Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач Лещенко С.В. , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, уточненим у ході судового розгляду справи, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 28 січня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом та надавати їй необхідну допомогу, а також зберігати у її довічному користуванні вищенаведений житловий будинок. Позивач зазначає, що протягом 2005-2006 років відповідач сумлінно виконувала свої обов`язки за вищезазначеним договором довічного утримання, але у зв`язку з наявним у неї психічним захворюванням останні роки вона не в змозі виконувати вищевказаний договір, адже вона систематично кілька разів на рік проходить стаціонарне лікування у психіатричній лікарні. На підставі викладеного позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та, по-перше, укладений 28 січня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання розірвати, а, по-друге, заборону відчуження переданого [PERSON] у власність [PERSON] на виконання цього договору довічного утримання житлового будинку [ADDRESS] , зняти. Позивач Лещенко С.В. , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з`явився, проте від особи, в чиїх інтересах він діє, - [PERSON] , яка також будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення їй судової повістки про виклик до суду за її зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилась, проте надала суду відзив, у якому заявлені адвокатом Лещенко С.В. в інтересах [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути у її відсутність. Третя особа - Приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, доходить переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 28 січня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 256, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з господарчо-побутовими спорудами [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою і зберігати у її безоплатному довічному користуванні вищевказаний житловий будинок. Статтею 744 ЦК України договір довічного утримання (догляду) визначено як договір, за яким одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Тобто правова природа договору довічного утримання полягає у тому, що власник майна передає своє майно у власність іншої особи саме з метою забезпечення себе довічним доглядом з боку набувача такого майна. Разом з тим, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, ухваленим 31 липня 2013 року у справі № 243/4219/13-ц, провадження № 2-о/243/133/2013 за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, яке набуло законної сили 12 серпня 2013 року, [PERSON] було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] . В той же час, за приписами ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Наведене дає суду підстави для висновку, що оскільки [PERSON] в силу приписів ч. 1 ст. 40 ЦК України, відповідно до якої фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це, з 12 серпня 2013 року буда визнана недієздатною, тобто такою, що не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то починаючи з 12 серпня 2013 року відповідач в силу об`єктивних причин не могла здійснювати догляд та піклуватися про будь-кого, включаючи себе, а отже не могла належним чином виконувати укладений між нею та [PERSON] , яка, до того ж, і стала її опікуном, 28 січня 2004 року договір довічного утримання. Разом з тим, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, ухваленим 10 листопада 2014 року у справі № 243/3776/14, провадження № 2-о/243/136/2014 за заявою [PERSON] про скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, яке набуло законної сили 21 листопада 2014 року, вищенаведене рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2013 року було скасовано, а цивільна дієздатність [PERSON] була поновлена. Натомість з довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» № 179 від 20 вересня 2019 року слідує, що [PERSON] , починаючи з 08 вересня 2019 року проходить лікування у цьому лікувальному закладі. Отже суд доходить переконання, що незважаючи на поновлення цільної дієздатності відповідача, остання з незалежних від неї причин не в змозі утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, тобто не в змозі виконувати укладений між нею та [PERSON] договір довічного утримання. Пунктом першим частини першої статті 755 ЦК України передбачено, що на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду. Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем обов`язків за укладеним між нею та [PERSON] 28 січня 2004 року договором довічного утримання, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, заявлених адвокатом Лещенко С.В. в інтересах [PERSON] , та

Outcome: approved