Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. на кожну дитину. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привело до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не повязані спільним побутом з червня 2017р. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився подав заяву про визнання позову в повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 2004 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], 05.01.2005р.н., сина [PERSON] 17.02.2009р.н., доньку [PERSON] 08.02.2014р.н., батьком яких є відповідач (а.с. 4-6). Також встановлено, що подружжя через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не повязані спільним побутом з червня 2017р. Після припинення шлюбних відносин, неповнолітні діти залишаються проживати з матірю та знаходяться на її утриманні. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, що приймають участь у справі не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осоіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не встановлено (ст. 174 ЦПК України). Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу згідно ст. 112 СК України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином суд приходить висновку про те, що вимоги позову підлягають задоволенню, а визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує права та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вимогу стягнення аліментів в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 110-112, 181-183, 185, 191 СК України,

Outcome: approved