Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, посилаючись на те, що відповідач згідно з договором №663 К-Ф від 21.07.2008 року отримав кредит від Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») на суму 250 000,00 грн., на строк з 21.07.2008 року по 20.07.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 18,5 % річних. Відповідачем зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконувались, в зв»язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.08.2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені в повному обсязі. Зазначене рішення відповідачем не виконано. Не виконані і зобов»язання по сплаті процентів за користування кредитом за строк користування кредитом після ухвалення рішення суду. Станом на 03.08.2017 року заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом становить 353 644,81 грн.. Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 353 644,81 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала пояснивши, що по рішенню Лубенського міськрайонного суду від 13.08.2010 року вже було стягнуто борг та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому на даний час немає підстав для задоволення даного позову. [PERSON] вже було передано майно предмет іпотеки, а тому між сторонами припинились всі правовідносини. Заслухавши представника відповідача, з»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором №663 К-Ф від 21.07.2008 року отримав кредит від Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» у відповідності до п. 1.2. Статуту в редакції від 11.09.2009 на суму 250 000,00 грн., строком користування з 21.07.2008 до 20.07.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 18,5 % річних. Свої зобов»язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов»язань належним чином не виконав. 13 серпня 2010 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 2-465/2010 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно були задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь банку 282 736,66 грн., в рахунок погашення погашення заборгованості по кредитному договору звернуто стягнення на заставне майно, а саме житловий будинок, що розташований в м. Лубни, 1-й пров. вул. Степової, 33, Полтавської області, який належить [PERSON]. Зазначене рішення відповідачем не виконано. Не виконані відповідачем і зобов»язання по сплаті процентів за користування кредитом за строк користування кредитом після ухвалення рішення суду. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті нарахованих за користування кредитом процентів ґрунтуються на положеннях п. 3.1.10. кредитного договору №663 К-Ф від 21.07.2008 року у відповідності до положень якого встановлено право банку на залишок простроченої заборгованості за кредитним договором проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки визначеної у п. 1.1., збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Станом на 03.08.2017 року відповідачем [PERSON] не виконані зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 353 644,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по процентах за період з 30.01.2010 року по 03.08.2017 року (включно). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved