Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилається на те, що 06 липня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Письмечівській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської, актовий запис №2. Мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Хоча шлюб між ними ще не розірвано, проте вона та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно надавати кошти на потреби доньки відмовляється, що змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачка офіційно не працевлаштована, державної допомоги не отримує. Тому питання стягнення аліментів стоїть до сить гостро. Позивачка просить суд призначити аліменти на утримання спільної з відповідачем доньки у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач молодий, здоровий, працездатний, а тому може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем вони мешкають окремо 4 роки, шлюб не розривали. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти надає, але нерегулярно. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проте не заперечував сплачувати аліменти. Пояснив, що він з донькою спілкується, забезпечує її, купує одяг та взуття, передає продукти харчування. Тому посилання в позові про те, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки вважав недоведеним, та таким що не відповідає дійсності. Суд, заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідач хоча і нерегулярно, проте надає кошти на утримання дитини, передає продукти харчування, а тому посилання на Акт обстеження житлово-побутових умов №32 від 18 травня 2021 року, складеного старостою Письмечівського старостинського округу Солонянської селищної ради Дніпропетровської області (а.с.8), згідно якого спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, суд сприймає критично. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, а також враховує матеріальне становище позивачки, яка також не працює, стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2021 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років становить 2 395 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved