Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка у березні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 серпня 1997року помер її батько [PERSON], 22 липня 2005 року померла її бабуся [PERSON], спадщина після її смерті відкрилась на будинок № 69 по вул. 14 Грудня в\~ м Черкаси, який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 лютого 1995 року (1/24 частини), рішення суду від 23 листопада 1964 року (3/4 частини), 5/24 частини будинку [PERSON] успадкувала після смерті сина [PERSON], однак юридично не оформила. 13 квітня 1989 року [PERSON] склала заповіт, яким 3/4 частини будинку заповіла своїм дочкам [PERSON], [PERSON], в іншій частині спадщина не охоплена заповітом, тому спадкування здійснюється за законом. Відповідачі спадщину прийняли, подавши в установлений законом строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Позивачка не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки батько не підтримував з нею стосунків після розлучення з її матірю, а тому до 2011 року не знала про смерть батька. З 2011 року неодноразово зверталась до суду з питання поважності причини пропуску строків для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, тому звернулась з даним позовом з інших підстав. На момент відкриття спадщини у серпні 1997 року до даного часу проживає у глухому селі в Рівненській області, на момент відкриття спадщини після смерті батька мала молодий вік та була юридично необізнана з порядком прийняття спадщини, крім того 01 квітня 1997 року у позивачки народилась донька, за якою доглядала до досягненням дитиною трьох років, 28.06.2000р. у позивачки народився син і тому вона здійснювала догляд за дітьми, 15.04.2010року народився ще один син, наявність трьох дітей унеможливлювала поїздку в м.Черкаси, крім того тільки у 2013 році позивачка в судовому порядку встановила факт родинних відносин з спадкодавцями. Просила суд визнати поважними причини пропуску строків для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 17 серпня 1997 року та [PERSON], яка померла 12 липня 2005 року, продовжити строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до трьох місяців з дня набрання рішенням у справі законної сили, визначити додатковий строк для прийняття для подання заяви про спадщини після смерті [PERSON] - один місяць з дня набрання рішенням у справі законної сили. \~ \~ В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON] позов підтримав, просив задоволити. Відповідачка [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Як пояснила відповідачка [PERSON], тільки в 2011 році вона дізналась про місце проживання племінниці, оскільки звязок з нею був втрачений після розлучення її брата з матірю позивачки. Коли колишня дружина брата з донькою виїхали до Рівненської області, вони деякий час спілкувались та їздили у гості, брат сплачував аліменти, однак потім мати позивачки змінила місце проживання, про що їм не повідомила, після цього родинні звязки припинились. Відповідачка [PERSON] в ході розгляду справи позов не визнала, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в наданому суду запереченні вказувала, що позивачка без поважних причин не підтримувала родинних відносин з своїми батьком та бабусею, які за життя тяжко хворіли та потребували допомоги, після їх смерті позивачка не приїздила на похорони, тому заперечувала права позивачки на спадкування, просила суд відмовити у позові. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] помер 17.08.1997 року, після його смерті відкрилась спадщина на 5/24 частин будинку № 69 по вул. 14 Грудня в м.Черкаси, яка належала померлому на підставі свідоцтва на прово на спадщину за заповітом від 25.02.1995 року. Заповіт померлий не залишив, спадкова справа не заводилась. Мати померлого [PERSON] фактично прийняла, але не оформила спадщину, оскільки сумісно проживала та була зареєстрована з померлим на день його смерті. 12.07.2005р. померла [PERSON], після її смерті залишилась спадщина у вигляді будинку № 69 по вул. 14 Грудня в м.Черкаси , належного останній на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.1995 року (1/24 частина), на підставі рішення суду м.Черкаси від 23.11.1964 року (3/4 частин будинку), 5/24 частини спадкодавець успадкувала після смерті сина [PERSON], однак спадкові права не оформила. [PERSON] залишила заповіт від 13.04.1989 року, згідно з якимо ? частину будинку № 69 по вул. 14 Грудня в м.Черкаси заповіла відповідачам, в іншій частині спадщина не охоплена заповітом. Спадкоємцями за законом та за заповітом є відповідачі, які 11.10.2005р. звернулись з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа заведена у Першій [PERSON] державній нотаріальній конторі 11.10.2005р. 17.06.2015р. відповідачам були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом у рівних частках на ? частини житлового будинку по вул.14 Грудня, 69, та свідоцтва про право на спадщину за законом у рівних частках на 1/24 частину вказаного житлового будинку. Позивачка [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] та онукою спадкодавця [PERSON] В установлений законом строк з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та бабусі позивачка не звернулась. Прийняти спадщину у нотаріальному порядку позивачка не має можливості, оскільки відповідачка [PERSON] не надає згоду на прийняття нею спадщини. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15.03.2012 року, залишеним без зміни Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2012 відмовлено в позові [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням суду від 11.04.2013 року встановлений факт родинних відносин між [PERSON] ([PERSON]) Л.В.14.03.1979 р.н. та її батьком [PERSON] [INFO] Рішенням Соснівського районного суду від 11.10.2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26.12.2013 року відмовлено у позові [PERSON] про продовження строку прийняття спадщини, [PERSON] відмовлено у позові про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.11.2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2015року, ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 визнано за [PERSON] право власності на 5/48 частин будинковолодіння № 69 в м. Черкаси по вул.14 грудня, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка фактично прийнята, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до довідки № 30.11.2010р. [PERSON], [INFO], з 1985 року по даний час проживає в [INFO], з 31.01.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 25.03.2003р., має неповнолітніх дітей [PERSON], 01.04.1997р.н., [PERSON], 28.06.2000р.н., [PERSON], 15.04.2010р.н. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] дали покази, що за життя [PERSON] висловлювала бажання розшукати онучку. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка вказувала, що за життя батька та бабусі вони не спілкувались, тому тільки у 2011 році дізналась про смерть спадкодавців у 1997 та 2005 роках. У попередніх позовах їй було відмовлено за недоведеністю того, що до 2011 року вона не знала про смерть батька та бабусі, в той час як обставини в обґрунтування поважності причин пропуску строків про прийняття спадщини не досліджувались та не встановлювались - проживання її у віддаленому селі, наявністиь трьох дітей, молодий вік та юридична необізнаність на момент відкриття спадщини після смерті батька через кілька місяць після досягнення повноліття та народження дитини. Згідно із роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 17.08.1997 року, то правовідносини сторін регулюються ЦК УРСР. Відповідно до ст. ст. 548, 549 вказаного Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Згідно ст. 550 ЦК України строк для прийняття спадщини може бути продовженим судом, якщо він визнає причини такого пропуску поважними. Враховуючи вищевикладене, правила ст. 550 ЦК України в редакції\~\~ 1963 року можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність спадкового майна або інформації про спадкову масу, то положення вказаної норми не застосовуються. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004р., то правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~\~цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які також пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що наведені позивачкою обставини не свідчать про поважність причин пропуску нею строків для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], тому позов не підлягає до задоволення. Відмовляючи у позові, суд виходить з того, що причина пропуску строків для прийняття спадщини не може бути визнана поважною без установлення об'єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Наведені позивачки причини пропуску строків для прийняття спадщини є неповажними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення передбачених законом дій, оскільки на момент відкриття спадщини у серпні 1997 року позивачка досягла повноліття, перебувала з січня 1997 року у зареєстрованому шлюбі та народила дитину, отже мала повний обсяг дієздатності, проживаючи у віддаленому селі та здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, позивачці ніщо не перешкоджало через засоби поштового зв'язку спілкуватись з батьком та бабусею, цікавитись про їх життя та здоровя, а після їх смерті подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказуючи на відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed