Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за межі України без згоди та супроводу батька. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 24.12.2013 р., народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Ще до розірвання шлюбу, а саме влітку 2013 р., відповідач виїхав за межі України і з того часу жодного разу в Україну не приїжджав. Неповнолітні діти постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні. З метою всестороннього розвитку та оздоровлення дітей вона має матеріальну можливість забезпечити їм відпочинок на морі за кордоном. Проте отримати згоду батька на тимчасовий виїзд їхніх дітей за межі України не може, оскільки не знає постійного місця його перебування, а під час нечастих телефонних розмов останній уникає відповіді на дане питання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що у шлюбі сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які є неповнолітніми. Діти постійно проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. З метою всестороннього розвитку та оздоровлення дітей позивачка має матеріальну можливість забезпечити їм відпочинок на морі за кордоном. У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними; згідно пп.2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно вимог ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини; поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини та інтереси неповнолітніх дітей сторін по страві, закордонна поїздка яких лише сприятиме їхньому оздоровленню, розумовому та духовному розвитку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.154 СК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724),

Outcome: approved