Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за послуги з центрального опалення у розмірі 10 297 грн. 55 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання енергії населенню. Тарифи з опалення та гарячого водопостачання ЛКП «Залізничнетеплоенерго» для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідачі є власниками квартири за адресою: м. Львів, вул. Караджича, 29б/58 і у повному обсязі отримують послуги з центрального опалення, які надає ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актом від 10.10.2016 р. Площа квартири відповідачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається навантаження. Будинок відповідачів обладнаний лічильником опалення і щомісячно ЛКП «Залізничнетеплоенерго» отримує показники використаної теплової енергії. Договір між відповідачами і позивачем про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання не укладено, проте зобовязання сторін виникають із закону. Плату за спожиті послуги споживачі зобовязані вносити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Однак відповідачі не виконують покладені на них обовязки, зокрема за період з 01.09.2014р. по 30.06.2017р. допустили заборгованість за надані їм послуги, а тому ЛКП «Залізничнетеплоенерго» зверталося із заявою до Залізничного районного суду м. Львова про видачу судового наказу щодо стягнення із відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію, який було видано 04.07.2017р., однак ухвалою суду від 02.10.2017 р. скасовано. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2018 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам визначено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідачі надали суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечили та як на підставу своїх заперечень вказали на відсутність договору про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання між ними та позивачем. Крім цього, вказали, що перед початком опалювального сезону 2015-2016 р. встановили лічильник теплової енергії, однак позивач продовжував нараховувати плату за використання теплової енергії за нормами загальнобудинкового лічильника. Позивач, у визначений пятиденний строк відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповіді на відзив не подав. Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками та зареєстровані у квартирі №58 будинку №29б на вул. Караджича у м. Львові, що стверджується копією довідки з місця проживання про склад сімї та прописки /а.с.6/. Як вбачається із долучених до матеріалів справи відомостей про нарахування та оплату послуги за центральне опалення відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] допустили виникнення заборгованості за період з вересня 2014 р. по червень 2017 р. у вказаній квартирі, розмір якої станом на 27.07.2017 року становить 10297,55 грн./а.с.7/. Факт надання теплоносія до будинку № 29б на вул. Караджича у м. Львові підтверджується актом від 10.10.2016 р. № 516 та актами, долученими до матеріалів справи за 2014, 2015, 2016 та 2017 роки /а.с.8-27/. 04.09.2017р. Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» заборгованості в сумі 10297 грн. 55 коп. за спожиту теплову енергію та 800 грн. судового збору, однак ухвалою від 02.10.2017 року судовий наказ було скасовано. У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди,\~житлового комплексу\~або комплексу будинків і\~споруд є власник або юридична особа,\~яка\~за\~договором\~з власником утримує на балансі відповідне майно,\~а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність\~за\~його\~експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Постанови КМ України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Відтак, у даному випадку, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, є юридичною особою, господарюючим субєктом, згідно його статуту має на меті отримання прибутку, а серед видів його діяльності, зазначених у статуті та у відомостях, що містяться в ЄДРПОУ, є надання теплової енергії усім категорії споживачів. Однак, як встановлено судом, відповідачі отримавши послуги з централізованого опалення квартири, від виконання обовязку по оплаті наданих послуг ухилилися та допустили утворення заборгованості. Суд критично оцінює покликання відповідачів на те, що ними у 2015 році встановлено лічильник теплової енергії у своїй квартирі, а тому позивач мав враховувати покази такого, а не проводити нарахування використаної теплової енергії по загальних тарифах, оскільки відповідачі не надали суду жодних доказів, що встановлення лічильника погоджено із балансоутримувачем будинку і проведено його опломбування відповідно до вимог законодавства. Крім цього, відповідачами не надано доказів здійснення оплати по показах встановленого ними лічильника теплової енергії. Також, суд не приймає до уваги покликання відповідачів на те, що оскільки між сторонами не укладено договору про постачання послуг з центрального опалення, то у відповідачів не має заборгованості перед позивачем, виходячи з наступного. Згідно п.1 ч.3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом.3 ч.2 ст. 21 Закону визначено, що виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином,\~законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання відповідачами суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які постачає позивач. Відтак, незалежно від наявності укладеного договору між сторонами, законодавством передбачено обовязок відповідачів здійснити оплату послуг, які вони фактично отримали. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі отримали за спірний період послуги з центрального опалення належної якості, мали обовязок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, а тому, оскільки відповідачами допущено утворення заборгованості в розмірі 10297,55 грн. за період з вересня 2014 р. по червень 2017 р., тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. За подання заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 800 грн., а також сплачено за подання позовної заяви про стягнення боргу судовий збір у розмірі 800 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача слід стягнути порівно 1600.00 гривень судового збору.

Outcome: approved