Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному матеріальному утриманні, т.я вони з відповідачем припинили спільне проживання і розірвали шлюб. . Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки у добровільному порядку не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, і не заперечує, що має утримувати свою неповнолітню дитину і таке утримання він може надати позивачці лише у розмірі 1/6 частини заробітку, т.я. на його утриманні перебуває хвора матір, яка потребує тривалого лікування та несе значні витрати придбання ліків. Також пояснив, що у період проживання дитини з ним, у січні - березні 2015 року, він ніс витрати на утримання дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2015 року і від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сторони у справі припинили спільне проживання і дитина за їх згодою проживає разом з матірю, батько інколи спілкується з дитиною. Батько дитини - [PERSON], надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку, але ця допомога є нерегулярною, а позивачка вважає цю допомогу недостатньою. Слід зауважити, що позивачка також працює і має дохід, який за своїм розміром не суттєво відрізняється від доходу відповідача, але батьки в рівній мірі зобовязані забезпечувати дитину матеріально. Дитина проживає з позивачкою, і саме на позивачку покладаються обовязки щоденної турботи за дитиною, забезпечення її щоденних потреб. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, суд вважає, що відповідач має постійне джерело доходу, працює В НАК «Укренерго» в ВП Держенергонагляд у Дніпровському регіоні, на хронічні захворювання не страждає, інвалідом не являється. Щодо осіб, які можуть перебувати на утриманні відповідача, то згідно наданої довідки ЦОА №8, відповідач проживає разом з матірю - [PERSON] Л.В.29.05.1965 року народження, яка страждає на захворювання сердцево - судинної системи, проходила лікування у лікувальному закладі, , інвалідом не визнана, разом з тим, працює у ПАТ «Запоріжтрансформатор» і має постійне джерело доходу, отримуючи заробітну плату. Тому доводи відповідача про перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, є неспроможними і судом до уваги не приймаються, суд вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень матеріального забезпечення, розвитку і виховання дитини. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на наведе, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved