Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] боргу за договором позики в сумі 15 980 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦПК України, які за розрахунком позивачки складають 577 грн. 91 коп., а також 3700 грн. витрат на правову допомогу. Загальна сума, яку позивачка вимагає стягнути з [PERSON] складає 20 257 грн. 91 коп. [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що у травні 2012 року вона позичила відповідачці 2000 доларів США. Відповідачка написала розписку про отримання грошей, але отримані гроші позивачці не повертає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засідання позивачка та ії представник [PERSON] позов підтримали з наведених в ньому підстав. Позивачка [PERSON] пояснила суду, що у травні 2012 року вона позичила [PERSON] 2000 доларів США. Розписку за домовленістю сторін відповідачка не писала, оскільки між ними існували нормальні стосунки. Відповідачка зобов'язалася повернути гроші в осені, але не повернула. Вона разом з донькою [PERSON] навесні 2013 року поїхали до відповідачки і остання написала розписку про отримання грошей, але в розписці написала, що отримала гроші від [PERSON], але гроші вона отримала від неї особисто і дотепер не повернула. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні показала, що у ії присутності у травні 2012 року ії матір [PERSON] позичила [PERSON] 2000 доларів США. Коли остання перестала спілкуватися з ними і стала уникати розмов про гроші, вона і матір приїхали до м. Щолкіне, де [PERSON] в ії присутності написала розписку про отримання грошей. При цьому в розписці відповідачка зазначила, що отримала гроші від [PERSON], але гроші [PERSON] отримала від [PERSON] і дотепер не повернула. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позову відмовити, оскільки не пам'ятає, щоб отримувала гроші і писала розписку, але не заперечує того, що розписка написана нею. Заслухавши пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши письмові заперечення відповідачки проти позову та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Cт.1046 та ст. 1049 ЦК України передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом з досліджених доказів встановлено, що у травні 2012 року [PERSON] позичила [PERSON] 2000 доларів США. Через деякий час на прохання позивачки та третьої особи відповідачка написала розписку про отримання грошей, зазначивши при цьому, що отримала гроші від [PERSON], проте судом беззаперечно встановлено, що саме [PERSON] позичила [PERSON] власні гроші і саме вона має право вимоги на їх повернення. Розпискою, що надана суду (а.с. 61), підтверджується факт отримання відповідачкою грошей у сумі, визначеної у позовної заяві, тобто в сумі 2000 доларів США. Строк повернення позики в розписці не вказаний, будь-яких інших доказів щодо строку повернення позики суду не надано, тому суд вважає, що сторонами не був встановлений строк повернення позики. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що строк повернення грошей за договором позики сторонами не визначався. У вересні 2013 року позивачка поштою відправляла відповідачці вимогу про повернення суми боргу, але лист був повернутий у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.1046 ЦК України, суд приходить до висновку, що грошове зобов'язання [PERSON] не можна вважати простроченим і підстав застосування положень ст. 625 ЦК України не має, у зв'язку з чим в цієї частині позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні, як представник позивачки, приймала участь [PERSON], яка діяла за довіреністю від позивачки. Судом встановлено, що правова допомога, що була надана позивачці адвокатом [PERSON], полягає лише у складанні та направленні документів (претензія, позовна заява, заява про забезпечення позову). В судовому засіданні приймала участь інша особа, у зв'язку з чим, розмір витрат на правову допомогу в сумі 3700 грн., який відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК України має бути стягнутий з відповідачки на користь [PERSON], суд вважає явно завищеним, та таким, що не відповідає вимогам розумності і об'єму виконаної роботи з надання правової допомоги, у зв'язку з чим суд вважає можливим частково задовольнити вимоги щодо стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в сумі 1700 грн. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання за договором позики і отриману суму грошей в сумі 2000 доларів США позивачці не повернула. Оскільки відповідачка не повернула борг, то він підлягає стягненню з неї в примусовому порядку в національній валюті України. За даними НБУ станом на 11.05.2012 року 100 доларів США = 799,00 грн. Таким чином сума боргу за договором позики, що має бути стягнута з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON], складає 15980 грн. Судовий збір, сплачений позивачкою [PERSON] при зверненні до суду в сумі 243 грн. 60 коп., має бути стягнутий з відповідачки на ії користь. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial