Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернувся до суду з позовом в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 51 185,00 грн та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 липня 2015 року о 09:00 год. в м. Києві по вул. Братиславській на перехресті з вул. Шолом-Алейхема сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1. «Mercedes» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , 2. «Volkswagen» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у справі № 754/12706/15-к, відповідача було визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/3816515. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 29 липня 2015 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 25 березня 2016 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 51 185,00 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: звіту № 9236 про оцінку автомобіля від 07.07.2015, наказу № 3340 від 28.04.2016, довідки № 1 від 14.04.2016. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 51 185,00 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 50 000,00 грн, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 185,00 грн. Таким чином Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач вказаної суми не сплатив. 23 липня 2018 року відповідачу було направлено лист-претензію № 652 МТСБУ/АГ, проте на момент подачі позову відповідач так і не відшкодував завдані збитки. 21 травня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін та сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 21 червня 2019 року. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачем було отримано 21 листопада 2019 року. 10 липня 2019 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності по справі № 755/7236/19 та відзив на позовну заяву, в яких відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Вважає, що строк позовної давності відраховується із дати настання страхового випадку, тобто з 26.07.2015 та відповідний строк звернення до суду із позовом сплинув 27.07.2018. Інших заяв по суті справи не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, відзив відповідача, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 26 липня 2015 року приблизно о 09:00 год., керуючи автомобілем «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині по вул. Братиславська зі сторони станції метро «Чернігівська» в напрямку вул. Ш. Алейхема в м. Києві, [PERSON] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою при наближенні до перехрестя, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який стояв перед перехрестям на заборонений сигнал світлофора. В результаті зіткнення, автомобіль «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] вчинив наїзд на автобус «Богдан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , які також стояли перед перехрестям на заборонений сигнал світлофора. Згідно із даними довідки про пошкодження транспортних засобів, виданої Управлінням патрульної служби МВС України в м. Києві, автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП отримав наступні механічні пошкодження: кришка багажника, задній бампер, заднє ліве крило, заднє ліве бокове скло, деформація даху, заднє ліве колесо, передні ліві двері, лобове скло, передній бампер, передня ліва фара, передня права фара, переднє праве крило, передні праві двері. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року [PERSON] було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки. На даний час вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року не скасований та набрав законної сили. За нормою ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована за Полісом № АІ/3816515 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29 липня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 26 липня 2015 року о 09:00 годині на перехресті вулиці Братиславської та вулиці Шолом-Алейхема в м. Києві між автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням, та автомобілем «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Відповідно до Звіту № 9236/2 про оцінку автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 187 655,45 грн., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників і з врахуванням ДПВ, складає 88 278,26 грн. 25 березня 2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В подальшому, 28 квітня 2016 року позивачем було винесено наказ № 3340 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », за яким було розраховано до сплати [PERSON] відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000,00 грн, яке було перераховане позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 3340рв від 29 квітня 2016 року. Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги суб`єкта оціночної діяльності зі складання звіту про оцінку автомобіля на загальну суму 1 185,00 гривень, що підтверджується рахунком № 179 від 11 серпня 2015 року та платіжним дорученням № 179рв від 28 вересня 2015 року. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 652МТСБУ/АГ від 23 липня 2018 року, однак з боку відповідача не було вчинено відповідних дій для відшкодування завданих збитків. Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 Цивільного кодексу України). У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн та витрат на послуги суб`єкта оціночної діяльності зі складання звіту про оцінку автомобіля у розмірі 1 185,00 грн, що разом становить 51 185,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду із позовом суд приходить наступного. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За нормою ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Убачається, що відповідно до платіжного доручення № 3340рв від 29 квітня 2016 року МТСБУ здійснило перерахування страхового відшкодування [PERSON] на суму 50 000,00 грн. Таким чином, убачається, що саме з 29 квітня 2016 року у позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України розпочався перебіг трирічного строку позовної давності щодо регресної вимоги по відшкодуванню відповідачем [PERSON] завданої матеріальної шкоди по виплаті [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 гривень. З огляду на викладене, суд не погоджується із доводами відповідача щодо сплину позовної давності та необхідність відмови у задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, оскільки позовна заява була скерована до суду позивачем 26 квітня 2019 року. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved