Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування в особі Рокитнівської селищної ради в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що відповідачі є батьками малололітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак обоє самоусунулися від покладених на них законом батьківських обов`язків: мати, [PERSON] залишила сина, проживає окремо від нього, не працює та не займається його утриманням. Батько, відповідач у справі [PERSON] ,- зловживає алкогольними напоями, наміру працювати та утримувати сина не має, змінювати свою поведінку не бажає; перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, страждає повелінковими розладами на фоні зловживання алкоголем. Обоє не цікавляться життям дитини, не забезпечують продуктами харчування, одягом, не спілкуються з сином. Дитиною займається баба - [PERSON] , яка займається його здоров`ям, вихованням та розвитком. З вказаної причини позивач прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав обох відповідачів відносно спільної дитини- [PERSON] . В судодовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що відповідачка [PERSON] , сама зростала у неблагополучній сім`ї, а після створення власної, коли нарожила дитину- незначний проміжок часу у кілька місяців здійснювала за хлопчиком належний догляд та проявляла материнську турботу. Однак, через деякий час з невідомих причини її поведінка змінилась, вона почала зловживати алкоголем та зовсім лишила сина на свекруху. Батько дитини, також не бажає виконуватьи свої обатьківські обов`язки і , незважаючи на те, що проживає в одному житловом будинку з сином, його вихованням та розвитком не цікавиться взагалі, матеріально його не утримує та не пілклується про його стан здоров`я. У зв`язку з цим, прозивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з обох аліменти на його утримання. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до закону. Відзивів та заяв про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надійшло. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів з неповажних та розглянув справу у їх відсутність, провівши на підставі вимог ст. 281ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду підстави при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вислухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Як підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2017 року батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , - відповідачі у цій справі (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу- [PERSON] ) розірвано, що підтверджується рішенням Рокинівського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2019 року . Місцем проживання дитини не визначалось, через наявний спір з цього првиоду. (а. с. 9). Дитина, [PERSON] проживає постійно у своєї баби [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та яка звернулась до Рокитнівської селищної ради із письмовою заявою про позбавлення батьків дитини батьківських прав (а.с.11, а.с. 10). З характеристики [PERSON] та [PERSON] за місцем їх проживання втановлено, що обоє характеризуються негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями, не займаються вихованням дитини (а.с. 13 та а.с.14). З інформації про участь членів родини у вихованні дитини вбачається, що дитина відвідує Рокитнівський ЗДО № 3 «Казка» з 02.09.2019 року. За період відвідування дтитиною закладу про дитину піклується бабуся, [PERSON] , яки приводить та забирає його, відвідує батьківські збори, свята, оплачує харучвання дитини в ЗДО. Дитина відвідує заклад чистою, охайною. Дитина активна, з середнім рівненм знань (а.с. 23). Як встановлено із інформації з ЦНСПвих № 115 від 26,04.2021 з 01 лютого 2021 року відповідачі перебувають на обліку як особи, які опинились в складних життєвих обставинах. Причиною взяття на облік послужило умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків, ведення аморального способу життя (а.с. 24). З а.с. 19 встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 2019 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслудок зловживання алкоголем. Разом з тим, суд не приймає до уваги інформаційну довідку на а.с. 30 про неодноразові притягнення відповідача [PERSON] , оскільки адміністративні стягнення за період з 2015 року по 2020 рік є такими, що погашені, станом на момент звернення до суду з цим позовом, більшість з них стосується порушень правил дорожнього руху та не свідчить про його асоціальний спосіб життя. Судом також не береться до уваги письмове пояснення [PERSON] , оскільки докази досліжуються судом безпосередньо, про виклик вказаної особи як свідка позивачем не заявлялось (а.с 32). Довідкою Рокитнівського РВ ДВС підтверджується, що жодних виконавчих документів про стягнення з відповідачів аліментів на виконанні не перебуває (а.с. 31). Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Крім того, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновком органу опіки та піклування прийнято рішенн про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батькіських прав відносно малолітньогої дитини [PERSON] (а.с. 33-35). Суд, враховуючи вище викладене, дійшов висновку, що у даній справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, а також із встановлених судом обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, відповідачів слід позбавити батьківських прав, так як і мати, і батько дитини ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Також суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини також підлягає задоволенню виходячи з положень ст.180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач, визначив що аліменти на утримання дитини мають стягуватися у твердій грошовій формі у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки обоє відповідачів не працюють. Крім того, судові витрати в цій справі складаються з судового збору за дві позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 1816 грн.

Outcome: approved