overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 04.02.1995 року в Червонозаводському відділі реєстрації актів грромадянського стану м.Харкова. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та несумісності характеру. На даний час шлюбні відносини вже припинені, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов повністю підтримала та просила його задовоольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 4 лютого 1995 року (а.с. 3). Від шлюбу вони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені в березня 2013 року, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 04.10.2003 року в Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та несумісності характеру, а також внаслідок того, що відповідач в останні роки подружнього життя припинив поважати та постійно ображав позивачку, створивши тим самим несприятливі умови для сумісного проживання. На даний час шлюбні відносини вже припинені, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з*явилась, однак надала заяву про те, що позов повністю підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 4 жовтня 2003 року (а.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Згода відносно місця проживання дитини між сторонами досягнута. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2013 році, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 06.06.2009 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 2011 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та несумісності характеру, постійні сварки. На даний час шлюбні відносини вже припинені, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його повністю задовольнити Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 6 червня 2009 року (а.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Згода відносно місця проживання дитини між сторонами досягнута. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 10 лютого 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову ХМУЮ. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 2011 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та несумісності характеру, а також внаслідок того, що відповідач в останні роки подружнього життя припинив поважати та постійно ображав позивачку, створивши тим самим несприятливі умови для сумісного проживання. На даний час шлюбні відносини вже припинені, сторони проживають окремо вже три роки, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з*явилась, однак надала заяву про те, що позов повністю підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 10 лютого 2011 року (а.с. 6). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Згода відносно місця проживання дитини між сторонами досягнута. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2012 році, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 11.08.2007 року в відділі РАЦС по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису за № 1576. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися, в сім'ї немає порозуміння, з багатьох питань постійно виникають суперечки, що призвело до взаємної втрати почуттів і фактичного розпаду родини. До того ж, психологічна напруга та постійні з'ясування відносин вкрай негативно позначаються на розвитку дитини. Чоловік зловживає спиртними напоями, поводить себе агресивно. Спільного господарства не ведуть, єдиного сімейного бюджету не мають. Позивачка в судове засідання не з*явилась, однак надала заяву про те, що позов повністю підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 11.08.2007 року в відділі РАЦС по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису за № 1576. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згода відносно місця проживання дитини між сторонами досягнута. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 23 квітня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову ХМУЮ. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину Дмитра, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та несумісності характеру, а також внаслідок того, що відповідач вів розгульний спосіб життя. Шлюбні відносини припинені з 2014 року, з того часу сторони проживають окремо, тому позивачка вважає, що їх сімя розпалася остаточно та шлюб поновлений бути не може, у звязку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з*явилась, однак надала заяву про те, що позов повністю підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем 23 квітня 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину Дмитра, [INFO]. (а.с.8). Згода відносно місця проживання дитини між сторонами досягнута. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обов*язків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2014 році, спільне господарство сторони не ведуть, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у звязку з чим суд приходить до висновку, що їх шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2012 року по теперішній час. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць. При цьому позивачка пояснила, що фактично не проживає з відповідачем однією сім»єю з березня 2015 року, за квітень поточного року відповідач надав матеріальну допомогу в розмірі 1000 грн. Відповідач заявлені позовні вимоги фактично визнав, пояснив судові, що не відмовляється від надання допомоги на утримання дитини та бажає зберегти свою сім»ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2012 року / а. с. 5/. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] / а. с. 6/. З березня 2015 року сторони однією сім»єю не проживають, з того часу дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні / а. с. 2/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач як батько дитини повинен виплачувати аліменти на її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у останнього інших дітей, розмір його доходу, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 грн. на місяць, оскільки вважає таку суму необхідною та достатньою для утримання дитини. При цьому суд вважає за необхідне стягувати аліменти, починаючи з 01 травня 2015 року, оскільки в судовому засіданні позивачка підтвердила, що за квітень 2015 року отримала від відповідача матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що вона та відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно участі в утриманні сина не приймає. Позивач несе витрати по утриманню дитини, які пов'язані з оздоровленням дитини, на оплату навчання, шкільного харчування, спортивної секції та на додаткові заняття. Тому позивач просила стягнути з відповідач аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не ухиляється від утримання дитини, оскільки щомісячно надає матеріальну допомогу, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, оплату спортивних секцій. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1996 року /а. с. 3/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] / а. с. 5/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], він зобов'язаний утримати його до повноліття. Статтею 182 СК України передбачено що при визначенні розміру аліментів враховується : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що він на теперішній час не працює, відсутність у нього інших утриманців. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивачки, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини, які пов'язані з оздоровленням дитини, на оплату навчання, шкільного харчування, спортивної секції та на додаткові заняття. Тому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку до досягненню дитиною повноліття, оскільки вважає такий розмір аліментів достатнім та необхідним для утримання неповнолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що з 01 березня 2013 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У теперішній час сторони мешкають окремо один від одного, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку з народженням дитини знаходиться у відпустці по її догляду, не працює, джерел доходу, крім соціальних виплат, не має. Тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку з моменту звернення до суду до досягнення дитиною 3-річногго віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності, повністю підтримала заявлені позовні вимоги, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до судового засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2013 року / а. с. 4/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] / а. с. 5/. Дитина на теперішній час проживає із матір»ю і знаходиться на її утриманні. Протягом останнього часу сторони не проживають разом, позивачка не працює, власного заробітку не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, позивач має право на утримання від батька дитини до досягнення сином трирічного віку, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, посилаючись на те, що подальше сумісне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливі через відсутність між сторонами спільних поглядів на життя і взаєморозуміння, що призвело до розпаду сімї, а тому шлюб слід розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується сповіщенням про отримання судової повістки (а.с.11-12). Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 1980 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №5 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя не склалось через те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до розпаду сімї. Шлюбні відносини фактично припинені. Позивачка заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб укладений між позивачкою та відповідачем розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.2), позивачка бажає після розлучення відновити своє дошлюбне прізвище «Ілів». На підставі ст. ст. 80,84,104,105,110,112,114,180,181,182,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої пояснення тим, що згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21.10.2013 року з відповідача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно. Позивачка вважає, що на теперішній час вище вказана сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з 300,00 грн. на ? частини місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму неа дитину відповідного віку. В судове засідання\~позивачка, не з»явилася, надала до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з»явився, причини не явки до суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21.10.2013 року з відповідача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно. На теперішній час розмір стягуваних аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини, відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, Дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні у позивачки, тому вона просить змінити розмір стягуваних аліментів з 300,00 грн. на ? частину щомісячного заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини. Згідно\~ статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~ статті 182 СК України\~ встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1\~ статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Outcome: approved