Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дочки [PERSON], [INFO] без згоди батька. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем народила дочку [PERSON]. В 2015 році відповідач виїхав на заробітки на межі України і з того часу не повертався. На даний час її мати оплатила їй поїзду до Іспанії для відпочинку та оздоровлення її та дитини. Разом з тим, через відсутність відповідача на території України, вирішити питання про посвідчення у нотаріальному порядку його згоди на виїзд дитини неможливо. Через те, що відповідач перебуває закордоном на нелегальному становищі, він не може зявитись до консульської установи. За відсутності дозволу батька, вона не може разом з дочкою перетнути кордон України. Через вік дитини, якій виповнився лише рік, не може залишити її на території України на період свого виїзду. Тому просить надати дозвіл на виїзд дитині за кордон без згоди батька. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду письмову заяву у якій заявлений позов визнав. Вказав, що знаходиться за межами України і не може зявитись до нотаріуса, щоб посвідчити згоду на виїзд дитини закордон. Тому просив за рішенням суду дозволити виїзд за кордон дочці [PERSON], [INFO] у супроводі його дружини [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі, який зареєстрований 11.12.2014 року між позивачкою та відповідачем, 29.05.2015 року народжена дочка [PERSON]. Дитина з народження проживає з матірю у с.Кричка Богородчанського району Івано-Франківської області. Відповідач у другому півріччі 2015 року виїхав на заробітки за межі України і з того часу додому не повертався. Через відсутність відповідача у позасудовому порядку вирішити питання про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон позивачка не змогла. Стаття 150 Сімейного кодексу України зобовязує батьків піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, стаття 155 цього ж кодексу зазначає, що здійснення батьками своїх прав та обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини, яка прийнята 44-ю сесією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1989 року та ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави-учасницi забезпечують право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадкiв, коли компетентнi органи згiдно з судовим рiшенням визначають, що таке розлучення необхiдне в якнайкращих iнтересах дитини. Ч.2 ст. 10 Конвенції визначає, що дитина, батьки якої проживають у рiзних державах, має право пiдтримувати на регулярнiй основi, за виключенням особливих обставин, особистi вiдносини i прямi контакти з обома батьками. 3 цiєю метою i вiдповiдно до зобов'язання держав-учасниць за пунктом 2 статтi 9 держави-учасницi поважають право дитини та її батькiв залишати будь-яку країну, включаючи власну, i повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну дiють лише такi обмеження, якi встановленi законом i необхiднi для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралi населення або прав i свобод iнших осiб, i сумiснi з визнаними в цiй Конвенцiї iншими правами. Діючим законодавством України не встановлено обмежень у праві виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Зокрема, у відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Неможливість оформити дозвіл на виїзд дитини закордон буде суперечити інтересам дитини та позивачки. Беручи до уваги наведене, на підставі ст.ст.150, 155 Сімейного кодексу України, ст.4 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved