Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області в інтересах неповнолітніх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] має п'ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з якими вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, і постійно знаходиться з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків в полі зору всіх зацікавлених структур. Відповідач [PERSON] не задовольняє потреби дітей у вихованні та навчанні, веде мігруючий спосіб життя, може залишати дітей без нагляду дорослих або на сторонніх осіб. Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей відповідача записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач не має постійного місця роботи, весь час проживає за рахунок державних соціальних виплат, які використовувалися не за призначенням, у зв'язку з чим виплати у лютому 2017 року були припинені. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, та за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП. Оскільки відповідач не створила належних умов для проживання, виховання та нормального розвитку її дітей, не змінила своє життя, враховуючи той факт, що вона ігнорує поради та рекомендації відповідних спеціалістів, не працює, виходячи з інтересів дітей і необхідності створення умов для їх виховання на належному рівні, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до суду та з врахуванням уточнених позовних вимог просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; та стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання її неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду - 04.12.2017 року та до досягнення дітьми повноліття, на користь її дітей. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] підтвердив обставини викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою про позбавлення батьківських прав відносно п'ятьох неповнолітніх дітей [PERSON] Протягом 3 років родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. Умови проживання родини не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, а також у дітей відсутні книжки для розвитку та навчання. У будинку, в якому проживала відповідач з неповнолітніми дітьми, було брудно, розкидані речі, брудний посуд, в тому числі в будинку не було вікон, у стінах будинку були наскрізні тріщини. У дітей не було постільної білизни. З відповідачем [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків. Її неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] навчаються в Борівській школі, а [PERSON] потребує індивідуальної форми навчання внаслідок розумових вад. Зараз він навчається у 4 класі Борівського навчально-виховного комплексу Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Відповідач для свого сина [PERSON] не організувала індивідуального навчання, хоча він цього потребує. Діти [PERSON] взагалі не відвідували дитячий садок, не отримували дошкільну освіту. Діти перебували вдома самі. Старша дитина відповідача [PERSON] доглядала інших дітей, була їм замість матері. Відповідач вживала алкогольні напої разом зі своїм цивільним чоловіком, вчиняла сварки. На один-два місяці відповідач винаймала в м. Сєвєродонецьк Луганської області квартиру, в якій проживала разом з дітьми, але діти не відвідували школу. Відповідач як одинока мати отримувала соціальну допомогу. Вказані грошові кошти вона витрачала на свої потреби і придбання алкогольних напоїв, внаслідок чого їй у лютому 2017 року були припинені виплати соціальної допомоги через нецільове використання соціальних виплат. Також з лютого 2017 року 4 дітей відповідача, окрім [PERSON], були влаштовані до Сєвєродонецького обласного протитуберкульозного санаторію. Вказані діти не хворіють на туберкульоз, але попали в групу ризику. [PERSON] не забирала дітей з вказаного санаторію, які перебували в ньому до 29 серпня 2017 року. Вона забрала дітей лише після профілактичної бесіди зі спеціалістами Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради. В той час, коли діти перебували у санаторії, відповідач разом з донькою [PERSON] поїхали до м. Москва. З 01.09.2017 року діти відповідача пішли до школи, але не були забезпечені усім необхідним для навчання. Усією школою збирали необхідні речі для навчання і шкільне приладдя для дітей відповідача. 08.09.2017 року до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради надійшла інформація зі школи, що діти [PERSON] перебувають без нагляду матері. Їх доглядала бабуся [PERSON], про що зробила відповідну заяву. Внаслідок цього дітей відповідача було влаштовано до Лисичанського центру психологічної реабілітації дітей, де вони перебували до 01.02.2018 року. Відповідач [PERSON] за власним бажанням жодного разу не відвідувала дітей. Іноді дітей не брали до школи, бо вони були хворі на педикульоз. [PERSON] перебувала від соціальним супроводом, проте позитивних результатів не було. На даний час молодший син відповідача [PERSON] перебуває у будинку дитини, а інші діти - в Луганському обласному протитуберкульозному санаторії. 14.02.2018 року відповідач приходила до санаторію, де перебувають її діти, де вчинила сварку, оскільки перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Адміністрація санаторію повідомила [PERSON] про те, що в суді розглядається питання про позбавлення її батьківських прав, проте вона до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради не зверталась. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Додатково суду пояснила, що їй необхідний час для виправлення ситуації, що склалася в неї у відносинах з її неповнолітніми дітьми. Вона офіційно не працювала. Її родина проживала на грошові кошти з наданої їй соціальної допомоги. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] підтримала позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання її неповнолітніх дітей. Додатково суду пояснила, що вона особисто відвідувала родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В будинку були антисанітарні умови, не було туалету. Також в будинку був співмешканець [PERSON] - [PERSON], який пояснив, що вона поїхала в м. Сєвєродонецьк, оскільки отримала соціальну допомогу. З 02.09.2017 року діти відповідача проживали разом з бабусею [PERSON], яка вживала алкогольні напої. Діти були брудними, спали на підлозі. [PERSON] попросила забрати у неї дітей. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області Булачова О.В. підтримала позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її п'ятьох неповнолітніх дітей та стягнення з неї аліментів на їх утримання. Додатково суду пояснила, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки. В жовтні 2016 року будинок проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS]/2, знаходився в незадовільному стані, а саме: щілини в стінах, брудна підлога, в приміщеннях будинку було прохолодно, туалет і душ розташовані на вулиці, у дітей були відсутні спальні місця, брудна постільна білизна. В будинку на 5 неповнолітніх дітей і 2 дорослих знаходилося три спальних місця. Діти були одягнуті в брудний одяг, особливо найменший син [PERSON], в якого було брудне обличчя. Отже, [PERSON] не забезпечила належних умов проживання її неповнолітніх дітей. Мати дітей не відвідує в притулку та не надає їм матеріальної допомоги. 14.02.2018 року представник служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області телефонувала до санаторію, де перебувають діти відповідача, де їй повідомили, що [PERSON] приходила в стані алкогольного сп'яніння разом зі співмешканцем з метою провідати дітей, але її не пустили до них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає відповідача [PERSON] як мешканку смт. Борівське. Родина [PERSON] перебуває на обліку. Вона щомісячно відвідує зазначену родину. Родина відповідача проживає в смт. Борівське з 2010 року. З 2011 року стали надходити скарги сусідів, у зв'язку з тим, що діти голодні і брудними гуляють на вулиці. Їх будинок є малим і перебуває в антисанітарному стані, в ньому брудно, шпалер немає, стола для навчання дітей не було, а стільців було 3 штуки, вони по черзі вживали їжу. В дітей відсутні іграшки, книжки. В 2014 році волонтери привезли одяг, їжу і шкільне приладдя для вказаної родини [PERSON]. Одяг, який надали для дітей волонтери, відповідач не прала. [PERSON] відкидала брудні речі в кут будинка. Відповідач уходила з будинка, залишаючи дітей вдома. [PERSON] не працювала, жила на гроші із соціальної допомоги. Вона пропивала гроші. Вона не виконувала свої батьківські обов'язки відносно п'ятьох неповнолітніх дітей. [PERSON] мала оформити лист здоров'я, але робила вона це після численних умовлянь. [PERSON] до школи вона привела зібраним, купила шкільне приладдя. [PERSON] вона (свідок) знає приблизно 20-25 днів, потім його забрали до санаторію, а через сім - дев'ять днів в притулок. За час навчання [PERSON] в школі, вона була в школі один раз, пропускала школу. Її мати в школу не ходила за викликами. [PERSON] не ходила до школи, оскільки була змушена доглядати за меншими дітьми. Школа надавала гуманітарну допомогу родині [PERSON], а саме: шкільне приладдя, іграшки, одяг. [PERSON] приходив в школу брудний. Діти були неохайними, в них були брудні руки. Через те, що у [PERSON] був педикульоз, то її не допускали до занять, що було не один раз. [PERSON] стала частіше пропускати заняття в школі навесні 2016 року. [PERSON] намагалась влаштувати нормальне життя родини, тиждень проживала нормально. [PERSON] розповідала, що влітку вони були з бабусею. Восени 2017 року [PERSON] 9 днів ходив до школи, а потім дітей забрали до притулку. [PERSON] розповідав, що його матері немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона знає як матір учениці [PERSON], яка навчається з 3 класу. Батько дітей офіційно не визнав батьківство. Восени 2015 року вона була в будинку [ADDRESS] вдома у родини [PERSON], умови проживання яких були поганими. В будинку був безлад і бруд, посуд був брудним. У дітей не було нічого, діти робили уроки на кухні. [PERSON] вони відвідали внаслідок того, що [PERSON] не ходила до школи, а [PERSON] не справлявся зі шкільною програмою. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що йому 8 років і він на даний час проживає в санаторії, в який його привезла медсестра із Лисичанського притулку. Коли він жив у притулку, то його мати [PERSON] проживала в м. Москва. Раніше він проживав разом з матір'ю в смт. Борівське. В нього були ліжко, телевізор. Він також проживав разом із батьком [PERSON]. Його мати не працювала. В дитячий садок він не ходив, а пішов одразу до школи. В нього були книжки та іграшки. Він бачив, як його мати прибирала в будинку, мила поли. До школи його збирала бабуся - тітка [PERSON], а сестричка його водила до школи. У тітки [PERSON] на дивані спало четверо людей. Мати йому купила портфель, олівці, ручки. Коли він був у притулку, то мати до нього приїжджала один раз і привезла для нього кофту і штани. З батьком [PERSON] його мати проживала погано, батько виганяв мати, а на ранок вона поверталась додому. Після сварки з батьком [PERSON] мати їхала до м. Сєвєродонецьк. Батько [PERSON] бив його мати. Коли він хворів, то його ніхто не лікував. До лікарні його відвозив лікар, а не мати. Вони проживали в м. Сєвєродонецьк на різних квартирах. Мати залишала їм їду. Він не бажає, щоб його мати позбавляли батьківських прав. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що йому 9 років і він проживає в смт. Борівське, точну адресу він не знає. Проживає він разом з мамою [PERSON] та батьком [PERSON]. Він проживає в будинку, де є собака, за якою доглядає батько [PERSON]. Його мати зараз наводить порядок в будинку в смт. Борівське, про що йому розповіла його сестричка [PERSON]. Він проживав у бабусі, від якої його забрали до Лисичанського притулку. Вони шукали мати, але її не було. Мати не розповіла, куди вона їде. З матір'ю вони проживали нормально. Мати готували їм їжу, прибирала у будинку. В них був город, на якому працювали їх батько і мати. В дитячий садок він не ходив, зараз він навчається у школі в 4-му класі. Мати на ринку м. Сєвєродонецьк купувала їм зошити. Влітку він був у санаторії, і до нього лише один раз приїжджала мати. Їх батько вживав алкогольні напої, тому вони разом з мамою переїхали до бабусі. Їх мати пішла з дому, нічого їм не сказав. Коли їх бабуся спала, вони пішли шукати матір. В цей час вони школу не відвідували. Він не знає, чи потрібно позбавляти його матір батьківських прав. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що їй 12 років і вона навчається в 6-му класі. Вона навчалась в школі №19 смт. Борівське, в школі-притулку №13, а зараз вона знаходиться в санаторії. В притулок вона потрапила 8 чи 9 вересня 2017 року, оскільки її матері п'ять діб не було вдома. Матір їй телефонувала із м. Москва та повідомила, що приїде 14-15 лютого 2018 року та забере їх з притулку. В м. Москва мати працює фасувальницею. До того, часу як вони потрапили у притулок, вони влітку проживали в [ADDRESS] де мати винаймала квартиру. Мати постійно вночі уходила, а з ранку поверталась і лягала спати. Потім мати вставала і готувала їжу, прибирала в квартирі. Коли її брати були в санаторії, то вона разом з матір'ю на вихідних їх відвідувала. В смт. Борівське вона проживала разом з бабусею, а мати кудись поїхала, куди саме не повідомила нікому. В школу її збирала бабуся, вона покупала шкільне приладдя, слідкувала за чистотою. Батько пив спиртні напої, виганяв мати. Матір не вживала алкогольні напої. Раніше в будинку був нормальний ремонт, зараз будинок в поганому стані. Влітку мати їх возила до інтернату, щоб здати їх на канікули. Матір займалась домашніми справами, а батько працював в лісі. Мати отримувала соціальну допомогу, а потім картку заблокували. У матері не вийшло працювати в м. Москва і вони разом з нею повернулися до смт. Борівське. Взимку 2017 року вони один місяць проживали у знайомих в м. Сєвєродонецьк. Мати їм говорила, щоб вони не ходили до школи. Вона слідкувала за своїми наймолодшими братами, прибирала у будинку. Вона не бажає, щоб її мати позбавили батьківських прав. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що йому 6 років. Зараз він проживає у санаторії разом з братами [PERSON], [PERSON] та сестрою [PERSON]. Також у нього є брат [PERSON], який проживав в будинку малятка. Його мама [PERSON] перебуває у м. Москва, а батько [PERSON] - вдома. Позавчора приходила його мати, але він її не бачив. Вона передала йому альбом, цукерки, іграшковий автомобіль. Оскільки його батько вживав алкогольні напої, то мати його відвела до бабусі. Батько хотів побити матір. Йому відомо зі слів матері, що вона працювала в кафе посудомийкою. Коли вони проживали в будинку в смт. Борівське, то йому було погано і не подобалось проживати в ньому. Вони з братом [PERSON] спали на підлозі. Всередині будинку стіни були побитими, а одна стінка зовсім розсипалась. В будинку було чисто, оскільки його сестра прибирала в ньому. Матір мила підлогу та підмітала віником. Коли він проживав у бабусі, то він мив підлогу. Інколи він був голодним, оскільки вдома нічого було поїсти. В нього є друг дідусь [PERSON], який його пригощав хлібом та катав на автомобілі. Інколи в нього було таке, що трохи свербіла голова. Його мати рідко була п'яною. З того часу, коли він приїхав до санаторію, він не бачив свою матір. Він бажає проживати з матір'ю разом з братами і сестричкою, але без батька. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, пояснення неповнолітніх дітей, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України - якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, мачусі, вітчиму або іншим родичам, вона передається на опікування органові опіки та піклування. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] серії [NUMBER] виданих повторно 21.09.2017 року, 12.09.2017 року відповідно Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Вказана обставина також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 16.09.2017 року №00018701847, №00018701622, №00018701400, №00018701342, №00018666220, в яких крім того вказано, що відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до копії довідки №1243 від 14.09.2017 р., виданої виконавчим комітетом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: донька [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; тітка [PERSON]; дядько [PERSON]. Крім того, як вбачається із даних вказаної довідки, зазначений будинок належить на праві власності по 1/2 частці [PERSON] і [PERSON]. Згідно з копією акту №15 обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї учня 3-Б класу Борівського навчально-виховного комплексу [ADDRESS] обстеженні матеріально-побутових умов проживання сім'ї, яка проживає за адресою: [ADDRESS], встановлено, що сім'я складається з 7 осіб, у тому числі 2 дорослих і 5 дітей; мати дітей [PERSON] не працює; санітарний стан помешкання не задовільний, у дітей не має окремої кімнати і робочого місця для дитини, [PERSON] доглядає за молодшими дітьми, взаємовідносини в сім'ї незадовільні. Вказана обставина також підтверджується копіями актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї учня Борівського навчально-виховного комплексу від 12.09.2016 року №1/2, від 18.10.2016 року №5. Відповідно до копії побутової характеристики від 14.09.2017 року [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]/2, проте умови для проживання дітей відсутні в будинку, мати не задовольняє потреб дітей. [PERSON], [INFO], навчається у Борівському НВК з першого класу, за час навчання у школі дівчинка часто не відвідує заняття без поважних причин, її мати не приділяє належну увагу у вихованні дівчинки, що підтверджується характеристикою директора Борівського НВК [PERSON] [PERSON], [INFO], навчався у Борівському НВК у першому класі тільки І семестр, за час навчання у школі хлопчик навчався на низькому рівні; його навчанням цікавилась більше сестричка, ніж мати дітей, що підтверджується характеристикою директора Борівського НВК [PERSON] і класного керівника [PERSON] [PERSON], [INFO], навчався у Борівському НВК у першому класі у вересні 2014 року, потім був переведений на індивідуальну форму навчання, його мати школу не відвідує, не вистачає уваги з боку дорослих, що підтверджується педагогічною характеристикою директора Борівського НВК [PERSON] і заступника директора Борівського НВК [PERSON] Згідно з копіями листів Борівського навчально-виховного комплексу Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 07.12.2016 року вих. №123, від 07.09.2017 року вих. №40, адміністрація Борівського НВК просила сприяти у вирішенні питання щодо подальшого перебування неповнолітніх дітей [PERSON], оскільки за період вересня-листопада 2016 року представники школи відвідали родину [PERSON] і встановили, що житло, де вони проживають, не відповідає санітарним нормам; мати не виконує своїх батьківських обов'язків. Як вбачається з копії повідомлення головного лікаря Сєвєродонецького обласного дитячого протитуберкульозного санаторію [PERSON] від 28.08.2017 року №275, [PERSON] відмовляється забирати її неповнолітніх дітей, які перебувають в санаторії після закінчення терміну. Відповідно до копії повідомлення Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 20.11.2017 року №34059111/34-2017 [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, та за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП. Згідно з повідомленням головного лікаря Луганського обласного будинку дитини №2 від 24.01.2018 року №55 дитина [PERSON], [INFO], являється вихованцем вказаного будинку з 22.11.2017 року по теперішній час, за час його перебування мати [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину, не телефонувала, матеріальної та іншої допомоги не надавала. Відповідно до копії повідомлення директора Комунального закладу «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей від 30.01.2018 року №вих.50, з 08.09.2017 року по теперішній час у центрі знаходяться [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за час їх перебування мати [PERSON] лише один раз у листопаді 2017 році відвідувала дітей. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 21.11.2017 р. №5763 [PERSON] повністю ухилилася від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням малолітніх доньки [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], не змінила своє життя, не виявляє бажання забрати дітей на виховання. В зв'язку з чим, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO], та синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Абзацом другим пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Аналізуючи докази по справі, суд встановив, що відповідач [PERSON] дійсно не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], взагалі не цікавиться дітьми, їх життям, станом здоров'я, навчанням, тощо. Зазначене знайшло своє підтвердження письмовими доказами, свідченнями свідків і поясненнями неповнолітніх дітей. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що в вказаному випадку інтереси неповнолітніх дітей превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно її доньки [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для їх життя та здоров'я. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області в інтересах неповнолітніх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідають інтересам дітей та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], фактично позбавлені батьківського піклування, тому суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати їх на опікування Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд відзначає наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання її неповнолітніх доньки [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Разом з тим, позовна вимога позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей співпадає з мінімальними вимогами щодо розміру аліментів та підлягає частковому задоволенню, оскільки максимальний розмір аліментів, які можуть стягуватися з відповідача, не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, та враховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України, відповідач [PERSON] зобов'язана утримувати своїх неповнолітніх доньку [PERSON], [INFO], та синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Outcome: partial