Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.05.2007 року сторони по справі розірвали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Херсонському державному університеті. Згідно договору про навчання №580298 від 15 серпня 2016 року її навчання за місяць становить 685,80 грн. Позивачка працює в ТОВ «Чаплинський комбікормовий завод» апаратником, де отримує 2587,20 грн., проте цих коштів не вистачає навіть на проживання та сплату комунальних платежів. До вступу в Херсонський державний університет дочка, будучи повнолітньою, навчалась в Бериславському медичному коледжі. Тому вважає, що відповідач повинен компенсувати частину витрат за 10 місяців навчання у сумі 6500 грн. Просить суд стягнути одноразово з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка навчалася у Бериславсьому медичному коледжі в розмірі 6500 грн. Стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Херсонському державному університеті в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23 віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягувати з [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Херсонському державному університеті в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору №580298 від 15.08.2016 року про навчання до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23 віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, що викладені в письмових запереченнях проти позову, а також на відсутність можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки не має постійного заробітку, часто хворіє. Третя особа- Шиян В.О. проти позову не заперечувала, просила його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 31 травня 2007 року. Відповідно до свідоцтва про народження від 30 вересня 1997 року, актовий запис №95, виданого Чаплинським відділом актів громадянського стану Херсонської області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається із копії довідки від 08.09.2016 р. №4497, виданою Чаплинською селищною радою [PERSON] проживає за адресою: [INFO] до складу її сімї входить дочка [PERSON], [INFO]. З копії довідки від 16.09.2016 року вих.№505, виданої ТОВ «Чаплинський комбікормовий завод» слідує, що [PERSON] працює в ТОВ «Чаплинський комбікормовий завод» апаратником і її середньомісячна заробітна плата складає 2587,20 грн. Відповідно до копії довідки від 02.09.2016 року [PERSON], дійсно навчалась на денній формі навчання в комунальному закладі «Бериславський медичний коледж» за спеціальністю «Сестринська справа» за державним замовленням (на бюджетній основі), зарахована до числа студентів згідно наказу «Про зарахування до навчання» від 11.08.2012 року №166 та закінчила коледж згідно наказу «Про присвоєння кваліфікації «сестра медична» та видачу дипломів від 30.06.2016 року. З копії договору №580298 від 15 серпня 2016 року про навчання слідує, що [PERSON] отримує освітні послуги у Херсонському державному університеті на заочній формі навчання, напрям підготовки «Здоровя людини». Вартість освітньої послуги за рік становить 6858 грн., за місяць 685,80 грн. Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка навчається в Херсонському державному університеті на заочній формі навчання. Тому визначаючи\~\~розмір аліментів\~\~на повнолітню дочку, суд враховує, матеріальний стан позивачки, а також\~\~матеріальний стан\~\~відповідача, який тимчасово не працює, але є працездатною особою і має можливість працевлаштуватись, тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів щомісячно в розмірі 500 грн., починаючи з 26 вересня 2016 року\~\~і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Щодо вимог позивачки про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на оплату навчання, суд виходить з наступного. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею\~\~ 199 цього Кодексу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений розділом 16 СК України, в зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені ст. 185 СК України, яка міститься у главі 15 СК України та поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків з утримання неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дочкою та її батьком. Тому вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на оплату навчання в розмірі ? витрат задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача одноразово аліментів на утримання дитини [PERSON], яка навчалася у Бериславському медичному коледжі в розмірі 6500 грн., тобто фактично за минулий час, то суд зазначає, що згідно з ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Таким чином, суд відмовляє в частині задоволення позовних вимог про стягнення одноразово аліментів у сумі 6500 грн. у звязку з навчанням [PERSON] у Бериславському медичному коледжі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial