Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], її онук, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з вересня 2014 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідачка [PERSON], її донька, участі в утриманні квартири, оплаті за комунальні послуги не бере, влаштовує сварки та бійки, погрожує фізичною розправою, внаслідок чого їй довелося звернутися до міліції. Тому проживання в одній квартирі з відповідачкою [PERSON] є нестерпним, тому просить суд зобов'язати [PERSON] виселитися з квартири та визнати її такою, що втратила право користування у квартирі [ADDRESS]. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. За повідомленням житлових органів вони за місцем реєстрації не проживають. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони знайомі позивачки, підтримують дружні стосунки, їм відомо, що у квартирі [ADDRESS] проживає позивачка. За останній рік крім позивачки, нікого в квартирі не бачили. Свідок [PERSON] доповнила, що позивачка часто у неї залишалася на ніч, оскільки, як вона казала, її донька - [PERSON] погрожує фізичною розправою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сестра, а позивачка-мати. У березні 2015р. вона прийшла на день народження до матері, а [PERSON] їх вигнала з квартири. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2000р. позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 11/. Згідно акту комісії ТОВ «Житло-22» від 30.06.2015 року, [PERSON] зареєстрований у [INFO], але фактично в ній не проживає з вересня 2014 року /а.с. 16/. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст.71 цього Кодексу Згідно ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з вересня 2014 року без поважних причин, що підтверджується актом комісії ТОВ «Житло-22» від 30.06.2015 року та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], тому втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] виселитися з квартири та визнати її такою, що втратила право користування у квартирі [ADDRESS] задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що у березні 2015 року [PERSON] проживала у спірній квартирі, що підтвердив свідок [PERSON] Крім того, в судовому засіданні не надано об'єктивних доказів, підтверджуючих факт того, що [PERSON] не проживала у спірній квартирі протягом шести місяців без поважних причин, тому законних підстав визнати [PERSON] такою, що втратила право користування у квартирі [ADDRESS] у суду не має. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно положень ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст. 116 ЖК України передбачено що, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні було встановлено, що 17.06.2015р. позивачка звернулася із заявою до Жовтневого РВ відносно конфлікту з [PERSON] Згідно довідки Жовтневого РВ за вищевказаною заявою була проведена перевірка, в ході якої ознак кримінального правопорушення виявлено не було, з [PERSON] була проведена профілактична бесіда /а.с.19/. Оскільки доказів того, що [PERSON] систематично порушує правила співжиття, або псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням суду надано не було, позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] виселитися з квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial