Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач - Любашівська районна державна адміністрація звернулася до суду із позовом до [PERSON], Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області про визнання недійсним нотаріально-посвідченого договору оренди від 22 листопада 2000 року. В обґрунтування вимог позивач вказував, що на підставі рішення Троїцької сільської ради Любашівського району № 99 від 15.11.2000 року між [PERSON] та Троїцькою сільською радою 22 листопада 2000 року укладено та нотаріально посвідчено договір оренди, за умовами якого сільська рада передала , а відповідач [PERSON] прийняв на умовах тимчасового користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 53,7 га, /42,7 га - водне дзеркало, 11 га -болота/ для риборозведення строком на 25 років. Земельна ділянка розташована за межами населеного пункту /с.Катеринівка/ на території Троїцької сільської ради, орендна плата визначена в розмірі 25 грн. за 1 гектар земельної ділянки, що становить 1342 грн. 50 коп. в рік, без можливості індексації. Позивач просив визнати зазначений договір недійсним, вказуючи зокрема на те, що Троїцька сільська рада на момент укладання оскаржуваного договору не була наділена такими повноваженнями, так як спірний ставок являється водним об»єктом загальнодержавного значення та відповідно до ст.51 Водного кодексу України орендодавцями водних об»єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Оскаржуваний договір не містить ряд істотних умов, що є підставою для визнання його недійсним, зокрема не передбачено індексацію орендної плати, відсутнє визначення форм платежу, не встановленні чіткі умови використання і обтяження щодо її використання, не визначеного сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об»єкта оренди чи його частини. В наступному об»єкту оренди не присвоєно кадастровий номер. Оскаржуваний договір не погоджувався із Державним управлінням екології та природних ресурсів в Одеській області, що не відповідає вимогам ст..51 ч.7 Водного кодексу України в редакції станом на 21.09.2000р./. [PERSON] не міг приступати до використанні водних ресурсів для розведення та вирощування риби без дозволу на спеціальне водокористування. Крім того, оскаржуваний договір не приведено у відповідність до діючого законодавства України, а саме не забезпечено переукладання оскаржуваного Договору за встановленою типовою формою договору оренди водних об»єктів, яка затверджена Постановою КМУ від 29.03.2013 р. № 420, не переглянуто розмір орендної плати, не забезпечено виготовлення водогосподарського паспорту та правил експлуатації ставка, не забезпечено виготовлення водогосподарського паспорту та правил експлуатації ставка. Представник позивача - Григоренко О.В., який діяв на підставі доручення, в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі: Представник Троїцької сільської ради Колонтай В.М., який діяв на підставі доручення, в судовому засіданні пояснив, що заперечень по справі немає та позов просив задовольнити. [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] просили в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що договір оренди був укладений відповідно до закону та ставок не являється водним об»єктом загальнодержавного значення, крім того пропущено строк позовної давності. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що договір відповідає вимогам законодавства, яке діяло на той час. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. 15 листопада 2000 року Троїцька сільська рада Любашівського району прийняла рішення № 99, згідно якого вирішила погодити оренду землі водного фонду [PERSON] загальною площею 53,7 га, в тому числі води 42,4 га та болота 11 га терміном на 25 років для риборозведення /а.с.9/. В подальшому на підставі зазначеного рішення, між [PERSON] та Троїцькою сільською радою 22 листопада 2000 року укладено та нотаріально посвідчено договір оренди, за умовами якого сільська рада передала, а відповідач [PERSON] прийняв на умовах тимчасового користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 53,7 га, /42,7 га - водне дзеркало, 11 га -болота/, що знаходиться на території Троїцької сільської ради, в селі Катеринка Любашівського району Одеської області, для риборозведення строком на 25 років. Орендна плата визначена в розмірі 25 грн. за 1 гектар земельної ділянки, що становить 1342 грн. 50 коп. в рік. Розмір орендної плати переглядатиметься в сторону збільшення при зміні ставок земельного податку. Згідно ст.1 Земельного кодексу України /в ред.1990 р./ гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря регулюються спеціальним законодавством України і Республіки Крим. Відповідно до ст.2 Водного кодексу України, водні відносини в Україні регулюються цим кодексом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими актами законодавства. Статтею 3 Водного кодексу України встановлено, що усі води (водні об»єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать штучні водойми (ставки). Порядок передачі в оренду озер, водосховищ, інших водних об'єктів регулюється ст.51 Водного кодексу України. Відповідно до зазначеної статті у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Орендодавцями водних об'єктів (їх частин) місцевого значення є Верховна Рада Автономної Республіки Крим і обласні ради. Окремі повноваження щодо надання водних об'єктів (їх частин) місцевого значення в користування Верховна Рада Автономної Республіки Крим та обласні ради можуть передавати відповідним органам виконавчої влади на місцях чи іншим державним органам. Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Крім того, положенням статті 19 Земельного кодексу України (в ред.1990 р, яка діяла на момент підписання договору оренди) було передбачено, що сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств, торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Таким чином, статтею 19 ЗК України було закріплено вичерпний перелік повноважень сільських рад, до яких надання в користування земель водного об»єкту не відносилося. Як встановлено судом, спірний водний об'єкт належить до водного об'єкту загальнодержавного значення. Згідно листа Одеського обласного управління водних ресурсів № 692/21/10 від 03.04.2014 року водний об»єкт біля села Катеринівка на території Троїцької сільської ради Любашівського району, розташований на балці б.Меланкуца, що є притокою р.Тілігул - водного об»єкту загальнодержавного значення. Зазначене свідчить про відсутність у Троїцької сільської ради Любашівської районного району повноважень щодо розпорядження вказаним об»єктом загальнодержавного значення, ставком , що розташований на території Троїцької сільської ради Любашівського району. Крім того, відповідно до ч.7 ст.51 Водного кодексу України передбачено, що право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства, однак дані вимоги закону теж виконані не були. Ст.48 ЦК України в ред.1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. З огляду на вказане, договір від 22 листопада 2000 серії АВО № 258623, укладений між Троїцькою сільською радою Любашівського району Одеської області та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстру за № 2511 є недійсним. Посилання позивача на те, що в подальшому договір оренди сторонами не приведено у відповідність до діючого законодавства України, суд до уваги не приймає, так як вказані обставини не являються підставою для визнання договору недійсним. Представник позивача просив застосувати строк позовної давності, однак як встановлено в судовому засіданні позивач дізнався про наявність договору оренди лише 15 травня 2013 року, коли Троїцька сільська рада звернулася до позивача із проханням внести зміни по нарахуванню орендної плати до зазначеного договору оренди /а.с.33/, в зв»язку із чим суд приходить до висновку, що строк позовної давності не сплив. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.88 ЦК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягають судові витрати по справі в рівних частках. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved