Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що з листопада 2004 року по серпень 2014 року, вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає в повній мірі участі у вихованні доньки, не вживає заходів для розширення кругозору дитини, оскільки відмовляється надати дозвіл на виїзд доньки за кордон. В даний час, позивачка мала намір та можливість виїхати разом з донькою під час канікул зимових канікул у Фінляндію, де дитина відпочине, оздоровиться та розширить свій світогляд. Задля цього вона неодноразово зверталася до відповідача в усній формі та письмово з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, проте, всі її намагання залишилися без уваги відповідача. Крім того, донька займається в гірськолижній школі «Каштан» та дитячій музичній школі ім.. Д.Д. Шостаковича, що потребує виїздів на спортивні змагання та виступи доньки за кордоном. Тому просила постановити рішення суду, яким надати дозвіл на виїзд за межі України малолітній [PERSON], [INFO] яка не досягла 16-ти річного віку у супроводі її матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], до досягнення малолітньою [PERSON], шістнадцяти років. В судовому засіданні позивачка підтримала позов мотивуючи тими ж обставинами. Представник відповідача з позовом не погодився зазначивши, що батько дини, відповідач [PERSON] фактично не заперечую проти подорожей доньки за кордон на що він неодноразово погоджувався і надавав відповідні згоди. Однак він не може погодитися на неконкретні вимоги позивачки, оскільки він як батько хвилюється за свою дитину і повинен знати до якої країни, коли і на який термін поїде його донька та коли звідти повернеться. Третя особа, служба у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві, просила розглянути справу у відсутність їх представника з прийняттям рішення, відповідно до чинного законодавства та враховуючи інтереси дитини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази дійшов, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено і ніким не заперечувалось, що відповідно оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження, відповідач [PERSON], являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом зі своєю матір,ю, позивачкою [PERSON] ( а. с. 4, 5). Відповідно до заяви позивачки [PERSON] від 18.12.2015 року, яку відповідач отримав 25.12.2015 року поштою, позивачка зверталася до нього дозволити виїзд їх доньки у її супроводі, на час зимових канікул за кордон до Фінляднії ( а. с. 50-51 ). У відповідь на зазначену заяву, своєю нотаріально завіреною заявою від 28.12.2015 року, відповідач [PERSON] надав дозвіл своїй малолітній доньці [PERSON] на виїзд за кордон до Фінляндії, у супроводі її матері [PERSON] з метою відпочинку в період з 28.12.2015 року по 31.01.2016 року ( а. с. 52-53). Положенням ч. 3 ст. 313 ЦК України, визначено право фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.ст. 141-142, 150 та 153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, зокрема якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації (лікарні, місці затримання та позбавлення волі тощо). Згідно з ст. 2 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду з Україну громадян України » ( далі - Закон ) документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року встановлено, що виїзд за кордон громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або за рішенням суд. Згідно з п. 5 цих Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тобто, позивачкою повинно бути вказано іноземну державу, куди мають намір виїхати один з батьків разом з дитиною, що не досягла 16 років, а також зазначено про разову часову тривалість перебування у цій державі дитини. Отже, мова може йти про разовий виїзд дитини за кордон, а не про неодноразові виїзди, оскільки для кожного випадку виїзду за кордон необхідні нотаріально посвідчена згода другого з батьків або ж рішення суду про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України. Позивачка ж у своєму позові просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька, фактично на період від дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення донькою 16-ти річного віку, тобто терміном більше 7-ми років наперед. При виконанні такого рішення суду, позивачка фактично отримала б можливість змінити місце проживання дитини без згоди її батька та без наявності відповідного судового рішення, а також без з»ясування думки з цього приводу органу опіки та піклування. Таким чином, при вирішенні даного спору, суд бере до уваги те, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон до досягнення нею 16-ти річного віку, тобто до 16 травня 2023 року без згоди батька, не забезпечить справедливого балансу між інтересами усіх причетних осіб, в тому числі і найкращих інтересів дитини, яка має право на спілкування зі своїм батьком, та суперечитиме положенням вищенаведених норм СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, позбавить батька дитини, можливості брати участь у її вихованні та спілкування з нею, що може, у подальшому, призвести до серйозного розриву сімейних зв'язків між відповідачем та його донькою. Таким чином, наведені обставини справи, з урахуванням приписів діючого законодавства, дають суду підстави вважати позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованим і такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати вирішити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed