Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні т квартирою. В обгрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) позивач зазначила, що батьку на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] батько помер, не залишивши заповіту. Відповідачі є колишніми членами сім'ї її померлого батька, а саме: [PERSON] є колишньою дружиною, яка була з його згоди зареєстрована у спірній квартирі, [PERSON] батько всиновив та у 2008 році зареєстрував у своєї квартирі. Після смерті батька, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а відповідач [PERSON] та рідний брат позивача [PERSON] відмовились від спадщини. 13 серпня 2013р. приватний нотаріус [PERSON] видала свідоцтво про право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, яке було зареєстровано у Державному реєстру речових прав. Після того, як позивачка стала власником квартири, відповідачі відмовляються у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, тим самим порушуючи її право на користування та розпорядження квартирою, оскільки житло потрібне для проживання її сім'ї. В судовому засіданні позивач підтримала позов, наполягала на його задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Представник позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнали у повному обсязі. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Проаналізувавши вищенаведені пояснення, дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом установлено, що у квартирі [ADDRESS] з дозволу колишнього власника [PERSON] були зареєстровані з вересня 2006 року відповідач [PERSON], з вересня 2008р.- [PERSON], і з того часу мешкали за зазначеною адресою. [PERSON] помер [INFO], а його дочка, [PERSON], отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру (а.с.6). Відповідачі не є членами її сім'ї та не пов'язані з нею спільним побутом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, які містяться в ухвалі від 13 липня 2011 року у справі № 6-55662св10 . Отже, оскільки з 13 серпня 2013р. позивач є власником квартири [ADDRESS], а відповідачі вселилися до цієї квартири як члени сім'ї колишнього власника будинку, суд вважає, що з дня смерті [PERSON] припинено його право власності на спірний будинок, а тому відповідачі втратили право користування спірною квартирою, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно квитанції адвоката [PERSON] він отримав від позивача 500 грн. за консультацію, оформлення документів та складання позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога позивачу була надана [PERSON], який є адвокатом і діяв при цьому на підставі угоди та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 42 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи яка надавала правову допомогу, у судовому засідання, під час вчинення окремих процесуальних дій позо судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно журналів судового засідання від 08 квітня 2014 року та від 14 квітня 2014 року, слухання справи відбувалась протягом однієї години і в ньому приймав участь представник позивача [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 р.» від 16.01.2014 р., розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня складає 1218 грн. Таким чином, оскільки адвокатом [PERSON] не надано розрахунку часу, витраченого на правову допомогу, надану до відкриття провадження по справі, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу лише за участь представника у судовому засіданні у розмірі 487,20 грн. (1147 грн. х 40 % х 1 год.). Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved