Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, але при зверненні до нотаріуса отримала роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на будиинок в нотаріальному порядку, оскільки не представила належним чином оформлені правоустановлюючі документи на нього будинок. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом і прийняла спадщину, а наданими копіями документів підтверджується, що будинок належав [PERSON] і після її смерті в порядку спадкування перейшов до її брата - [PERSON], а після його смерті [INFO] - до його дружини [PERSON], тому просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому позивач в своїй заяві позов підтримав, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 525-527, 530, 548, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадщину за законом в порядку другої черги (ст. 530 цього ж Кодексу) фактично прийняв її брат - [PERSON], оскільки проживав разом з померлою на час її смерті та вступив в управління спадковим майном у виді зазначеного будинку, який належав їй на підставі свідоцтва про право приватної власності від 10 вересня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на зазначений будинок, який він отримав в спадок від сестри. За положенням тих же норм ЦК 1963 року спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] та їх син - [PERSON]. В той же час [INFO] [PERSON] померла, але на час її смерті, тобто на час відкриття спадщини, діяв вже новий ЦК України 2003 року. Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 цього ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка відповідно до ст. 1261 ЦК України, як спадкоємиця першої черги за законом, в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася із заявою до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Відповідно до спадкової справи є інший спадкоємиць першої черги - її брат [PERSON], тобто відповідач в справі, який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Проте позивачка отримала від нотаріуса роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на будинок, оскільки не представила відносно нього правоустановлюючих документів. Так, кожен із спадкоємців, починаючи після смерті [PERSON], після прийняття спадщини не переоформив право власності на будинок і за свого життя не отримав відносно нього свідоцтво та не зареєструвала його в державному органі. В той же час, згідно із вказаним вище свідоцтвом про право приватної власності на будинок він за життя належав [PERSON], а після її смерті перейшов до спадкоємця [PERSON], а після його смерті - до дружини - [PERSON] Належність будинку також підтверджується технічним паспортом на нього, оформленим комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», за яким він був побудований у 1975 році. Згідно із довідкою цього ж підприємства від 25 грудня 2013 року та відповідно до того ж технічного паспорту, загальна площа житлового будинку 67,9 кв.м, а житлова - 37,90 кв. м. Відповідно до записів у погосподарській книзі Пересадівської сільської ради (особовий рахунок [NUMBER]) житловий будинок по [ADDRESS] рахувався на праві приватної власності за [PERSON], в тому числі і на час її смерті. Вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що [PERSON], а потім [PERSON] за свого життя мали всі законні підстави для отримання свідоцтва на право власності на будинок, але цього не здійснили. Проте це не скасовує переходу будинку до спадкоємців в порядку спадкування. Слід відмітити, що після смерті [PERSON] спадщину також прийняв [PERSON], проте своєю заявою на адресу суду він підтвердив, що не бажає оформляти спадщину на спірний будинок. Це також підтверджується тим, що він подав заяву до нотаріальної контори про відмові від спадщини після смерті матері [PERSON] Законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Тому суд допускає, що відповідач дійсно не заперечує проти оформлення спадщини на будинок за позивачкою і відмовляється від цієї спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначений спадковий будинок належав за життя [PERSON], яка отримала його в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], а він його отримав в порядку спадкування після смерті сестри [PERSON], тобто це майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON], і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як спадкоємиці за законом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved