Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить суд стягувати аліменти на її користь з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення уточнених вимог позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження зазначений відповідач, останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, що змусило позивачку звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності із ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved