Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 лютого 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. За час перебування у шлюбі вони втратили любов і повагу один до одного, взаєморозуміння. Чоловік постійно влаштовував сварки, нерідко в присутності дитини, що негативно впливало на їх психічний стан. Така поведінка відповідача в кінцевому результаті привела до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. З грудня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільний побут їх не пов'язує. Дитина проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні, питання щодо стягнення з відповідача аліментів та поділу спільного майно, набутого за час шлюбу, вирішуватиме окремо. Посилаючись на викладене, позивачка просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка у попередньому судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому визнання відповідачем позову має не суперечити закону та не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб. З наданого позивачкою свідоцтва про шлюб встановлено, що 25 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області (а.с.5). За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). З пояснень сторін вбачається, що між ними постійно виникали конфлікти, в результаті чого вони втратили взаєморозуміння і з грудня 2014 року припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбні відносини та зберігати сім'ю наміру не мають, на примирення не згодні, вважають, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам і бажають розірвати укладений між ними шлюб. Малолітня дочка проживає разом з позивачкою і спору щодо місця її проживання у сторін немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вище, позиції сторін, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, а надання їм строку для примирення є недоцільним, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За вказаних обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв'язку з чим є законні підстави для ухвалення у попередньому судовому засіданні відповідно до положень ст.ст.130, 174 ЦПК України рішення про задоволення позову, яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] За клопотанням позивачки відповідно до ст.113 СК України можливо залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на її користь. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved