Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі [PERSON], померлої 19 вересня 2008 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,0745 га, виділену для його обслуговування, по вул. Центральній, 55, в смт. Воскресенське Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті бабусі залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а також у правовстановлюючих документах на спадкову нерухомість є розбіжності та неточності, тобто вони не оформлені не належним чином. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги за правом представлення і прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлою на час її смерті та подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча інші спадкоємці не заперечують проти оформлення нею спадщини і відмовляються від неї на її користь, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі, а позов задовольнити. Від відповідачів та представника відповідача селищної ради до суду надійшли аналогічні заяви, в яких також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 19 вересня 2008 року в смт. Воскресенське Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, смт. Воскресенське, вул. Леніна, 55, та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,0745 га, виділеної для будівництва та обслуговування даного житлового будинку Будинок з господарськими та побутовими спорудами належав їй на праві власності відповідно до свідоцтва від 22 грудня 1978 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 45 від 21 грудня 1978 року. Дублікат цього свідоцтва був виданий 30 січня 2009 року тим же органом (а.с. 13). Відповідно до цього свідоцтва первісно будинок розташовувався по вул. Леніна 53, але рішенням Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 12/14 від 21 грудня 2000 року адреса будинку була змінена на вул. Леніна 55. В теперішній же час ця вулиця має назву Центральна (а.с. 19). Земельна ж ділянка належала їй на підставі державного акту серії ЯЗ № 126881, виданого 26 серпня 2008 року Воскресенською селищною радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться діти та батьки спадкодавця. Крім того, відповідно до положень ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка є дочкою [PERSON] (а.с. 7,8), яка померла 17 квітня 2007 року, і була, в свою чергу дочкою [PERSON] (а.с. 20), тобто вона має право на спадщину за законом в першу чергу за право представлення. Позивачка прийняла спадщину, оскільки проживала з померлою на час її смерті, а також в передбачений законом шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того, спадщину також прийняли інші спадкоємці першої черги: [PERSON], яка теж є онукою померлої [PERSON], і відноситься до першої черги спадкування за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON], померлої 6 вересня 2006 року; а також дочка померлої [PERSON] - [PERSON], яка в передбачений законом шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Далі, під час оформлення спадщини на будинок та земельну ділянку після смерті бабусі позивачка отримала розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість. Крім того, оформлення спадщини в цілому на неї утруднено наявністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Так, було зясовано, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок: свідоцтво про право власності було втрачено за невідомих обставин; а в державному акті про право приватної власності на земельну ділянку зазначено прізвище власниці з помилкою Халявина, в той час, як відповідно до свідоцтва про смерть спадкодавці вона мала прізвище [PERSON]. В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності будинку № 55 по вул. Центральній (Леніна) в смт. Воскресенське Вітовського (Жовтневого) району, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а право власності на будинок підтверджується як дублікатом свідоцтва, виданого 30 січня 2009 року, а також витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від цієї ж дати (а.с. 13, 14), довідками сільської ради та технічним паспортом на будинок (а.с. 10, 11,15-16). Крім того аналіз даних в державному акті про право приватної власності на земельну ділянку та їх співпадання зі свідоцтвом про смерть [PERSON], як то, співпадання прізвища, місця проживання, по-батькові, вказує, що ділянка, площею 0,0745 га, виділена для будівництва та обслуговування будинку по вул. Центральній 55 (колишня вул. Леніна 55) в смт. Воскресенське Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області належала [PERSON]. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та неналежне оформлення правовстановлюючих документів. Крім того, перепоною в оформленні спадщини лише позивачкою є наявність інших спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. В той же час, вони не бажають оформляти спадщину, про що надали відповідні письмові заяви на адресу суду. Суд допускає, що виходячи з їх тексту вони дійсно не заперечують проти оформлення всієї спадщини за позивачкою [PERSON] і відмовлялася від неї на її користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, належали [PERSON] і дане майно після її смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як спадкоємиці першої черги за законом, з врахуванням відмови від спадщини інших спадкоємців. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved