Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги позивачкою неодноразово уточнювались, зокрема 27.01.2014 року, 26.05.2014 року. В остаточній редакції позову позивачка просить: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №2-3979 від 24.12.2009р., видане відповідачу після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №2-3982 від 24.12.2009р., видане відповідачу після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - встановити факт постійного проживання [PERSON], померлого [INFO] року, разом по день смерті зі своїм батьком [PERSON], померлим [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]; - визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 6,25 га в КСП «Промінь» с. Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП №0184204, виданим 27.05.1997 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0204, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року; - визнати за відповідачем право власності на земельну частку (пай) розміром 6,25 га в КСП «Промінь» с. Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП №0184203, виданим 27.05.1997 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0203, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що[INFO]року померїї батько [PERSON]. На час смерті її діда [PERSON], померлого [INFO] року, її батько постійно проживав разом із ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою Новостепанівської сільської ради Новомосковського району. За життя її дід володів двома земельними частками (паями) розміром 6,25 га кожна в КСП «Промінь» с. Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідчених сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії ДП №0184203, ДП №0184204, виданих 27.05.1997 року. Її батько [PERSON] не встиг оформити спадщину після смерті свого батька і [INFO] року помер. Після звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй стало відомо, що спадщину після смерті її діда [PERSON] прийняли інші двоє синів [PERSON] - відповідач і [PERSON], який не встиг оформити спадщину і [INFO] року помер. Таким чином, відповідачу видано два свідоцтва про право на спадщину на дві земельні частки (паї) після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивачка вважає, що оскільки її батько [PERSON] постійно проживав разом із своїм батьком [PERSON] на день його смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину і мав право на її отримання. Після смерті свого батька [PERSON] позивачка має право на отримання спадщини у вигляді вказаних земельних часток (паїв) і вважає, що спадщина повинна бути розподілена між нею та відповідачем в порядку, зазначеному у позові. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник надавсуду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві від 05.02.2013 року просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину земельних ділянок визнає.В своїх заявах від 13.02.2014 року відповідач також просить суд розглянути справу без його участі, уточнений позов від 27.01.2014 року та від 12.06.2014 року про встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом по день смерті зі своїм батьком [PERSON], померлим [INFO] року, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу 24.12.2009 року за №2-3979, визнання права власності на земельну ділянку, відповідач визнає та просить задовольнити (а.с.103). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.12). За життя [PERSON] належало право на дві земельні частки (паї) розміром 6,25 га кожна в КСП «Промінь» с. Гнатівка Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідчене сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії ДП №0184203, ДП №0184204, видані 27.05.1997 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстровані в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №№0203, 0204 відповідно (а.с.14,15). На час смерті [PERSON] з ним постійно проживав за адресою: [ADDRESS] його син [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Новостепанівської сільської ради Новомосковського району від 13.06.2012 року (а.с.10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, діти спадкодавця відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, і мав право на отримання спадщини, оскільки постійно проживав з ним на час її відкриття. Однак [PERSON] не звертався до нотаріальної контори щодо оформлення своїх прав на спадщину після смерті свого батька. За таких обставин суд вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON] разом по день смерті зі своїм батьком [PERSON], померлим [INFO] року. Судом встановлено, що [PERSON] мав ще двох синів - [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.82). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв такожйого син [PERSON] шляхом подання до державної нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1269 ЦК України (а.с.37). 24.12.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво за реєстровим № 2-3979 про право на спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частини права на дві вищезазначені земельні частки (паї) (а.с.6). Із вказаного свідоцтва також вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна [PERSON] не видавалося. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.79). Після його смерті [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання до державної нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1269 ЦК України (а.с.77). 24.12.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво за реєстровим № 2-3982 про право на спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частини права на дві вищезазначені земельні частки (паї) (а.с.88). Із вказаного свідоцтва також вбачається, що свідоцтво видано через те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відповідач отримав у спадщину право на дві вищезазначені земельні частки (паї). [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть та про народження (а.с.16,13). Оскільки згідно ст. 1261 ЦК України діти спадкодавця відносяться до першої черги спадкоємців за законом, позивачка має право на отримання спадщини після смерті свого батька. Позивачка 15.03.2012 року звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька (а.с.9), але до цього часу її спадкові права не оформлені. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що видані відповідачу свідоцтва про право на спадщину підлягають визнанню недійсними в тій частині, в якій спірне спадкове майно після смерті [PERSON] належало [PERSON], і за позивачкою слід визнати право на цю частину спадкового майна в порядку спадкування після смерті її батька. При цьому, суд виходить із наступного. З огляду на положення ст. 1267 ЦК України щодо рівності часток спадкоємців у спадщині та ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] спадщина у вигляді права на спірні земельні частки (паї) повинна була бути розподілена між його трьома синами, які прийняли спадщину, в рівних частинах - по 1/3 частині кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Отже, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом, зокрема, визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що при видачі відповідачу свідоцтва від 24.12.2009 року за реєстровим № 2-3979 про право на спадщину після смерті [PERSON] було порушено спадкові права батька позивачки [PERSON] і, відповідно, і її права як його спадкоємиці. З цих підстав вказане свідоцтво підлягає визнанню недійсним в частині видачі свідоцтва на 1/6 частину права на спірні земельні частки (1/2 частина, на яку було видано свідоцтво, - 1/3 частина, на яку мав право відповідач,= 1/6). Оскільки померлий [INFO] року [PERSON] також мав право на 1/3 частину спадщини після смерті батька [PERSON], то з аналогічних причин і в тій же частині (1/6) підлягає визнанню недійсним і видане відповідачу свідоцтво від 24.12.2009 року за реєстровим № 2-3982 про право на спадщину після смерті [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на зазначене та на підставі ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України суд вважає, що батько позивачки [PERSON] за життя мав право на отримання спадщини у вигляді 1/3 частини права на спірні земельні частки (паї) і в цій частині за позивачкою слід визнати право на вказане спадкове майно в порядку спадкування. При цьому, за позивачкою належить визнати не право власності на земельну частку (пай), як того просить позивачка, а право на відповідну частину права на земельну частку (пай), оскільки саме це право входить до складу спадщини і посвідчується відповідними сертифікатами. У той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині поділу спадщини у вигляді двох земельних часток (паїв) між позивачкою і відповідачем та визнання за кожним із них права власності на різні (окремі) земельні частки, з наступних причин. Діючим законодавством України не передбачений судовий спосіб поділу спадщини між спадкоємцями. За наявності наміру розподілити спадщину між собою сторони мають право звернутись до органів нотаріату. Крім того, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивачка просить визнати право власності на земельну частку (пай) за відповідачем, а відповідач з такими вимогами до суду не звертався, то вони розгляду та задоволенню не підлягають. Також, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки, на думку суду, його задоволення у тому обсязі, в якому просить позивачка, буде суперечити діючому законодавству України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial