Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 11 грудня 2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. Леніна, 149, в с. Пересадівка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті чоловіка залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документі на спадкову нерухомість, які були втрачені. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча будинок належав спадкодавцю на праві власності відповідно до свідоцтва, тому просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не зявилася про час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі а позов задовольнити.Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, також надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 11 грудня 2012 року в с. Пересадівка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с. Пересадівка, вул. Леніна (тепер вул. [PERSON]), 149. Будинок належав померлому на підставі свідоцтва, виданого 3 травня 1989 року виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського району)Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час відкриття спадщини (час смерті) [PERSON] з ним проживали: дружина [PERSON] позивачка у справі, а також [PERSON] дочка, які відносяться до спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України). Вони прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачка також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Крім того, [PERSON], в передбачений законом шестимісячний термін після відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Аналогічну заяву подала і мати спадкодавця - [PERSON]. Таким чином, виходячи з положень зазначених норм закону, єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є його дружина [PERSON]. Далі, під час оформлення спадщини на будинок чоловіка позивачка отримала розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлений оригінал правовстановлюючого документу на нерухомість. Так, було зясовано, що свідоцтво про право власності на будинок ним було втрачено. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Однак це не скасовує належність йому будинку. Належність будинку на праві приватної власності підтверджується довідками комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16 серпня 2013 року та 14 вересня 2017 року, а також і архівною копією рішення виконавчого комітету Жовтневого районної ради Миколаївської області № 63 від 21 березня 1989 року, відповідно до якого було вирішено оформити право власності на будинок громадянам с. Калинівка, с. Михайло-Ларине, с. Пересадівка, в тому числі і [PERSON] Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці [PERSON], як спадкоємиці першої черги, яка прийняла спадщину після його смерті. В позасудовому порядку вирішити це питання вона не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та втрату оригіналу правовстановлюючого документу. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved