Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач - Національна академія внутрішніх справ (КНУВС) звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі в сумі 12 511, 70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ [PERSON] зараховано курсантом І-го курсу денної форми навчання. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України у місті Києві та [PERSON] було укладено договір № Кв 186 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен був відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2005 по 19.06.2009 - у відповідності з вказаним договором [PERSON] за період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням .відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 19.06.2009 № 467 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] був направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у місті Києві. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУ МВС України у місті Києві від 01.07.2009 № 587 о/с [PERSON] призначено оперуповноваженим сектора карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві. Наказом ГУ МВС України у місті Києві від 20.02.2012 № 85 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ (тобто, до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Відповідно до Розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ (НАВС). У відповідності із затвердженим Статутом, НАВС є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 16.05.1996 №342/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та вразі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно п.2.1.3. Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 150 виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Відповідно до п. 3.2. Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1., 4.2 вищезазначеного Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Аналогічні положення про укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання містяться і в діючому на момент зарахування відповідача на навчання наказі МВС України від 14.05.2007.№ 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця...» зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.05.2007. за № 547/13814. Укладений з відповідачем [PERSON] договір зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі: (п. 3.1.) звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відповідач [PERSON] був звільнений з органу внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому не виконав умови договору про підготовку фахівця. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313. Так, відповідно до затвердженого вказаною постановою КМУ «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» (п.2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У зв'язку із вище викладеним, позивач, посилаючись на ч. 1, 2 п. 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. №313 встановив відповідачу, який навчався в КНУВС у період часу з 01.09.2005 р. по 19.06.2010р., витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 12 511 грн. 70 коп. На пропозицію позивача про добровільне відшкодування витрат, понесених за навчання, відповідач жодним чином не відреагував, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у період навчання [PERSON] у КНУВС з 01.09.2005 р. по 19.06.2009 р. при здобутті вищої освіти за державним замовленням мав статус дитини-сироти, на якого розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», зокрема, щодо повного державного забезпечення в навчальних закладах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в позові з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України у місті Києві та [PERSON] було укладено договір № Кв 186 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування. Згідно умов даного договору [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання (а.с. 6, 7). Відповідно до витягу з наказу № 467 від 19.06.2009 р. відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» (7.060101), як випускникові навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ у 2009 році та видано диплом спеціаліста (а.с. 8). Згідно витягу з наказу Головного управління МВС України в місті Києві № 587о/с від 01.07.2009 р. призначено випускників Київського національного університету внутрішніх справ, які прибули за направленням Державної комісії з розподілу молодих спеціалістів, з 19.06.2009 р., зокрема, лейтенанта міліції [PERSON] (М-197294) оперуповноваженим (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) сектора карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Дніпровського районного управління (а.с. 9). 11.01.2012 р. відповідач склав рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням (а.с. 20), який був задоволений наказом Начальника Головного управління МВС України в місті Києві № 85 о/с від 20.02.2012 р., та згідно якого, старшого лейтенанта міліції [PERSON] (М-197294), оперуповноваженого з 29.02.2012 р. звільнено з органів внутрішніх справ за пп. «ж» п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 19). Як вбачається із рішення № 51 Виконкому Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 19.12.2003 р. [PERSON], [INFO] призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітнім та його майном, у зв'язку із смертю його батька [INFO] та матері, яка померла [INFO] (а.с. 56). Також даний факт підтверджується відповіддю на адвокатський запит [PERSON] № 103008-300 від 31.01.2015 р. наданий Службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому, зокрема, зазначається, що [PERSON] є особою із числа дітей-сиріт (а.с. 57). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів. З огляду на те, що відповідач належить до осіб із числа дітей-сиріт, мав право на повне державне забезпечення в навчальних закладах, правових підстав для відшкодування витрат на його утримання суд не убачає. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання щодо відшкодування позивачу судових витрат - у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed