Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0900 га, кадастровий номер 1822082500:02:001:1394, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і розташована в [ADDRESS], а також на земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822082500:02:001:1395, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, і розташована в с. Зарічани, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування від 23.01.2007 року вона є власником спірних земельних ділянок. Однак, після укладення вказаного договору вона не отримала нових державних актів про її право власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві вона не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на ці земельні ділянки. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання також не з'явилися, однак представник Реєстраційної служби звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду, а представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,0900 га, кадастровий номер 1822082500:02:001:1394, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і розташована в [ADDRESS], а також земельної ділянки, площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822082500:02:001:1395, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, і розташована в с. Зарічани, Житомирського району. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю серії, виданого 12.02.1996 року на ім'я [PERSON], згідно якого остання була власником спірних земельних ділянок (а.с. 10), договором дарування частини житлового будинку та земельної ділянки від 23.01.2007 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала вказані земельні ділянки позивачці (а.с. 7-8), витягами з Державного земельного кадастру №НВ-1800920042014 та №НВ-1800920002014 від 07 березня 2014 року, у відповідності до якого 07.03.2014 року здійснено державну реєстрацію спірних земельних ділянок і їм присвоєно кадастрові номери 1822082500:02:001:1394 та 1822082500:02:001:1395 (а.с. 11, 14), а також рішеннями державного реєстратора Реєстраційної служби №11629552 від 14.03.2014 року та №11798331 від 21.03.2014 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на ці земельні ділянки, оскільки остання після укладення вказаного договору дарування не отримала нових державних актів (а.с. 5-6). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірні земельні ділянки, які їй належать, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved