Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо від сина, син перебуває на її повному утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має можливість сплачувати аліменти. У подальшому позивачка збільшила позовні вимоги, просила суд також стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти з останні 19 місяців, що передували зверненню до суду, у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, мотивуючи тим, що з моменту розірвання між ними шлюбу, тобто з 02.04.2013 р., відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов'язків по утриманню їх неповнолітнього сина. На протязі трьох років вона вживала заходів для одержання аліментів з відповідача, відповідач надавав кошти на утримання сина, але цих коштів було недостатньо для утримання дитини. Неможливість надання допомоги на утримання сина у більшому розмірі відповідач пояснював відсутністю постійної роботи та як наслідок грошей. Відповідач позов визнав частково, не оспорює свій обов'язок утримувати дитину, погодився виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на дитину за останні 19 місяців, що передували зверненню позивачкою до суду, не визнав, у задоволенні даної частини позовних вимог просив відмовити, оскільки з моменту розірвання шлюбу з позивачкою, він протягом 2013-2016 р.р. надав матеріальну допомогу на утримання дитини, зокрема надав кошти на оплату дитячого садка, на покупку велосипеду, самокату, одягу, канцелярського приладдя тощо, чого не заперечує сама позивачка. Позивачка не повідомляла його, що вказаної допомоги не достатньо. Він не ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання сина за вказаний період, тому відсутні підстави для задоволення даної частини позовних вимог. Сторони в судове засідання не з'явились, позивач і представник відповідача подали суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, судом ухвалено розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав: Судом встановлено, що з 27.09.2008 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 22.03.2013 р. шлюб між сторонами розірвано. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З акту обстеження побутових умов від 26.06.2016 р. встановлено, що позивачка разом зі своїм неповнолітнім сином постійно проживає у батьків за адресою [ADDRESS] Відповідач проживає окремо, даної обставини не заперечує. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, за станом здоров'я і матеріальним становищем має можливість утримувати сина, проти вказаних обставин відповідач не заперечував. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття. Той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини. При цьому, згідно п.2 ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу; аліменти призначаються в частці від доходу, в виключних випадках в твердій грошовій сумі. При встановлених в судовому засіданні обставинах, суд дійшов висновку, що дитина потребує допомоги з боку відповідача, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з тих обставин, які вказані позивачем і визнані відповідачем. Суд вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, що відповідатиме інтересам дитини і не порушує прав сторін. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час - за останні 19 місяців, що передували зверненню до суду, суд дійшов висновку, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Наявності вказаних у даній статті закону, що регулює спірні правовідносини, обставин позивачка не довела, не подала доказів на підтвердження того, що відповідач ухилявся від утримання дитини у вказаний нею час і що вона вживала певні заходи щодо одержання аліментів. Позивачка зазначила, що з березня 2013 року по серпень 2013 року отримувала від відповідача по 500 гривень, але вказані кошти витратила на погашення кредиту; у березні - квітні, серпні - жовтні 2014 року отримувала від відповідача по 1500грн. + 1500 грн., 1500 грн. + 1500 грн. +1000 грн. на оплату дитячого садка; у листопаді - грудні 2014 року - 1500 грн. +1000 грн., 1000 грн. + 1000 грн. на оплату дитячого садка і на отримання кредиту; у січні - березні 2015 року отримала - 700 грн. + 1000 грн., 700 грн. + 1000 грн. на оплату дитячого садка та погашення кредиту; у червні 2015 року відповідач подарував сину велосипед вартістю 1700 грн., у серпні 2015 року - самокат і одяг на загальну суму 2500 грн., у грудні 2015 року отримала від відповідача 700 грн. на оплату дитячого садка; у лютому 2016 року відповідач придбав для сина куртку вартістю 1000 грн., у квітні 2016 року отримала від відповідача 1000 грн. на оплату репетитора, у травні 2016 року відповідач придбав сину босоніжки за 350 грн. і дав їй 500 грн., у серпні 2016 року відповідач подарував сину б/у смартфон, вишиванку, канцелярське приладдя на суму 500 грн. та перерахував їй на картку 1500 грн. Вказані позивачкою обставини свідчать про те, що відповідач протягом 2013 -2016 р.р. надав матеріальну допомогу на утримання сина, тобто про відсутність ухилення відповідача від обов'язку по утриманню дитини. Надана позивачкою роздруківка переписки у соціальній мережі не може розглядатись судом як доказ ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Будь - яких інших доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання сина, позивачка не надала. Позивачка не довела, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача. Згідно ст..10,11 ЦПК суд розглядає справу за принципом диспозитивності, на підставі поданих сторонами доказів. Обов'язок по доказуванню позовних вимог покладено на позивача, і саме він визначає обсяг доказів, які ним надаються суду на підтвердження позовних вимог. При таких обставинах відсутні підстави для стягнення аліментів за вказаний позивачкою період до звернення з позовом до суду. Аліменти на дитину слід стягнути з дня подання позову до суду, тобто з 06.07.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, згідно ст.80, 88 ЦПК, - у мінімальному, визначеному законом «Про судовий збір» розмірі для даного виду позовів., тобто у розмірі 551,20грн.

Outcome: partial