Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач Каланчацька районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позбавити відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів на користь органу опіки та піклування аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на обліку у службі у справах дітей районної державної адміністрації, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах з жовтня 2015 року. Батьки ухиляються від виконання батьківських обов»язків. Відповідачі, як подружжя, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно наказу директора дитячого будинку «Радість» від 26 жовтня 2015 року № 155 дитина зарахована до дитячого будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради міста Каховка та знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідачі не цікавляться життям сина, його фізичним та розумовим розвитком, будь-якої матеріальної допомоги дитині не надають. Відповідно до листа адміністрації дитячого будинку «Радість» батько за час перебування дитини у закладі відвідував його лише двічі, а мати не відвідували сина взагалі. Питання про належне виконання відповідачами батьківських обов»язків розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 24 листопада 2016 року, в ході вирішення якого батько зобов»язувався відвідати сина та вжити заходів по поверненню дитини в сім»ю. Однак, відповідач [PERSON] не здійснив будь-яких дій, спрямованих на повернення дитини та не відвідував сина. Мати взагалі не цікавиться життям дитини та жодного разу не була присутня на засіданні комісії, куди викликалася не одноразово. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів від 02 жовтня 2015 року, 21 березня 2016 року та 15 березня 2017 року умов для повернення та проживання дитини не створено, у будинку антисанітарні умови, відсутня постільна білизна, вікна в будинку розбиті, продукти харчування в обмеженій кількості. Крім того, відповідач [PERSON] 31 січня 2017 року притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов»язків. Представник позивача Каланчацької районної державної адміністрації Хребір Олена Михайлівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у позові, оскільки відповідачі фактично самоусунувся від виховання та утримання сина. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідачі фактично відмовилися надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у їх відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 150, 164, 166 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»,передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на обліку у службі у справах дітей районної державної адміністрації, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах з жовтня 2015 року. Згідно наказу директора дитячого будинку «Радість» від 26 жовтня 2015 року № 155 дитина зарахована до дитячого будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради міста Каховка та знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідно до листа адміністрації дитячого будинку «Радість» батько за час перебування дитини у закладі відвідував його лише двічі, а мати не відвідували сина взагалі. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів від 02 жовтня 2015 року, 21 березня 2016 року та 15 березня 2017 року умов для повернення та проживання дитини не створено, у будинку антисанітарні умови, відсутня постільна білизна, вікна в будинку розбиті, продукти харчування в обмеженій кількості. Крім того, відповідач [PERSON] 31 січня 2017 року притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов»язків, що відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, враховується судом, як обставина, що не потребує доказування. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які неодноразово приймали участь в обстежені житлово-побутових умов відповідачів, в судовому засіданні пояснили, що відповідачі не підкуються про сина, дитина часто залишалася без нагляду та була голодна. Відповідачі систематично вживають алкогольні напої та не цікавляться життям сина. Житлово - побутові умови для дитини не належні. Згідно висновку Каланчацької районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, відповідачів визнано доцільним позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оскільки беззаперечно є факт свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками по відношенню до сина, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, ту обставину, що відповідачі не надають сину будь-якої матеріальної допомоги, майновий стан, відсутність у відповідачів постійного місця роботи, суд вважає за можливе стягувати з відповідачів аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. та 640 грн., а всього 1280 грн.

Outcome: approved