overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 05.03.1997 року, під час перебування у шлюбі у них народилося дві дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що останнім часом сімейні відносини між ними значно погіршилися, вже півтора року вони не проживають разом, як сімя. Між ними постійно виникають сварки, в ході яких вони тільки ображають та принижують одне одного. У них з відповідачем різні характери та погляди на сімейне життя. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви в розмірі 243,60 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. \~ Суд, заслухавши заяву позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, що свідчить про те що він не заінтересований у збережені шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка досягла десяти років вирішується за згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей між сторонами не має, а тому їх слід залишити на проживання при матері. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 07.11.2010 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що у них з відповідачем останнім часом сімейні стосунки дуже погіршилися, відповідач часто їздить у справах, не приділяє їй уваги, більше часу проводить із друзями. Між ними зникло почуття любові та взаємоповаги. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та проживання неможливе, спору про поділ майна немає, між ними досягнуто згоди про утримання дитини. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, сина залишити на проживання із відповідачем за спільною згодою. В заявленій позовній заяві позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить слухати без її участі. Відповідач [PERSON] попередньо подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, сина просить залишити на його утриманні та проживанні, а справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У даному випадку батьки за спільною згодою вирішили, що місце проживання сина слід визначити за батьком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 08.03.2008 року та в шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що протягом останніх років спільного проживання у них з відповідачем склалися різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними повністю припинено шлюбні стосунки, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе, шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, сина - [PERSON], за їхньою спільною згодою залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, без надання терміну для примирення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти розірвання шлюбу без надання терміну для примирення . Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому його слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки, син сторін по справі [PERSON] не досяг віку зазначеного в цій статті та спору, щодо визначення його місця проживання між сторонами немає, його слід залишити на проживання при матері [PERSON] На підставі ст. ст. 110, 112, 160 ч.1 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 10.02.2004. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], також у них є дочка, яка народилася до укладення шлюбу та батьківство відносно неї відповідач не визнавав. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що вже давно вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, однак продовжувала проживати спільно з ним, оскільки хотіла, щоб діти проживали в повноцінній сімї. Відповідач зловживає алкоголем, постійно вчиняє сварки та насильство в сімї, з приводу чого вона неодноразово зверталася у органи поліції. Останньою краплею було те, що чоловік побив її та доньку, по даному факту відкрито кримінальне провадження. Після цього вона змушена була виїхати зі свого будинку та винайняти житло в с-щі Верховина. На даний час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Обоє дітей проживають з нею, це був їх вибір та відповідач проти цього не заперечує. Примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірваня шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, в наданий судом для примирення строк не помирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 10.06.2013 року. Від шлюбу в них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Підставою розірвання шлюбу наводить те, що спочатку спільного проживання з відповідачем, стосунки між ними складались добре. Однак, з часом вони перестали розуміти один одного, між ними зникло почуття любові та взаємоповаги, їхні стосунки почали будуватися на постійних сварках, що негативно впливає на неї та на психологічний стан дитини. Більше року вони проживають окремо, так як вона з дочкою переїхала проживати до своєї матері в селище Верховина. Спільного господарства вони не ведуть, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Спору щодо визначення місця проживання дочки [PERSON] немає. Оскільки, їх дочка [PERSON] проживає з нею, вона не буде перешкоджати відповідачу спілкуватися з дочкою та брати участь в її вихованні. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги вона підтримала, просить позов задовільнити а справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] попередньо подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення місця проживання дочки [PERSON] з позивачкою не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає більше року, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], суд виходить з вимог ч.1 ст.160 СК України, відповідно до якої місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків. Оскільки, відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дочки [PERSON] з позивачкою, а позивачка не буде чинити перешкод у спілкуванні відповідача з дочкою, суд вважає, що місце проживання дитини слід визначити з матірю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 10 травня 2014 року та у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки, вони є зовсім різними людьми та мають протилежні погляди на сімейне життя. Зазначає, що відповідач покинув її на п'ятому місяці вагітності, виїхавши за кордон. При народженні їхньої спільної дитини він повідомив, що живе за кордоном з іншою жінкою та не має наміру повертатись в сім'ю. Вже протягом року вони не підтримують ніякого зв'язку, відповідач не цікавиться їхньою спільною дитиною та не надає коштів на її утримання. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Просить шлюб розірвати дитину залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить розписки про вручення судових повісток Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, позивачка миритися не бажає та настоює на розірванні шлюбу, а відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився та не подав заперечень на позовну заяву, що свідчить про те що він не заінтересований у збереженні шлюбу, що має істотне значення. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки, дочка сторін по справі [PERSON] не досягла віку зазначеного в цій статті та спору, щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає, її слід залишити на проживання при матері [PERSON] На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 160 ч.1 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 11.06.1994 року та від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що через різні погляди на сімейне життя відносини між нею та відповідачем погіршилися, вони втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного. З початку січня цього року сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, сина залишити на її вихованні. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав в судове засідання заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Спору про місце проживання сина між сторонами не має, а тому його слід залишити на проживання при матері. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 11 жовтня 2008 року та від спільного проживання у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що останнім часом сімейні стосунки між ними значно погіршилися, відповідач почав зловживати спиртними напоями, постійно вчиняє сварки та почав застосовувати до неї фізичну силу. На даний час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, відповідач не цікавиться сімєю, не надає жодних коштів на утримання дітей, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, в наданий судом термін для примирення не примирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків. Спору про місце проживання дітей між сторонами не має, а тому їх слід залишити проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 12.10.2003 року. Від даного шлюбу у них народилося дві дочки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що шлюбні відносини між ними повністю припинені ще у 2009 році. З того часу відповідач поїхав проживати до місця свого народження та не цікавиться її з дітьми життям. Рішенням Верховинського районного суду від 09.04.2013 року відповідача було виселено із житлового будинку її матері [PERSON]Ю, де вони спільно проживали, однак із обліку Верховинського РС УДМС його не знято. На даний час жодних відносин вони не підтримують, вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Просить суд шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею, справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Хоча про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. \~Причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, що свідчить про те що він не заінтересований у збережені шлюбу, позивачка миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч. 1,2 ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років вирішується за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 13.07.2013 року. За час перебування у шлюбі, у них народився син [PERSON], 20.04.2014 року. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що з початку подружнього життя, відносини між ними були нормальними, вони вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Вже більше одного року вона проживає в м.Києві, а відповідач в с.Криворівня Верховинського району, а тому, виконувати сімейні обовязки та вирішувати навіть не складні поточні проблеми вони не можуть. Вони неодноразово намагалися говорити про особисті сімейні проблеми, однак це нічого не дало. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а дитину залишити на проживання з нею. До початку судового засідання сторони подали заяви в яких просять справу розглядати без їх участі, просять позов задовольнити. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає більше року, спільного господарства не ведуть, позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Щодо визначення місця проживання дитини, якій не виповнилося десять років, за спільною згодою сторін та з урахуванням положень ч.1 ст.160 СК України, суд вважає що місце проживання сина [PERSON] слід визначити з матірю [PERSON].

Outcome: approved