Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права на частину спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.1990 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, актовий запис №3. Рішенням Марковецької сільської ради Бобровицького району №17 від 15.03.1995 року [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0, 25 га. для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . Під час перебування у шлюбі ними побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. 16.08.2016 року укладений між ними шлюб розірвано, про що складено актовий запис Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після розірвання шлюбу відповідач свідомо уникає реєстрації житлового будинку у відповідних державних органах. Враховуючи те, що новостворене майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації на нього, просить визнати вищевказаний об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами спільною власністю подружжя та визнати за нею право як співзабудовника на Ѕ частину незавершеного будівництва. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 43). Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить підготовче судове засідання провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі ( а.с. 44). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що з 10.02.1990 року сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , укладений [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано 16.08.2016 року (а.с.8). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Як видно із копії рішення виконавчого комітету Марковецької сільської ради народних депутатів від 15.03.1995 року [PERSON] , в період перебування в шлюбі із [PERSON] було виділено земельну ділянку в [ADDRESS] для будівництва індивідуального жилого будинку (а.с.16). Вказана вище земельна ділянка за рішенням виконкому Марковецької сільської ради народних депутатів №17 від 15.03.1995 року узаконена під забудову (а.с.17). Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Зазначений будинок повністю введений в експлуатацію, виготовлено технічний паспорт на будинок, підведено газопостачання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9-15, 19-25). Однак, відповідно до довідки «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» №39 від 22.01.2019 року, об`єкт нерухомого майна в [ADDRESS] на праві власності ні за ким не зареєстрований (а.с.18). Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі від 07.09.2016 року у справі №6-47цс16 новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Враховуючи вищевикладене та те, що об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя - він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; його будівництво закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але право власності на нього не оформлюється у зв`язку із небажанням відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спірного об`єкта незавершеного будівництва.

Outcome: approved