Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок під [ADDRESS] загальною площею 72 квадратних метри. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка придбала зазначений будинок в радгоспі-заводі «Шалфейний» Совєтського району АР Крим. Позивачка зазначає, що на цей час вона вирішила розпорядитися належним їй будинком, проте під час підготовки документів позивачка з'ясувала, що вона позбавлена такої можливості, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на придбаний будинок. При цьому позивачка, посилаючись на положення Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року та на те, що питання визначення належності майна у разі відсутності документів первинної реєстрації повинно вирішуватися у судовому порядку, вважає, що є підстави для задоволення заявленого нею позову. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надавши на адресу суду заяву, у якої просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надіславши на адресу суду заяву, у якої просить розглянути справу за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Чорноземненської сільської ради Совєтського району АР Крим у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надіславши на адресу суду заяву, у якої він просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд, враховуючи положення ч.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння під [ADDRESS], мотивуючи вимоги тим, що зазначений будинок був придбаний позивачкою та її чоловіком [PERSON], тобто відповідачем по справі, у радгоспі-заводі «Шалфейний» Совєтського району АР Крим. При цьому, після розірвання шлюбу позивачка та відповідач [PERSON] відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України маючи право на поділ спільно нажитого майна домовились, що спірне домоволодіння залишається позивачці. Як вбачається з довідки, виданої 07 лютого 1992 року ефіроолійним радгоспом-заводом «Шалфейний» ефіроолійного комбінату «Кримська роза» [PERSON] за купівлю будинку повністю розрахувався (а.с.7). Крім цього, згідно витягів з погосподарських книг №10, №11, №16 та №20 с.Роздольне Чорноземненської сільської ради Совєтського району АР Крим: за 1982-1985 роки, 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки відповідач [PERSON] та позивачка , маючи у власності спірний будинок, мали відповідно особові рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с.14-20). Як вбачається з довідки №404, виданої 19 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Чорноземненської сільської ради Совєтського району АР Крим домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] на балансі сільської ради не перебуває (а.с.13). Таким чином, після повного розрахунку домоволодіння під [ADDRESS] перейшло у власність сторін як подружжя та відповідно до діючої на час придбання будинку Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року вони набули право власності на спірний житловий будинок. Разом з цим, рішенням №8454127 від 28 листопада 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Совєтського районного управління юстиції АР Крим позивачці було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що позивачка разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не подала державному реєстратору документ, який посвідчує право власності на спірний будинок (а.с.23). Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на те, що на цей час право власності позивачки не визнається Реєстраційною службою Совєтського районного управління юстиції АР Крим, суд враховуючи положення ч.1 ст.321 ЦК України, доходе висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, задовольняючи позов, суд враховує, що наявність спірного домоволодіння, його вартість, площа, підтверджуються Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеним Кримським республіканським підприємством «Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м.Джанкоя» (а.с.10-12). Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] та позивачка відповідно до ч.1 ст.69 СК України мають право на поділ спільно нажитого майна і відповідач [PERSON] повністю визнав позов, що не порушує прав та інтересів інших осіб (а.с.21). На підставі викладеного,

Outcome: approved