Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з цим\~позовом мотивуючи\~тим,\~що рішенням\~Буринського районного\~суду від\~13.02.2014\~року з\~відповідача стягнуто\~аліменти на\~утримання їхньої\~неповнолітньої дочки\~[PERSON] в розмірі\~1/4\~частини його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно до\~досягнення нею\~повноліття. Між тим на сьогоднішній час, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, дочка підросла, збільшилися витрати на її утримання. Разом з тим, у провадженні Буринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області знаходиться виконавче провадження на підставі виконавчого листа\~\~\~№574/88/14-ц від 26.02.2014 року про стягнення з відповідача аліментів за вищевказаним рішенням суду. Просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) по заборгованості по аліментам в розмірі 17473 грн. 00 коп. за період з 01.01.2013 року по 01.11.2018 року включно. Позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечувала, про що надала до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, однак у наданий судом строк та станом на 14 березня 2019 року своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178, ст.223 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень\~ ч.2 ст.247 ЦПК України. При цьому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 27.10.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Буринського районного суду від 31.07.2014 року було розірвано і в шлюбі у них народилася дитина дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копіями паспортів сторін, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, рішенням Буринського районного суду (а.с.4-9). Рішенням Буринського районного суду від 13.02.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], щомісячно до досягнення нею повноліття, у звязку з чим судом було видано відповідний виконавчий лист (а.с.10). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст.181 цього ж Кодексу способи виконання обовязку утримання дитини визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в пунктах 17 та 23 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з часу стягнення аліментів з [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини минув тривалий час. Дитина підросла, навчається і потребує значно більших витрат на своє утримання та створення належних умов, достатніх для її нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому позивачка не спроможна в повній мірі забезпечити потреби дитини, оскільки аліменти, які повинен сплачувати відповідач на утримання останньої є мізерні, не відповідають вимогам ч.2 ст. 182 СК України та є недостатніми для належного виховання та утримання дитини (а.с.13-14). Крім того, згідно розрахунку заборгованості по несплаті аліментів, складеного начальником Буринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, загальна заборгованість станом на 01 листопада 2018 року становить 17473 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком від 29.10.2018 року (а.с.11-12). Згідно з ч. 1\~ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.\~ З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~ст. 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів до суду відповідач не надав, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 17473 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку, який надала позивачка. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як встановлено судом, відповідач фізично здоровий, працездатний і повинен надавати допомогу позивачці на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Між тим, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено прожитковий мінімум для дітей віком \~від 6 до 18 років з 01.01.2019 року - 2027 гривень,\~50 відсотків від яких становить 1013 грн. 50 коп.. Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів, норми міжнародного права, фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивачки та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.. Таким чином,

Outcome: approved