Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачка подала до суду вказаний вище позов, в якому просила суд стягнути з відповідачки витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 року по грудень 2019 року в сумі 8067 грн. 25 коп. та витрати на погашення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті [PERSON] , в сумі 4542 грн. 57 коп. В обґрунтування вимог представник позивача посилалася на те, що позивачка та відповідачка є співвласниками оспорюваної квартири, відповідно до закону вони зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи те, що позивачка одноособово погасила заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців, а також одноособово сплачувала та оплачує житлово-комунальні послуги протягом всього часу з моменту відкриття спадщини, просила стягнути з відповідачки витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. В подальшому позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з [PERSON] на її користь витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 по грудень 2019 рр. в сумі 8067 грн. 25 коп.;витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2020 по червень 2020 рр. в сумі 1541 грн. 67 коп. (одна тисяча п`ятсот сорок одна гривня, 67 коп.);витрати на погашення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті [PERSON] , в сумі 4542 грн. 57 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилися подала відзив на позовну заяву. Проти задоволення позову заперечувала виходячи з того, що вона не проживає та не зареєстрована у спірній квартирі, житлово-комунальні послуги не споживала. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про право на спадщину за законом приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області О.В. Товстолужська посвідчила, що спадкоємцями на вищевказане спадкове майно є сторони по справі, тобто [PERSON] - на 2/3 частки спадково майна та [PERSON] - на 1/3 частки спадково майна. Відповідно до норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягає право власності. У позивача та відповідача на цей час виникло право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки вказане право за ними зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухомість. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою №200203667, копію якої додано до позовної заяви. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Станом на січень 2017 року заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги становила:газ та послуги з газопостачання - 1847,04 грн.;електроенергія - 225,78 грн.;опалення та гаряча вода - 19152,18 грн.;холодна вода та водовідведення - 3862,37 грн.;квартплата - 2168,10 грн. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина четверта статті 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ( регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. За період з січня 2017 року по грудень 2019 року [PERSON] було оплачено наступні комунальні послуги:газ та послуги з газопостачання - 2989,00 грн., електроенергія 4103,00 грн., опалення та гаряча - 29193,5 грн., холодна вода та водовідведення - 2908,00 грн., квартплата - 9210,00 грн. Усього [PERSON] за вказаний період було оплачено комунальні послуги та частково погашено заборгованість на загальну суму 48403,5 грн., що підтверджується наданими позивачкою копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. За період з січня 2020 року по червень 2020 р. позивачкою було оплачено наступні комунальні послуги:газ та послуги з газопостачання - 100,00 грн.;електроенергія - 750,00 грн.;опалення та гаряча вода- 6000,00 грн.;холодна вода та водовідведення - 300,00 грн.;квартплата - 2100,00 грн.Усього [PERSON] за вказаний період було оплачено комунальні послуги на загальну суму 9250,00 грн., що також підтверджується наданими позивачкою копіями відповідних квитанцій. Зважаючи на той факт, що позивачка та відповідачка є співвласниками квартири, відповідно до закону, вони зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що [PERSON] одноособово погасила заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців, а також одноособово сплачувала та оплачує житлово-комунальні послуги протягом всього часу з моменту відкриття спадщини, на адресу відповідачки було направлено вимогу, якою донесено до відома відповідачки про необхідність оплатити витрати на оплату житлово-комунальних послуг, пропорційно до частки [PERSON] у спадковому майні, у сумі:4542,57 грн. - 1/6 від суми заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті [PERSON] ;2450,8 грн. - 1/6 від суми, сплаченої за надані житлово-комунальні послуги у період з 01.02.2017 по 31.12.2017 рр.;2733, 5 грн. - 1/6 від суми, сплаченої за надані житлово-комунальні послуги у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 рр.;2564, 9 грн. - 1/6 від суми, сплаченої за надані житлово-комунальні послуги у період з 01.01.2019 по 30.11.2019 рр. Оплату було вказано здійснити у строк, що не може перевищувати 30 днів з моменту отримання даної вимоги на вказані у вимозі реквізити, що належать позивачці. Вимогу відповідачка отримала 30 грудня 2019 року. На момент розгляду справи судом відповідачка не вчинила жодних дій, спрямованих на виконання умов вимоги. Дана обставина підтверджується наданою суду випискою за картковим рахунком позивачки за період з 01.01.2020 по 19.02.2020 рр., тобто за період, протягом якого відповідач мала здійснити оплату. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобо`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Із наведених норм випливає, що власники квартир у багатоквартирному житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на його утримання, в тому числі допоміжних приміщень будинку відповідно до їх частки в майні будинку. При цьому розмір частки в майні будинку кожного співвласника визначається для кожного з них пропорційно розміру квартири, яка є їхньою власністю. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивачки заявленої суми витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved