Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26 серпня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюбі, від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що вона та відповідач прожили у спільному шлюбі 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, однак останні роки вони не можуть як сімя проживати разом та виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються, постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їх дитини, що в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сімї. Вказує, що вона та відповідач неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося за останні кілька років, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їх відносини переросли в ще більш ворожі; в результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їх спільної дитини, тим більше відповідач особисто вирішав сам розірвати з нею будь-які стосунки, пішов з помешкання, де вони спільно проживали. З наведених вище підстав збереження їх сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, тому вона вважає за необхідне просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і дитини. Також позивачка вказує, що їх спільна дитина проживає та буде проживати з нею, а питання майна, набутого в період перебування її та відповідача у шлюбі буде вирішуватися поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя, але утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обовязком батьків, між нею та відповідачем на момент предявлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач працює, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. В звязку із викладеними обставинами позивачка просила шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 288 розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, строку на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Зеленюк. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, проти надання строку на примирення заперечує. В звязку із цим суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Суд вважає, що, враховуючи письмову заяву позивачки, після розірвання шлюбу слід змінити її прізвище Губко на дошлюбне прізвище Зеленюк. Крім того встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає з матірю, знаходиться на утриманні позивачки, відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти іншим особам не сплачує. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що із [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. Крім того, суд, виходячи із положень ст. 88 ЦПК України, вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 гривень. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення.

Outcome: approved