Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 04 вересня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 258. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 26 000 доларів США у тимчасове користування зі сплатою 13,5 % річних, а з 02.12.2008 - 17,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 03 вересня 2012 року, а Відповідач 1 зобов`язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки в сумах, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 26 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 31.03.2009 між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки, за яким поручитель зобов`язався відповідати у разі невиконання або порушення боржником - [PERSON] умов кредитного договору. Згідно умов п.п. 1.1. договору поруки, Поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому Договором. Всупереч умов кредитного договору Відповідач 1 [PERSON] не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 21 грудня 2010 року Соснівським районним судом м.Черкаси ухвалено заочне рішення про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 214 697, 28 гривень за Кредитним договором №258 від 04.09.2007. Проте, вказане рішення суду на даний час не виконано. Станом на 18.10.2016 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить по кредиту, процентам та штрафу у розмірі 1 259 586, 47 гривень, з яких: 20 319,97 доларів США - заборгованість за кредитом; 27 832, 05 доларів США - заборгованість за процентами; 18 073,74 гривень - штраф за несвоєчасне погашення кредиту за останній рік. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 23 765,90 доларів США, що еквівалентно 612 760,74 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту за останній рік в розмірі 411 909,84 грн. Таким чином, просили суд стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку суму боргу по поверненню відсотків та пені в розмірі 1 024 679, 58 грн. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси [PERSON] від 07.02.2017 відкрито провадження у справі. Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя суддю Соснівського районного суду м. Черкаси [PERSON] . звільнено з посади судді у зв`язку з відставкою. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 20.04.2017 справу прийнято до провадження. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Мельник І.А. від 20.09.2019 у справі залучене ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» (код ЄДРПОУ 41661563) як правонаступник позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Проніна О.О. скерувала до суду заперечення проти позову, у якому позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити. Вказувала на те, що між банком та відповідачем 1 був укладений Кредитний договір №258 від 04.09.2007. Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] на корить ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом та процентами в сумі 24 386,12 доларів США, що станом на 18 березня 2010 року еквівалентно 195 137,73 грн, штраф за несвоєчасне виконання зобов`язання з повернення кредиту та процентів - 19 559,55 грн, а всього - 214 697,28 грн. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] на корить ВАТ «ВіЕйБі Банк» судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн, а всього - 1 820 грн. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - Проніної О. О. задоволено частково. Заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на корить ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитну заборгованість в сумі 17 333,20 грн. Стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на корить ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитну заборгованість в сумі 177 804,48 коп. В задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Постановою Верховного Суду від 04.03.2019 в справі 2-3112/2010 рішення апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2017 залишено без змін, виходячи з того, що банком стягнуто суму заборгованості за кредитом як у межах шестимісячного строку за кожним щомісячним платежем (прострочену заборгованість), так і суму заборгованості, строк сплати якої був змінений банком на підставі умов кредитного договору та положень статей 1048, 1050 ЦК України. Відповідно до правового висновку ВСУ у справі №6-272цс16 від 29.06.2016 за змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом до поручителя 03.01.2017, а строк дії кредитного договору закінчився 03.09.2012, тому вимоги банку заявлені поза межами шестимісячного строку, визначеного графіком для кожного із щомісячних платежів. Крім того, вказувала на необґрунтованість наданого до суду розрахунку заборгованості за відсотками та пені, оскільки вони не підтверджені первинними бухгалтерськими документами - виписками по розрахунковому рахунку. Просила суд врахувати, що розмір пені перевищує розмір заборгованості (збитків) на п`ятдесят відсотків. Також просила застосувати наслідки пропуску позивачем позовної давності, оскільки строк сплати за кредитом був змінений банком на підставі умов кредитного договору та положень статей 1048, 1050 ЦК України, а тому настав в період з 19.03.2010 по 11.06.2011, враховуючи набрання законної сили рішенням Соснівського районного суду від 21.12.2010 в справі 2-3112/2010. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Відтак, виходячи із того, що строк сплати за Кредитним договором №258 від 04.09.2007 був змінений у зв`язку із достроковим стягнення за рішенням суду, вимога щодо стягнення відсотків по кредиту, так і пені задоволенню не підлягають. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позов підтримав, просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, із клопотаннями не звертався. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Проніна О.О. в судове засідання не з`явилась, просила проводити розгляд справи без її участі та участі відповідача [PERSON] , заперечувала проти стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах положень статей Цивільного кодексу України щодо загальних положень про зобов`язання, наслідки та відповідальність за порушення зобов`язання, положень про договір кредиту та правових наслідків недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону. Відповідно до ст. ст. 1054,1055, 1050 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 258, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 26 000 доларів США під 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 03 вересня 2012 року. Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено повернення кредитних коштів шляхом сплати позичальником щомісячно рівними частинами 433,33 доларів США до 10 числа кожного місяця, починаючи з 01 жовтня 2007 року. 02 грудня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору, за яким збільшено процентну ставку до 17,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 31 березня 2009 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1, за яким поручитель зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] на корить ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом та процентами в сумі 24 386,12 доларів США, що станом на 18 березня 2010 року еквівалентно 195 137,73 грн, штраф за несвоєчасне виконання зобов`язання з повернення кредиту та процентів - 19 559,55 грн, а всього - 214 697,28 грн. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] на корить ВАТ «ВіЕйБі Банк» судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн, а всього - 1 820 грн. Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позов банку доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, яка утворилася внаслідок невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - Проніної О.О. задоволено частково. Заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на корить ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитну заборгованість в сумі 17 333,20 грн. Стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на корить ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитну заборгованість в сумі 177 804,48 коп. В задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що пунктом 4.5 кредитного договору, на який посилався банк, не передбачено сплати штрафу, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити за безпідставністю. У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України строк пред`явлення кредитором вимоги до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки кредитний договір було укладено 04 вересня 2007 року, а договір поруки - 31 березня 2009 року, то поручитель не може нести відповідальність за зобов`язаннями позичальника стосовно сплати щомісячних платежів до 31 березня 2009 року. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень вищевказаної статті порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що поручитель повинен нести солідарну з позичальником відповідальність в межах шестимісячного строку дії поруки за кожним із щомісячних платежів - за період з вересня 2009 року до моменту звернення банку до суду з цим позовом. Постановою Верховного Суду від 04.03.2019 в справі 2-3112/2010 рішення апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2017 залишено без змін, виходячи з того, що банком стягнуто суму заборгованості за кредитом як у межах шестимісячного строку за кожним щомісячним платежем (прострочену заборгованість), так і суму заборгованості, строк сплати якої був змінений банком на підставі умов кредитного договору та положень статей 1048, 1050 ЦК України. Згідно з наданим уточненням до позову та розрахунком, загальний розмір заборгованості позичальника станом на 18.10.2016 за кредитним договором становить 1 653 422, 57 гривень, з яких: -20 319,97 доларів США - заборгованість за кредитом; -27 832, 05 доларів США - заборгованість за процентами; -411 073,74 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. При цьому, враховуючи наявність рішення Апеляційного суду Черкаської області від 25 жовтня 2017 року, яким позов задоволено частково та достроково стягнуто заборгованість за Кредитним договором, позивач просить стягнути в цій справі заборгованість за відсотками в розмірі 23 765,90 доларів США, що еквівалентно 612 760,74 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 411 909,84 грн. З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така вимога вже була пред`явлена позивачем у цивільній справі 2-3112/2010, в якій стягнута заборгованість станом на березень 2010 року. Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів та пені після березня 2010 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 в справі 175/4753/15-ц. Стосовно стягнення пені суд виходить з наступного. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік згідно із ст. 258 ЦК України, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами ст. 253 ЦК України з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою. (Верховний Суд України в справі № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року) Позивач звернувся з даним позовом до суду у січні 2017 року. Банком заявлена вимога про стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 411 909,84 гривень за період з 11.10.2015 по 18.10.2016. Оскільки нарахування процентів по кредиту припиняється після спливу строку виконання кредиту (березень 2010 року), то пеня може бути обрахована та стягнута за період 12 міс. (з березня 2010 по березень 2011 року) та заявлена не пізніше 01.03.2011. Однак з позовом банк звернувся з пропуском даного строку, тому в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення заборгованості за кредитом слід відмовити. З метою забезпечення вказаних кредитних зобов`язань між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №1 від 31.03.2009, за умовами якого поручитель поручився перед банком за належне виконання позичальником його кредитних зобов`язань як солідарний боржник. Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Верховний Суд України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та в постанові від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14 зазначив: якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (один рік від настання строку виконання зобов`язань). Тому, навіть, якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Як вбачається з Кредитного договору повернення боргу здійснюється окремими самостійними зобов`язаннями. Згідно до п.6.2 договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Таким чином, строк дії поруки договором не встановлений, а повернення боргу здійснюється окремими частинами. Разом із тим, необхідно врахувати те, що позивачем змінено строк повернення кредиту відповідно до ст.1050 ЦК України. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим твердження представника Відповідача 2 про припинення дії поруки з підстав ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки позов до поручителя пред`явлений у січні 2017 року, тобто поза межами шестимісячного строку з моменту вчинення останніх платежів позичальником. За наведених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed