Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач НБУ, звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2019 року у сумі 22449,82 грн., та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на балансі позивача знаходиться гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету відповідачі на підставі ордера № 284 від 24 серпня 2007 року у вказаному гуртожитку була надана кімната №4 та № 5 у квартирі № 22 , в якій вона проживає до цього часу. Договори про надання всіх комунальних послуг на гуртожиток за адресою: [ADDRESS] (водопостачання та водовідведення, електропостачання, вивіз твердих побутових відходів та інші)укладені з надавачами цих послуг саме Національним банком України, а не з мешканцями гуртожитку як отримувача цих послуг. Відповідно до вказаних договорів саме НБУ розраховується за надані в гуртожитку комунальні послуги , а для мешканців гуртожитком НБУ є надавачем послуг, та має право на отримання плати за ці послуги. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно здійснював електропостачання, водопостачання та надання інших послуг, що підтверджуються договорами з постачальними організаціями. Однак, відповідачем своєчасно не були сплачені житлово-комунальні послуги та він продовжує не сплачувати їх й на теперішній час. У зв`язку з цим, за період з січня 2018 року по січень 2019 року включно у відповідача виникла заборгованість за комунальними послугами (вивезення твердих побутових відходів, водовідведення, водопостачання, електропостачання, квартплата, природний газ, теплове енергія(гаряча вода), теплова енергія (опалення)) в сумі 22449,82 грн. Тому позивач звернувся до суду з дійсним позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Представник позивача надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відстуністю. Відповідач, у судове засідання не з`явилась, причину не явки суду не повідомила, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надавала. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що на балансі Національного банку України знаходиться гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету Короленко К.В., на підставі ордера № 284 від 27 серпня 2007 року у вказаному гуртожитку була надана кімната № 4 та 5 у квартирі № 22 , в якій вона проживає до цього часу. Договори про надання всіх комунальних послуг на гуртожиток за адресою: [ADDRESS] (водопостачання та водовідведення, електропостачання, вивіз твердих побутових відходів та інші) укладені з надавачами цих послуг саме Національним банком України, а не з мешканцями гуртожитку як отримувача цих послуг. Відповідно до вказаних договорів саме НБУ розраховується за надані в гуртожитку комунальні послуги , а для мешканців гуртожитком НБУ є надавачем послуг. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд, власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів, здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV споживач, зокрема, зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ; не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - забезпечити своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Обов`язок власника чи наймача квартири (кімнати) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачені п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року. Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у аналогічній за обставинами справі № 6-2951цс15. За змістом ст. 130 ЖК України та п. 1 Розділу III положення про гуртожитку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.04.2015 (чинним на момент спірних правовідносин та до 19.11.2018) порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР та Української РСР. Відповідно до п. 4 розділу III цього Положення особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 7 розділу III цього Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке приживання, а також за житлові-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Згідно до ст.ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії. В порушення вимог чинного законодавства боржник несвоєчасно та не в повному обсязі виконує зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість за житлово-комунальні послуги за 01.01.2018 до 31.01.2019 по квартирі [ADDRESS] становить 22449 грн. 82 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг за житлово-комунальні послуги, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню, тому позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved