Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний»» № 608464/2013 від 02.07.2013 року, відповідач прийняв грошову суму у розмірі 4920,00 дол. США на строк тринадцять місяців з дня укладення договору з умовою виплати 11 % річних по закінченню строку дії вкладу. 02.08.2014 року (дата вимоги вкладу) вона звернулася до банку з вимогою повернення вкладу та нарахованих відсотків, але їй було відмовлено в сплаті, на письмові заяви від 18.08.2014 року та 26.09.2014 року щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків відповідач також не відреагував. Оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання щодо повернення депозиту та нарахованих відсотків, а також користувався її грошовими коштами понад встановлений договором строк, просила стягнути з відповідача на свою користь 4920,00 дол. США - суму депозитного вкладу, 593,06 дол. США - проценти за договором банківського вкладу, 101,13 дол. США - проценти за 94 дні прострочення (з 02.08.2014 року по 04.11.2014 року), 355,14 дол. США - пеню (відповідно до ст. 549 ЦК України), а також 42,62 дол. США - три відсотка річних та 143,41 дол. США інфляційних витрат. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, що до цього часу кошти їй не повернуті, просила стягнути суму депозитного вкладу та проценти в дол. США, а пеню, три відсотка річних та інфляційні витрати в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення щодо запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Встановлено, що 02.07.2013 року між сторонами укладений договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 згідно умов якого відповідач прийняв від позивачки на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 4920 дол. США під 11 % річних на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, тобто дата вимоги вкладу - 02.08.2014 року, що підтверджується зазначеним договором та квитанцією № 143563 від 02.07.2013 року. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Так, 02.07.2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № [NUMBER], згідно умов якого банк відкрив на ім'я позивачки іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США. Згідно п. 1.5 договору банківського вкладу на вимогу, дата вимоги вкладником вкладу - на першу вимогу вкладника з урахуванням умов Правил. Відповідно до п. 2.4 договору банківського вкладу порядок припинення договору та закриття рахунку визначається Правилами. Згідно п. 6.1 Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до моменту повернення банком вкладу та нарахованих на нього процентів на рахунок-кореспондент вкладника. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 04.08.2014 року грошові кошти в повному обсязі були перераховані з вкладного (депозитного) рахунку позивачки на рахунок-кореспондент, що підтверджується рухом коштів по рахунку з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року, сформованим 17.10.2014 року. 18.08.2014 року та 26.09.2014 року позивачка зверталася до відповідача із заявами про повернення коштів відповідно до договору № 608464/2013 від 02.07.2013 року, а 14.11.2014 року звернулася з заявою, в якій просила сплатити кошти відповідно до договору № [NUMBER] від 02.07.2013 року, проте, всупереч умовам укладених сторонами 02.07.2013 року договорів та Правил відкриття та обслуговування вкладних поточних рахунків, грошові кошти готівкою позивачка до цього часу не отримала. Тобто, відповідач фактично до цього часу користується вкладом, однак відсотки за користування ним не нараховує, що також підтверджується рухом коштів по рахунку з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року, сформованим 17.10.2014 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, передбачені договорами проценти по банківським вкладам підлягають стягненню за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також три відсотка річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. З руху коштів по рахунку з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року, сформованого 17.10.2014 року, вбачається, що заборгованість за договором вкладу складає 5516,03 дол. США, з яких 4920 дол. США - сума депозитного вкладу, 596,03 дол. США - проценти за користування вкладом. Таким чином, враховуючи, що позивачка просить стягнути проценти за прострочений строк по 04.11.2014 року, проценти за 94 дні прострочки складають 156,26 дол. США (5516,03 дол. США (сума заборгованості) х 11 (%)/100/365 (розмір процентів за користування вкладом за один день) х 94 дні прострочки). Три відсотка річних за період з 02.08.2014 року по 04.11.2014 року складає 42,62 дол. США (5516,03 дол. США (сума заборгованості) х 3 (%)/100/365 х 94 дні прострочки). Інфляційні витрати з 02.08.2014 року по 04.11.2014 року складають 342,69 дол. США (5516,03 дол. США (сума заборгованості) х (100,8 (індекс інфляції за серпень 2014 року) х 102,9 (індекс інфляції за вересень 2014 року) х 102,4 (індекс інфляції за жовтень 2014 року))/1003 - 5516,03 дол. США (сума заборгованості)). Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 547, ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договори банківського вкладу, укладені між сторонами 02.07.2013 року, та Правила відкриття та обслуговування вкладних поточних рахунків не містять письмової форми угоди про неустойку за прострочення повернення вкладу та нарахованих відсотків. А тому вимоги щодо стягнення пені не підлягають задоволенню. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виходячи з наступного. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. З рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 року № 128 вбачається, що тимчасова адміністрація у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» почала діяти з 24.11.2014 року. Враховуючи, що згідно договору банківського вкладу датою повернення вкладу є 02.08.2014 року, [PERSON] зверталася з заявами до відповідача з вимогою про повернення вкладу до запровадження тимчасової адміністрації і ця вимога задоволена не була, відповідно до умов договору банківського вкладу строк дії даного договору закінчився в момент повернення банком вкладу та нарахованих на нього процентів на рахунок-кореспондент вкладника, а саме 04.08.2014 року, а також те, що на час звернення позивачки до суду ПАТ «ВіЕйБі Банк» не було віднесено до категорії неплатоспроможних й суду не надано доказів того, що на даний час ліценція банку відкликана та розпочато процедуру ліквідації банку, суд дійшов висновку, що дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не розповсюджується на спірні правовідносини. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Таким чином, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, виходячи з меж заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 4920,00 дол. США - суми депозитного вкладу та станом на 04.11.2014 року: 694,19 дол. США - процентів за користування вкладом, 42,62 дол. США - 3 % річних, що за курсом Національного банку України станом на 10.02.2015 року (100 дол. США = 2484,0495 грн.) складає 1058,70 грн. та 143,41 дол. США - інфляційних витрат, що за курсом Національного банку України станом на 10.02.2015 року складає 3562,38 грн. Враховуючи, що на даний час діє тимчасова адміністрація ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», відповідно до положень п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача не підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial