Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулась до суду з позовом до Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3223755100:04:018:0011, загальною площею 3,358 га, розташовану на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки з кадастровим номером: 3223755100:04:018:0011, загальною площею 3,358 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 153883, зареєстрованого 13.03.2006 за № 010634701070. 30 березня 1985 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Рокитнянської державної нотаріальної контори Скоробагатько В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 363, відповідно до якого зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає - [PERSON] . Інших спадкоємців за законом, які б претендували на спадщину, немає. Звернувшись до державного нотаріуса Рокитнянської державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказана постанова обґрунтована тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий 13.03.2006 - уже після смерті спадкодавця. Через неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку, позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до свого провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. (а.с. 39-40). Ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, витребувано з Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області належно засвідчену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.54-56). 12.03.2021 судом отримано з Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області належно засвідчену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.67-75). В судове засідання позивачка та її представник адвокат Іллінський О.В. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. До початку розгляду справи до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Іллінського О.В. з проханням розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивачки, позов підтримують у повному обсязі і просять задовольнити (а.с. 76). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства. 11.03.2021 до суду надійшла письмова заява від Рокитнянської селищної ради Київської області за підписом селищного голови з проханням розглянути справу без участі представника селищної ради; позов визнають (а.с. 65). Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК). З положенням частини 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 188 від 20.12.1993 (а.с.71). 30 березня 1985 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Рокитнянської державної нотаріальної контори Скоробагатько В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 363, відповідно до якого зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає - [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] протягом визначеного законом шестимісячного строку - 14.06.1994 [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 9, 69). В подальшому позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, належну спадкодавці [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 153883 від 13 березня 2006 року. Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2020 державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер: 3223755100:04:018:0011, загальною площею 3,358 га, розташовану на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ - державний акт на вказану земельну ділянку - виданий після смерті спадкодавця (а.с.10, 75). З матеріалів спадкової справи та наявної у ній відповіді начальника відділу у Рокитнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області вбачається, що взамін сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії КВ № 0100376, реєстраційний № 680 від 26.09.2000, виданого на підставі рішення Рокитнянської райдержадміністрації від 02.09.1996 за № 286 по КСП «Нива» смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Рокитнянської райдержадміністрації від 12.01.2006 за № 7 був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 153883, зареєстрований 13.03.2006 за № 010634701074, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,358 га, кадастровий номер: 3223755100:04:018:0011, розташовану на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області (а.с. 11, 73). Також в матеріалах спадкової справи наявний державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 153883 на ім`я [PERSON] , виготовлений на підставі розпорядження Рокитнянської районної державної адміністрації від 12.01.2006 за №7, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010634701074, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,358 га у межах Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3223755100:04:018:0011. Державний акт датований 13 березня 2006 року (а.с.74). Згідно матеріалів спадкової справи інших спадкоємців за заповітом чи за законом після померлої [PERSON] немає. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. За результатом аналізу зібраних у справі доказів судом встановлено, що за життя спадкодавець розпочав процедуру приватизації, ним було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку площею 3,358 га у межах Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3223755100:04:018:0011, однак, правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на цю земельну ділянку - виготовлено після смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved