Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в котрій зазначено, що позивачка з відповідачем по справі від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачкою. Відповідач не цікавиться дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з нею взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає лоступу до культурних та інших духовних цінностей, має заборгованість по аліментах. Тобто, відповідач своїми діями ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивачка просила позбавити батьківських прав відповідача у відношення неповнолітньої доньки. В судове засідання позивачка не з`явилася, зврнулася із заявою про розгляд справи у її відстуність, підтримала вимоги позову. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації в с заяві зазначила, що проти позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, враховуючи думку представника органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, дослідивши інші доказі по справі, а також враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Яготинського районного суду Київської області було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 42 від 29 квітня 2009 року, та відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, видане свідоцтво про розірвання шлюбу від 29.04.2009 року серії [NUMBER] (а.с5-6, 8). У сторін по справі [INFO] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, [NUMBER] , виданого Ничипорівською сільською радою Яготинського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с. 7, 9-10). Із розрахунку заборгованості боржника по аліментах, виданої головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах, станом на 31 жовтня 2018 року складає 92 430,04 грн. (а.с. 11). Із Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що [PERSON] з дочкою [PERSON] проживає в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 23). Із наданої копії характеристики класного керівника [PERSON] вбачається, що остання навчалася в Ничипорівському НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.. - ДНЗ (ясла-садок)» Яготинської районної ради Київської області. Вихованням дитини займається мама, яка активно цікавилася навчанням дочки; вона регулярно здійснювала контроль за успішністю та поведінкою дівчинки; батько в школі жодного разу не був (а.с. 24, 26). З довідки Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області вбачається, що [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 25). Із довідки Яготинської районної філії Київського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості вбачається, що [PERSON] з 21.01.2019 року перебуває на обліку як безробітна та отримує допомогу по безробіттю (а.с. 33). Згідно характеристики позивачки, яка надана Ничипорівською сільською радою Яготинського району Київської області, остання має позитивну характеристику (а.с. 34). Згідно характеристики відповідача, яка надана Яготинською міською радою Київської області, останній за місцем проживання зарекомендував себе як нестабільний, невпевнений в собі чоловік; з братами та сестра зв`язків не підтримує, мав сім`ю та доньку, проте з ними не проживає; нарікань з боку сусідів щодо порушення ним громадського порядку не надходило (а.с. 38). Як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Яготинської районної державної адміністрації Київської області №09-65/656 від 27.05.2019 року, вважається за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , притягувався до адміністративної відповідальності (а.с. 42- 44). Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України,, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина відповідача по справі проживає в сім`ї позивачки, то вона вправі звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992 року) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вимогами ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, в порядку, визначеному ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved