Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.08.2016 до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10.01.2015 року було зареєстровано шлюб з відповідачем, починаючи з 2016 року були фактично припинені шлюбні відносини між сторонами. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач участі у житті та вихованні дочки не приймає, аліменти в добровільному порядку не сплачує. Крім того, зазначено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, приховує дійсний розмір свого заробітку, з 2016 року не проявляє бажання утримувати дитину. Враховуючи вищенаведене, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, просила суд позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні 30.11.2016 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги частково, просив задовольнити позовні вимоги частково. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, 10.01.2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Вбачається, що в даному шлюбі [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зобов'язані матеріально забезпечувати свою неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Судом враховано, що відповідачем визнано позов частково, а відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а тому вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.08.2016 до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial