Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася із зазначеним позовом до відповідача, в якому просила суд встановити факту родинних відносин, факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та не підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] . Позивачка вказує, що її чоловік [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки проживав з ним на момент смерті. Оформити право власності в нотаріальній конторі позивачка не може також у зв`язку з наявністю розбіжностей в написанні по-батькові в свідоцтві про народження [PERSON] та імені в свідоцтві про народження [PERSON] , тому позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Новоіванівської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки. Суд, заслухавши пояснення та доводи осіб, які з`явилися у судове засідання, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, пов`язані з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.11.1979 року вбачається, що 22 листопада 1979 року Василівською сільською радою Болградського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] позивачкою по справі, та [PERSON] (а. с. 12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2014 року [PERSON] помер [INFO] (а. с. 16). Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрита спадкова справа на підставі заяви [PERSON] (а. с. 164-224). Позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5812 га та площею 2,0579 га, розташованих на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 02.07.2015 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39980237, № 39977247 від 02.07.2015 року (а. с. 13, 14, 30, 31, 32). [PERSON] помер [INFO] (а. с. 18). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 066016 від 18.06.2003 року, витягів з Державного земельного реєстру про земельну ділянку № НВ-5109034932019, № НВ-5109035122019 від 26.04.2019 року за життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 55 га, розташована на території Новоіванівської сільської ради (а. с. 19, 20-22, 23-25). Протягом встановленого законом строку, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але у зв`язку з тим, що пропущений строк подачі заяви на прийняття спадщини та відсутній факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 945/02-14 від 02.07.2019 року (а. с. 34). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 57195063 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 57195076 (заповіти/спадкові договори) від 13.08.2019 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, але свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а. с. 15, 43, 44, 45,74-98). З наданих до суду матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився « [PERSON] » (російською мовою), що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі батько російською мовою записаний « [PERSON] » (а. с. 17). В свідоцтві про смерть [PERSON] його ім`я зазначено як « [PERSON] » (а. с. 18). Однак, як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] його по батькові українською мовою зазначено « [PERSON] » (а. с. 16). Отже, неправильне зазначення по батькові [PERSON] сталося внаслідок невірного перекладу з російської мови на українську мову по батькові « [PERSON] ». Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 428 від 21.05.2019 року [PERSON] , який помер [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] позивачкою у справі, що також підтверджується актом (а. с. 26, 27). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт проживання [PERSON] з його батьком [PERSON] та позивачкою [PERSON] на момент смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого\~провадження розглядаються\~судом з\~додержанням загальних\~правил,\~встановлених цим\~Кодексом,\~за винятком\~положень щодо\~змагальності та\~меж судового\~розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт родинних відносин між її чоловіком [PERSON] , померлим [INFO] та його батьком [PERSON] , померлим [INFO] з метою прийняття спадщини. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між [PERSON] , померлим [INFO] та його батьком [PERSON] , померлим [INFO] , а саме факт того, що [PERSON] доводився батьком [PERSON] , а розбіжності в написанні по батькові в свідоцтві про смерть [PERSON] та імені [PERSON] в свідоцтві про народження [PERSON] , суд пов`язує з неправильним перекладом по батькові з російської мови на українську. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] суд зазначає наступне. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Згідно ч.\~ч.\~1,\~3\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. В судовому\~засідання доведений\~факт постійного\~проживання [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] та\~ [PERSON] \~на день\~смерті останнього,\~яка настала\~ [INFO] ,\~суд прийшов\~до висновку\~про задоволення\~позовної заяви\~в цій\~частині,\~тому необхідно\~встановити факт\~постійного проживання\~ [PERSON] \~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] \~на час\~відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30ю05ю2008 року\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. п. 3.1, 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах\~уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 19 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.\~Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. За таких обставин, оскільки доказів прийняття позивачкою спадщини після смерті [PERSON] суду надано не було, зокрема вони відсутні також у витребуваних та досліджених судом матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно є необґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні. На підставі ст. ст. 1268, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: partial