Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. У звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, проживають окремо вже протягом тривалого часу, не мають бажання надалі проживати разом, позивачка просить суд розірвати шлюб. Крім позовної вимоги про розірвання шлюбу позивачка також заявляє вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтовуючи це тим, що відповідач ухиляється від їх сплати. Також просить суд постановити рішення про стягнення аліментів по взаємному утриманню подружжя, в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала частково: позовні вимоги про стягнення аліментів по взаємному утриманню подружжя просить залишити без розгляду; в решті заявлених позовних вимог просить задоволити його повністю. Відповідач позов про розірвання шлюбу не визнав; позов про стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково. Пояснив, що він не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини, а хоче допомагати дитині шляхом купівлі речей чи продуктів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, його добровільність. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають різні характери, різні погляди на життя; між сторонами відсутні взаєморозуміння; позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. Позивачка в категоричній формі заявила, що не бажає ні примирення, ні подальшого проживання з відповідачем. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя. За таких умов надання сторонам строку на примирення буде суперечити нормам громадської моралі. Тому суд дійшов висновку, що сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За таких умов позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. виходячи з положень ст. ст. 110,\~112 СК України. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідач не надає допомоги на її утримання. Отже, відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 183 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обовязок з утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Діючим СК України не передбачена можливість для відмови в позові про стягнення аліментів за умови, якщо батько дитини бере на себе зобовязання купувати дитині речі чи продукти харчування на власний розсуд; або коли він відкриватиме на імя дитини накопичувальний рахунок. Норми СК України чітко визначають, що аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина; і таке стягнення відбувається або в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку (доходів). Суд враховує положення статтей 180, 181, 182, 183 СК України та аналізуючи зібрані у справі докази дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved