Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі зареєстрованому 24 вересня 2006 року виконкомом Смизької селищної ради. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких відповідач вказаний їх батьком. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. За цим рішенням дітей залишено проживати з позивачкою. Позивачка та відповідач не досягли згоди щодо участі останнього в забезпеченні дітей та розміру допомоги, яку він має сплачувати на їх утримання. Відповідач отримує дохід, в тому числі від роботи за кордоном, проте належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дітей, ухиляється від своїх прямих обов`язків, належним чином не дбає про дітей та не надає достатніх коштів на їх утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат тимчасово відсутній». Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені сторони по справі, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені сторони по справі, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 6). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що доказів офіційного працевлаштування відповідача не надано, тому відсутні підстави для стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. Отже, позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: partial