Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просить: визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 05.09.1991 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, зареєстрований в книзі для реєстрації нотаріальних дій за №79; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15.04.2011 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Оксендлєр О.Б. за реєстровим №1-1128 на ім'я [PERSON]; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 15.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений 15.03.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №819; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим №6325455300:00:001:0116 площею 0,1360 гектару, що знаходиться за адресою [ADDRESS], укладений 15.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений 15.03.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №820; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки за кадастровим №6325455300:00:001:0116 площею 0,1360 гектару, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що її батько - [PERSON] з 1972 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 25.03.1983 року Виконкомом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області кожному з подружжя належало на праві власності по ? частці житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] її батько помер. Після смерті батька відкрилась спадщина за законом і вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Дружина [PERSON] - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, спадщину прийняла фактично, а через три місяці після смерті чоловіка - [INFO] померла, так і не отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Під час звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] стало відомо, що 05.09.1991 року між подружжям [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, відповідно до якого її батько передав у власність [PERSON] належну йому на праві власності ? частину спірного домоволодіння, а [PERSON] зобов'язалася утримувати чоловіка до дня його смерті. Вважає цей договір недійсним, оскільки на момент укладення цього договору її батько досяг 54-річного віку, не був інвалідом і не перебував на обліку в медичних закладах, був працездатним і не потребував стороннього догляду, а отже не міг бути стороною правочину. Також зазначає, що договір довічного утримання не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а вперше його реєстрація відбулася у КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» через 19 років на підставі дублікату, виданого 29.06.2010 року виконкомом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області вже після смерті [PERSON] Крім того, позивачка посилається на не дотриманість нотаріальної форми договору, а також на часткову недійсність наступних правочинів, які вчинялись відповідачем [PERSON] щодо відчуження спірного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Представник позивачки - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував. Зазначив, що договір довічного утримання повністю відповідає вимогам цивільного законодавства, яке діяло на час його укладення, а право власності у [PERSON] на ? частину житлового будинку виникло з моменту передачі речі - домоволодіння їй чоловіком [PERSON] і не потребувало обов'язкової реєстрації в органах БТІ. Також посилається на те, що за життя [PERSON] не ставив питання щодо неналежного виконання його дружиною умов договору довічного утримання, а отже договір є виконаним. Відповідач вказує на те, що відсутність у тексті договору напису щодо непрацездатності [PERSON] не є підставою для визнання договору недійсним. Він як спадкоємець за заповітом після смерті тітки - [PERSON] отримав спадщину у вигляді домоволодіння і земельної ділянки у встановленому законом порядку. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, виклали такі ж обставини, які зазначив [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти позову вона заперечує у повному обсязі, оскільки є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Представник відповідача - Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі і просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірним є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], який належав на праві власності в рівних частках подружжю - [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності, виданих на їх ім'я 25.03.1983 року виконкомом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 241, 242). Право власності на ім'я кожного на ? частину вказаного домоволодіння було зареєстровано в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області 30.03.1983 року за №1121 в книзі 11. [PERSON] є батьком позивачки - [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, про що 07.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №53 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дочка - позивачка у справі [PERSON] та дружина - [PERSON] У встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк [PERSON] звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, заведена спадкова справа №684/2010 (а.с. 16). Дружина померлого - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, спадщину прийняла фактично, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, залишивши на ім'я [PERSON] заповіт, посвідчений 03.09.2010 року секретарем Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с.68). Після звернення до нотаріальної контори позивачці стало відомо про відсутність спадкового майна, внаслідок укладення її батьком договору довічного утримання. Так, 05.09.1991 року між подружжям [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області і зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій за №79 (а.с.71). За умовами вказаного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві власності ? частину житлового будинку [ADDRESS], а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась зберегти у безоплатному користуванні [PERSON] кімнату, повністю утримувати [PERSON], надаючи йому необхідне харчування та забезпечуючи доглядом. Згідно ст.425 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин - за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужував), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Отже за смислом вказаної норми закону обов'язковою умовою договору довічного утримання є те, що відчужувач майна повинен бути непрацездатною особою за віком або станом здоров'я. Як вбачається з довідки №61, виданої 28.02.2014 року КЗОЗ «Чугуївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської районної ради Харківської області станом на 05.09.1991 року [PERSON] на «Д» обліку в амбулаторії ЗПСМ смт. Введенка не перебував і постійного стороннього догляду не потребував. На «Д» обліку [PERSON] перебував з 2000 року у зв'язку з ішемічною хворобою серця, гіпертонічною хворобою (а.с. 160). Також на момент укладення договору довічного утримання [PERSON] не був непрацездатним за віком, оскільки не досяг пенсійного віку встановленого Законом України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» для чоловіків у 60 років. Статтею ст.426 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що договір довічного утримання повинен бути нотаріально посвідчений (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст.3 Закону України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат» у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських рад народних депутатів. У п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції №1/5 від 19.01.1976 року передбачено, що при посвідчені договорів довічного утримання службова особа виконавчого комітету повинна перевірити документ, чи є відчужував жилого будинку (частини будинку) або квартири непрацездатною особою (за віком або за станом здоров'я), про що зазначається в тексті договору. На примірнику договору довічного утримання, що залишається у виконавчому комітеті Ради народних депутатів трудящих, робиться відмітка, в якій зазначаються реквізити документа, що підтверджує непрацездатність відчужувача. В тексті договору довічного утримання жодних посилань щодо непрацездатності відчужувача не має, як і відсутня відмітка стосовно документа, який би підтверджував непрацездатність [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент укладення договору не був непрацездатною особою ні за станом здоров'я, ні за віком, а тому не міг бути стороною (відчужувачем) договору довічного утримання, оскільки фактично постійного стороннього догляду не потребував. Таким чином, вказаний договір вимогам закону не відповідає, а тому у відповідності до ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року) є недійсним. Крім того, суд приймає до уваги й той факт, що сторони за договором довічного утримання перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому як [PERSON], так і [PERSON] у відповідності до вимог ст.32 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 року) несли обов'язки по взаємному утриманню один одного. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення (п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). В силу ч.1 ст.748 ЦК України (2003 року) набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто з дня державно реєстрації нерухомого майна. Правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст. 210 ЦК України). З відмітки, яка міститься на дублікаті договору довічного утримання (а.с. 239) та копії замовлення №3256 від імені [PERSON] (а.с. 240) вбачається, що державна реєстрація права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] на ім'я [PERSON] здійснена КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.08.2010 року на підставі дублікату договору довічного утримання, виданого секретарем Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області 29.06.2010 року, тобто після смерті відчужувача [PERSON] і як, наслідок, після припинення дії договору довічного утримання. Наведені обставини свідчать про вчинення правочину після смерті відчужувача. Приймаючи до уваги викладене, що договір довічного утримання не відповідає вимогам закону, то суд визнає його недійсним на підставі вимог ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року). Зважаючи на те, що суд визнає договір довічного утримання недійсним, то підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.04.2011 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим №1-1128 на ім'я [PERSON] в ? частині житлового будинку, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], укладеного 15.03.2013 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №819 в ? частині житлового будинку, а також визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим № 6325455300:00:001:0116 площею 0,1360 гектару, що знаходиться за адресою [ADDRESS], укладеного 15.03.2013 року між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №820 в ? частині земельної ділянки. Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а спадковим майном після смерті [PERSON] є ? частина житлового будинку та земельної ділянки з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, то суд визнає за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки площею 0,1360 гектару в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved