Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500939877, згідно з умовами якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 47876,47 грн., а [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та додатком № 1 до нього. Зазначив, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.10.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 71474,48 грн., яка складається з наступного: 46296,13 грн. заборгованість за кредитом; 9205,30 грн. заборгованість за відсотками; 13573,05 грн. заборгованість по комісії та 2400,00 грн. штраф. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 71474,48 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак, подав разом з матеріалами позовної заяви клопотання в якому просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позов, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1649150 6/89425 0003625 1), врученого за довіреністю 19.12.2015 року; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1664552 0/89425 0003676 6), врученого за довіреністю 23.01.2016 року; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1701262 8), що повернулося на адресу суду 30 березня 2016 року з довідкою за закінченням терміну зберігання. Відповідач про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Ч. 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку. Як встановлено з матеріалів справи, 14.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500939877, згідно з умовами якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 47876,47 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 15.05.2019 року. Одержання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується копією заяви-анкети на отримання кредиту від 14.05.2014 року та випискою по особовим рахункам з 14.05.2014 р. по 15.10.2015 р. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500939877 від 14.05.2014 року, судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.10.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 71474,48 грн. та складається з наступного: 46296,13 грн. заборгованість за кредитом; 9205,30 грн. заборгованість за відсотками; 13573,05 грн. заборгованість по комісії та 2400,00 грн. штраф за останній календарний рік від 14.05.2015 року. Відповідно до п. 4 кредитного договору, позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісії, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем ПАТ «Альфа-Банк» надсилалася на адресу відповідача вимога про дострокове повернення кредиту вих. № 90791-102-б/б від 26.10.2015 року з проханням добровільного погашення заборгованості, однак, дане повідомлення відповідачем було проігноровано, заборгованість у наданий термін 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з дати відправлення цієї вимоги не погашена. Відповідно до п. 5 кредитного договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В порядку вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити прострочене тіло кредиту та комісію. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою визначено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Зокрема, за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того, у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 71474,48 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складають 1218,00 грн.

Outcome: approved