Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,1кв.м., житловою площею 40,7кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12 травня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що її батько [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Майський», при житті у 1987 році він повністю сплатив пайовий внесок у розмірі 6385 рублів та отримав у власність 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки вищевказаної квартири. Позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є єдиною спадкоємицею за законом та прийняла спадщину відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, а тому просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ЖБК «Майський» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення вказаних позовних вимог. Ознайомившись із матеріалами справи та наданими сторонами доказами суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] помер 12 травня 2014 року в місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №774214 від 13.05.2014 року, актовий запис №951 від 13 травня 2014 року, зареєстрований Жовтневим відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася 24 червня 1970 року в місті Жданові (колишня назва міста Маріуполя) Донецької області, її батько [PERSON], мати [PERSON], актовий запис №971 від 29.06.1970 року. 29.11.1985 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Відповідно до ордеру № 00893, виданому 18.07.1986 року [PERSON], сімя якого складається з однієї людини надано право заняття однієї кімнати площею 10,6кв.м. у квартирі [ADDRESS] на підставі списку ЖБК «Майський». Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 24 червня 1994 року уклали шлюб, актовий запис №1067 зареєстрований 24.06.1994 року у Богородському ВРАГС міста Москви Російської Федерації. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.02.1996 року [PERSON] успадкувала 4/1000 частки трикімнатної квартирі [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], яка померла 07.08.1995 року. Зазначене Свідоцтво зареєстровано в Маріупольському БТІ 19.02.1996 року. Із довідки №88 від 10.11.2015 року, наданої головою ЖБК «Майський» вбачається, що [PERSON] повністю виплачено вартість квартири [ADDRESS] у 1987 у розмірі 6385 рублів. Відповідно до технічного паспорту загальна площа вказаної квартири складає 62,1кв.м., житлова площа 40,7кв.м. При цьому [PERSON] належить 1/1000 частка, а [PERSON] 4/1000 (на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.1996 року). Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року [PERSON], [INFO], було встановлено додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] В провадженні приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] відкрито спадкову справу №78/2015 до майна померлого 12 травня 2015 року [PERSON], що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41914521. У Постанові приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№267/02-31 від 12.11.2015 року, зазначено, що спадщина була прийнята [PERSON] шляхом подачі заяви за вх.№207 від 27.10.2015 року відповідно до змісту вищезазначеного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя. 12 листопада 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого 12 травня 2014 року, оскільки державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири член житлово-будівельного стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Згідно ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на 1/5 (тобто 1/1000) частину квартири [ADDRESS]. оскільки ним у повному обсязі сплачено пайовий внесок за вказану квартиру. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/5 частину вказаної квартири. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved