Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Заявниця є єдиною спадкоємицею за заповітом всього майна, що належало померлій. Заява про прийняття спадщини подана у встановлений законодавством термін. [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] через відсутність документу, що підтверджує право власності на вказану квартиру. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позов підтримала, просила задоволити, визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, оскільки остання, будучи єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], позбавлена можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно. Представник відповідача - Літовкіна Л.В. в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши спадкову справу померлої [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 2887. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS]. Квартира загальною площею 33,3 кв. м, житловою - 17,1 кв. м, коридор - 4,3 кв. м, кухня - 7,4 кв. м, житлова кімната - 17,1 кв. м. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності згідно з свідоцтвом про право власності б/н, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому 26.03.1997 року. Згідно з ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, упродовж вставленого законом шестимісячного строку, [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вона є єдиною спадкоємицею всього майна на підставі заповіту, складеного померлою за життя. Позивачці 20.01.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що залишилася після смерті [PERSON], через відсутність документу, що підтверджує право власності на вказану квартиру. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто з моменту, як спадкодавець фактично прийняв її, успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном, але доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може розпоряджатися майном. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка будучи спадкоємцем за заповітом, з незалежних від неї підстав позбавлена можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на квартиру. Належність спадкодавцю права на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] документально підтверджено. За таких обставин, суд вважає за можливе задоволити вимоги [PERSON], визнавши за нею право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved