Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що є співвласником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідачка є колишньою невісткою. У 2016 році відповідачка припинила шлюбні відносини з сином та виїхала жити за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що реєстрація відповідачки створює перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою. Відповідачка належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду. Втім повістку і копію позову не отримала і відзив не подавала. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Суд, під час судового розгляду встановив, що позивачці, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.05.2000. У спірній квартирі з 17.11.2011 зареєстрована відповідачка, як член сім`ї власника, що підтверджується довідкою №14.03.-08/87324 від 06.10.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та довідкою про реєстрацію місця проживання та довідкою про реєстрацію місця проживання особи №.14.03.-08/194159 від 26.10.2021 Також встановлено, що відповідачка з 16.09.2011 по 06.12.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.11.2016 у справі №592/6344/16-ц. Зазначеним рішенням встановлено, що шлюб між сторонам розпався. Свідок [PERSON] , у суді пояснила, що знає позивачку як сусідку орієнтовно сорок років. Підтвердила, що відповідачка у спірній квартирі не проживає, щонайменше шість років. Вона жила з сином позивачки, а потім добровільно пішла від нього і уторила нову сім`ю. З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 16, 29, 391, 405 ЦК України, відповідно до положень яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Ураховуючи встановлені обставини та наведені положення закону вбачається, що реєстрація відповідачки у спірній квартири є формальною та не відповідає дійсному місцю проживання. Вочевидь у продовж тривалого часу вона не користується спірною квартирою, як житлом без поважних причин. Відтак позов підлягає задоволенню. Згідно ст..141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивачки відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved