Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила розірвати шлюб зареєстрований 06.11.1977 року Кремидівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 21. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через відсутність взаємної любові та порозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо з травня 2012 року, оскільки відповідач, перебуваючи в нетверезому стані, вчинив вбивство їх спільного сина, [PERSON], та в теперішній час відбуває покарання в Південній виправній колонії № 51, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі. Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.11.2012 року, який набрав законної сили 12.12.2012 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі, з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позивач вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивачка не зявилася, проте подала до суду заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач двічі був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні зворотні поштові повідомлення, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов, про розгляд справи за його особистої участі, зокрема в режимі відеоконференції, до суду не подавав, у звязку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved