Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є власницею земельної ділянки площею 9,130 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. 30 березня 2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки №70, між нею та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Дзержинець», (на теперішній час змінено назву на ТОВ «Кам`янське-Агро») строк якого 7 років та встановлено орендну плату в розмірі 11611,60грн. на рік. Згідно Додаткової угоди від 01 березня 2017 року оренда плата складає 26160 грн за рік оренди. Відповідно до п.4.3.Договору орендна плата за поточний рік оренди земельної ділянки складає за мінусом податків і зборів дорівнює 21058,80 грн. Відповідачем не виконано умови договору, а саме не внесена оплата за оренду землі у термін до 31 грудня 2019 року за 2019 рік. Пунктом 4.8. Договору передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотки від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки платежу, тобто 0,3% від грошової вартості орендної суми 21058,80 грон, що складає 63,18 грн. На виконання договору вона має право вимагати від відповідача своєчасної сплати орендної плати за період з 01.01.2019р по 31.12.2019 р. у розмірі 21058,80 грн, пеню у розмірі 0,3% від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки платежу за 2020 рік, що складає 365 днів у розмірі 23060,70 грн. Відповідачем порушено зобов`язання та не виконано умов договору, а саме не сплачено орендну плату за 2019 рік, 2020 рік у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 44119,50 грн, тобто орендна плата за 2019 рік та пеня за весь період 2020 року.Сума заборгованості за 2020 рік з орендної плати за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року у розмірі 21058,80 грн, пеня у розмірі 0,3 % від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки у розмірі 5117,58 грн за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, що складає 81 день. Відповідно до вище вказаного сума заборгованості за договором складає 70295,88 грн. Тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки №70 від 30 березня 2015 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію іншого речового права, стягнути заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік в розмірі 21058,80грн, 23060,70 грн. пеня у розмірі 0,3% від грошової вартості оренжної плати за кожен день прострочки платежу, орендної плати за 2020 рік у розмірі 21058,80 грн, пеня - 5117,58 грн, судові витрати. Відповідач згідно відзиву просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Дослідивши та перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки площею 9,130 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. 30 березня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено договір №70 оренди земельної ділянки строком на 7 років. Згідно п.4.3.Договору орендна плата за поточний рік оренди земельної ділянки склоадає за міносом податків і зборів дорівнює 21058,80 грн. Відповідачем не виконано умови договору, а саме не внесена оплата за оренду у термін до 31 грудня 2019 року за 2019 рік. Пунктом 4.8. Договору передбачено, що у разі не внесення орендної плати у строки визначені договорои, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотки від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки платежу, тобто 0,3% від грошової вартості орендної суми 21058,80 грон, що складає 63,18 грн. На виконання договору вона має право вимагати від відповідача своєчасної сплати орендної плати за період з 01.01.2019р по 31.12.2019 р. у розмірі 21058,80 грн, пеню у розмірі 0,3% від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки платежу за 2020 рік, що складає 365 днів у розмірі 23060,70 грн. Відповідачем порушено зобовязання та не виконано умов договору, а саме не сплачено орендну плату за 2019 рік, 2020 ріке у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 44119,50 грн.Сума заборгованості за 2020 рік з орендної плати за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 рік у розмірі 21058,80 грн, пеня у розмірі 0,3 % від грошової вартості орендної плати за кожен день прострочки у розмірі 5117,58 грн за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 рік, що складає 81 день. Відповідно до вище вказаного сума заборгованості за договором складає 70295,88 грн. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Як убачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України у справі №6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, вказані спірні відносини вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підставу для розірвання договору оренди. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Пунктом 6,7,8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача. Ураховуючи вищевикладене, норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved