Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

\~Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання\~ малолітнього сина, посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем виявилось невдалим, шлюбні відносини фактично припинились на весні 2014 року, відповідач ніякої допомоги не надає, угода про добровільну сплату аліментів не досягнута. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частки, але не менш 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяця від доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитини повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи\~ його було повідомлено належним чином, заяву про розгляд справи у\~ його відсутності або про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],\~ перебували у цивільному шлюбі з весни 2003 року. На весні 2014 року вони розлучились. Проте наразі, подружжя фактично проживає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не повязані. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО № 397439 від 22 липня 2004 року, зроблено актовий запис\~ № 265 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецькій області (а.с. 5); Позивачка вказала, що інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181,\~191 СК України\~способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок\~\~батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, тобто, має обовязок утримувати її до досягнення нею повноліття, немає на утриманні інших осіб та утриманців, має дохід, який дозволяє визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу), суд дійшов до висновку про те, що\~аліменти слід стягнути\~\~з відповідача у розмірі ? частки від усіх видів його\~\~заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (12.04.2017р.) і до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За таких обставин, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. \~

Outcome: approved