів, укладених позивачем з комунальними службами (а.с.3-10), а практика ВСУ в силу вимог процесуального законодавства є обов'язковою для суду, підстави для відмови в позові саме через відсутність між сторонами договірних правовідносин відсутні. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.26). На підставі наведеного та

Outcome: approved