Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 25 грудня 2004 року актовий запис про шлюб № 587 складений Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеса, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що на протязі більше трьох років шлюбно-сімейні відносини припинені через несумісність характерів, непорозуміння та різні погляди на життя. На даний час проживають кожен з подружжя окремо, спільного бюджету не мають, взаємні права на обов`язки відсутні, діти проживають разом з позивачкою та будуть проживати після розірвання шлюбу та спору з цього приводу не існує. Примирення між сторонами неможливе. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про те, що б справу слухати у її відсутність на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, позов визнає просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, відповідач позов визнав, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що на протязі більше трьох років шлюбно-сімейні відносини припинені через несумісність характерів, непорозуміння та різні погляди на життя. На даний час проживають кожен з подружжя окремо, спільного бюджету не мають, взаємні права на обов`язки відсутні та між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved