Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення грошової суми за угодою про завдаток, посилаючись на наступні обставини. 26 липня 2013 року позивачка передала відповідачці грошову суму у розмірі 8 000 гривень за угодою про завдаток, згідно з якою відповідачка прийняла на себе зобов'язання в строк з 26.07.2013 року по 20.09.2013 року підготувати необхідні документи та оформити договір купівлі - продажу трикімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Вказана грошова сума була необхідна відповідачці для витрат на підготовку документів. У встановлений п.1 Угоди строк про завдаток, відповідачка договір купівлі - продажу не уклала, мотивуючи тим, що станом на 20.09.2013 року вона не отримала дозвіл органу опіки та піклування Будьоннівської районної в м. Донецьку ради на продаж квартири, в якій частка належала її неповнолітній доньці - [PERSON] В зв'язку з чим, за усною домовленістю між позивачкою, її чоловіком [PERSON] та відповідачкою був продовжений термін укладання договору купівлі продажу до 15.10.2013 року. На 1/3 частку квартири відповідачки був накладений арешт, про накладення якого їй стало відомо, коли приватний нотаріус готувала документи для проведення договору купівлі - продажу. 28 вересня 2013 року угода про завдаток від 28.07.2013 року була часткова виконана, шляхом укладання договір купівлі - продажу між неповнолітньою донькою відповідачки [PERSON] та [PERSON] 1/3 частки квартири розташованої за адресою [ADDRESS], та шляхом укладання договору купівлі - продажу між [PERSON] та позивачкою. Необхідною умовою для здійснення вказаних договір купівлі - продажу було придбання на ім'я неповнолітньої доньки відповідачки квартири. Для виконання вказаної умови, 28.09.2013 року вона передала відповідачці грошові кошти в сумі 92600 гривень, що підтверджується розпискою. Добровільно повертати суму завдатку відповідачка відмовляється з огляду на те, що вказані кошти вона витратила на придбання квартири для доньки. Здійснити продаж 1/3 частки квартири вона не може, в зв'язку з накладенням арешту. Просить суд стягнути з відповідачки на її користь завдаток в сумі 100600 гривень та судовий збір. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази в їх сукупності та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності зі статтею 547 ч.1 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З огляду на положення ст.ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Згідно зі статтею 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між покупцем [PERSON] та продавцями [PERSON], [PERSON] була укладена угода про завдаток в простій письмовій формі, за умовами якої сторони зобов'язались до 20 вересня 2013 року здійснити повний розрахунок, підписати та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості, за адресою [ADDRESS]. Згідно з п.2 угоди про завдаток, сторони ухвалили, що ціна вказаного об'єкта нерухомості, по якій продавці зобов'язуються продати, а покупці купити об'єкт нерухомості складає суму 35 000 доларів США, що на момент підписання вказаної угоди еквівалентно 283 500 гривень. Згідно з п.3 угоди про завдаток, підтверджуючи свої зобов'язання укласти договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості, покупець ([PERSON]) передала, а продавець (відповідачка) прийняла суму коштів, яка є завдатком, та складає 1000 доларів США, що еквівалентно 8000 гривень. Вказана сума коштів, яка є завдатком, зараховується в рахунок оплати при продажу вказаного об'єкту нерухомості. Пунктом 9 угоди про завдаток встановлено, що продавець зобов'язується підготовити дозвіл опіки та піклування для продажу частки квартири належної неповнолітнім. Однак, як вбачається з доводів позивачки, у встановлений п.1 Угоди строк про завдаток, відповідачка договір купівлі - продажу не уклала, мотивуючи тим, що станом на 20.09.2013 року вона не отримала дозвіл органу опіки та піклування Будьоннівської районної в м. Донецьку ради на продаж квартири, в якій частка належала її неповнолітній доньці - [PERSON] Судом встановлено, що за усною домовленістю між позивачкою, її чоловіком [PERSON] та відповідачкою був продовжений термін укладання договору купівлі продажу до 15.10.2013 року, тобто строк виконання зобов'язань за угодою про завдаток був продовжений до 15 жовтня 2013 року. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як вбачається з договору купівлі - продажу частки квартири, укладеного 28 вересня 2013 року та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], неповнолітня [PERSON], яка діє за згодою матері - [PERSON] продала, а [PERSON] придбав 1/3 частку трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS], за ціною 92567,67 гривень. Вказане право власності [PERSON] зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 130157914101, що підтверджується відповідним витягом від 28.09.2013 року. Крім того, 28 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу частки квартири, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], за умовами якого позивачка придбала 1/3 частку трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS] за ціною 92567,67 гривень. Вказане право власності [PERSON] зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 130157914101, що підтверджується відповідним витягом від 28.09.2013 року. Разом з тим, 28 вересня 2013 року відповідачкою було складено розписку про те, що вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 92600 гривень в якості завдатку за продаж належної їй 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] з метою подальшої купівлі квартири на ім'я неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Також з вказаної розписки вбачається, що вона є невід'ємною частиною угоди про завдаток від 26.07.2013 року. Так, як на правову підставу для задоволення своїх вимог, позивачка посилається на вимоги статті 572 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що правовими наслідками порушення зобов'язання, забезпеченого завдатком, якщо вказане порушення сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Разом з тим, як вбачається з п.4 угоди про завдаток, у випадку не укладання договору купівлі - продажу об'єкта нерухомості у встановлений строк згідно умовам вказаної угоди з причини, яка залежить від продавця, продавець зобов'язується сплатити штраф, що дорівнює подвійній сумі завдатку. Аналізуючи правовідносини, що виникли і існують між сторонами, суд враховує, що правила щодо завдатку застосовуються у тих випадках, коли між сторонами було укладено в письмовій формі договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. Таким чином, враховуючи, що позивачкою та її чоловіком [PERSON] були придбані 2/3 спірної квартири, на підставі укладених договорів купівлі - продажу, суд вважає що до вказаних правовідносин застосовуються безпосередньо правила щодо завдатку, а саме завдатком є сума грошових коштів яка була передана відповідачці за угодою про завдаток від 26.07.2013 року - 8000 гривень. Що стосується грошових коштів в сумі 92600 гривень які були також надані відповідачці в якості завдатку, відповідно до розписки від 28.09.2013 року то, оскільки сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, з огляду на накладення арешту на частку квартири, тому сплачені в рахунок виконання договору кошти є авансом. Однак, позивачка зазначає, що в добровільному порядку [PERSON] не відмовляється повертати суму завдатку, однак не має можливості продати [PERSON] належну їй частку спірної квартири з причин накладення арешту на вказану частку квартири, що також узгоджується з наданою суду заявою представника відповідачки щодо визнання позовних вимог. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Однак, в порушення вказаних вимог закону, позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів, рівно і як і не заявляла клопотань про їх витребування судом стосовно того, що належна відповідачці частка квартири дійсно перебуває під арештом, коли та з яких підстав вказаний арешт був накладений, тобто жодних відомостей які б підтверджували наявність перепон у відповідачки продати їй належну частку квартири, як було обумовлено угодою про завдаток. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що жодної відмови щодо повернення завдатку з боку відповідачки позивачка не отримувала, в судовому засіданні позовні вимоги визнані сторонами, що свідчить про те, що право позивача ніким оспорене не було. Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому в розумінні статті 1 ЦПК України право позивача не було ніким порушено. У зв'язку з чим, на даний час, суд не вбачає предмету спору. Тобто, в судовому засіданні позивачем не надано жодного доказу і не встановлено, що законні права позивача не визнаються та оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення грошової суми за угодою про завдаток необхідно відмовити з огляду на відсутність спору про право між сторонами. На підставі статей 546, 547, 548, 570, 572, 657 ЦК України та

Outcome: dismissed