Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивачкі являються власниками житла розташованого за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул.Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202. В поданій заяві позивачі зазначають, що, у вказаній квартирі, прописана відповідачка їх донька [PERSON] із неповнолітнім сином [PERSON] [INFO], але з 2008 року їх донька із сином фактично не мешкає за місцем реєстрації, так як має інше постійне місце мешкання. Ніяких власних речей відповідача у зазначений квартирі немає. На прохання позивачки, відповідач добровільно виписатися з квартири відмовляється. Рішенням Попаснянського районного суду від17.10.2015 року донька позивачів [PERSON] була визнана такою, що втратила право проживання у житлі позивачів, але її неповнолітній син залишився бути зареєстрованим за вказаним житлом позивачів, що позбавляє позивачів належного права користування своїм житлом. За цих підстав позивачка звернулась в суд із заявою про визнання онука [PERSON] таким, що втратив право на житло, у звязку з тим, що він разом із матірю виїхав до іншого місця проживання, не проживає по зазначеній адресі з причини, так як має інше постійне місце проживання, і тому позивачі у поданій заяві просять суд визнати [PERSON] особою, що втратила право на житло розташованого за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202., у звязку з тим, що відповідач відсутній за зазначеним місцем проживання понад встановлені строк. Позивачі підтримали позовні вимоги, згідно поданих заяв справу просили розглядати без їх участі, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач також надала заяву про розгляд справи без її участі , заперечень на позов не надавала, позов визнала. Представник органу опіки та піклування також надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, на заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивачів. З встановлених обставин випливають правовідносини між членами сім*ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сімї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. З копії договору дарування /а.с.6/ вбачається, що позивачі дійсно являються власниками житла розташованого за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул.Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202. З копії Попаснянського рішення суду від 17 жовтня 2015 року вбачається , що відповідачка [PERSON] була визнана такою , що втратила право на користування житлом, що розташоване за адресою: м. Попасна, вул.Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202. З копії домової книги /а.с.11,13/ вбачається, що відповідачка дійсно прописана із неповнолітнім сином [PERSON] [INFO] у вищезазначеному будинку. Актом обстеження житлово-побутових умов /а.с.12/ підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] із неповнолітнім сином [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул.Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202.- не проживають з 2014 року, ніяких їх особистих речей в будинку немає. Згідно довідки про склад сім»ї /а.с.13/ - відповідачка та її син являються донькою та онуком позивачка, тобто членом сімї позивачка. А на підставі ст..405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ніяких доказів або відомостей про наявність будь-яких домовленостей щодо користування житлом суду не надано. При цьому, згідно ст.29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного із них, з ким вона проживає. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачка із своїм неповнолітніи сином не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул.Грушевського ( колишня Куйбишева) б.202., вони виїхали до іншого місця проживання, а тому на підставі ст. 405, 29 ЦК України неповнолітній [PERSON] повинний бути визнаним таким, що втратив право користування житлом позивачів .

Outcome: approved