Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України 26 листопада 2019 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь: суму сплаченого відшкодування у розмірі 17075 гривень 40 копійок; суму витрат понесених на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1200 гривень 00 копійок; витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 гривня 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22 червня 2018 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, а саме було здійснено наїзд на ролети гаражу будинку [ADDRESS] , що є власністю [PERSON] , внаслідок чого останній було завдано матеріальної шкоди. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року по справі №520/8374/18. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому з метою отримання відшкодування власник пошкодженого гаражу звернулась до МТСБУ з відповідною заявою для отримання страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку регламентної виплати, вартість МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 17075,40 грн., витрати на встановлення розміру збитку та збір документів склали 1200 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, то позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2019 року, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, на підставі якої відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання призначене на 02 червня 2020 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 27.01.2020 року надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. У судове засідання 02 червня 2020 року з`явився відповідач [PERSON] , разом з представником [PERSON] , в якому заперечували проти задоволення позову з підстав незгоди. Під час судового розгляду відзиву на позовну заяву не надходило. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Моторного (транспортного ) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2018 року о 20 годині 00 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом в місті Одесі по вулиці Планетній, 18, не впевнившись в безпечності маневру, здійснив наїзд на ролети гаражу при будинку [ADDRESS] , що призвело до пошкодження транспортного засобу та вказаного майна, чим порушив вимоги пункту 10.9 Правил Дорожнього Руху України. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 23 липня 2018 року по справі №520/8374/18, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2018 року по справі №520/8374/18, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2018 року, додатковому доказуванню не підлягає. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені: автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, та майно у виді ролетів гаражу, що належить на праві власності [PERSON] . Згідно зі звітом №6317 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 червня 2018 року, складеного 03.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » вбачається, що вартість збитку, нанесеного через пошкодження майна, ролетні ворота, розташовані за адресою: [ADDRESS] , складає 17075 гривень 40 копійок, з урахуванням ПДВ. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , застрахована на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 червня 2018 року, не була, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ складеним за параметром пошуку реєстраційного номеру транспортного засобу та дати скоєної пригоди, який наявний в матеріалах справи. Відповідачем під час розгляду справи зазначені обставини жодним чином не спростовані. Матеріальні збитки у вище визначеному розмірі, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22 червня 2018 року відповідачем потерпілій особі - [PERSON] відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 36.2 статті 36 вказаного Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.06.2018 року, МТСБУ на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви [PERSON] від 14.08.2018 року, встановивши суму завданого збитку потерпілій особі та перевіривши її право на отримання страхового відшкодування, 06 вересня 2018 року постановлено наказ за №8342 «Про відшкодування шкоди з фонду потерпілих [PERSON] », відповідно до якого наказано фінансовому управлінню сплатити відшкодування на рахунок [PERSON] в сумі 17075 гривень 40 копійок, за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 07 вересня 2018 року МТСБУ здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування у вказаному розмірі - 17075,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №993079 від 07.09.2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно приписів ст.77, 78 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку доказам по справі, суд вважає безпідставними заперечення відповідача та його представника проти позову, оскільки не підтверджені жодними доказами, відповідачем не спростовано встановлену завдану суму збитків, свою належність до осіб, які визначені пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача виплачену останнім суму відшкодування в порядку регресу у розмірі 17075 гривень 40 копійок. При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що позивачем понесені витрати на встановлення розміру збитку та збір документів, які складають 1200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №993548 від 26.09.2018 року. Згідно з ч. 2 п. 22.1 ст. 33 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. У відповідності до п. 43.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ, зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку. Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. За таких обставини, на користь МТСБУ підлягає стягненню з відповідача сума понесених збитків на встановлення розміру завданої шкоди та збір документів у розмірі 1200 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved