Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 1997 року вона фактично проживає в [INFO]. Зазначає, що з моменту проживання з 1997 року вона добросовісно заволоділа вищевказаним житловим приміщенням, продовжує відкрито та безперервно володіти ним і по даний час. Заволодіння проявлялося в тім, що позивач проживає в ньому, володіє цим житловим приміщенням, користується, здійснює за ним догляд, зберігав та зберігає його, охороняє, проводить капітальні та поточні ремонти житлового будинку та надвірних будівель, комунікацій домоволодіння, несе матеріальні витрати на обслуговування домоволодіння, ремонт, підтримувала його у придатному для життя стані, оплачувала вартість різних послуг, газопостачання, електропостачання. Як зазначає позивачка, на сьогоднішній день вон бажає розпоряджатися житловим приміщенням по вул. Нова, 8 в с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, але дізналася, що іншої можливості набути право власності на нього окрім звернення до суду немає можливості, так на нього не існує правовстановлюючих документів. Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст.344 ЦК України [PERSON] просить суд визнати за нею за набувальною давністю право власності на нерухоме майно: 1)житловий будинок «А-1» загальною площею 77.6 кв.м., житловою площею 56.8 кв.м., оціночна вартістю якого становить 41651 грн. 00 коп. 2)літня кухня-гараж «Б»; 3)прибудова до будинку «б»; 4)погріб під «б»; 5)сарай «В»; 6)саж «Г»; 7)гараж «Д»; 8)колодязь № 1 В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явились, від сторони позивача у справі надійшло клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у відсутність представника позивача. Від Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області відношення на позов не надійшло. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідно до технічногопаспорту в с. Штомпелівка по вул. Нова, 8 Хорольського району Полтавської області знаходиться нерухоме майно (домоволодіння) : 1)житловий будинок «А-1» загальною площею 77.6 кв.м., житловою площею 56.8 кв.м., оціночна вартістю якого становить 41651 грн. 00 коп. 2)літня кухня-гараж «Б»; 3)прибудова до будинку «б»; 4)погріб під «б»; 5)сарай «В»; 6)саж «Г»; 7)гараж «Д»; 8)колодязь № 1 З наявних в матеріалах справи документів, а саме розрахункових книжок за електроенергія, газопостачання вбачається, що з 1997 року позивачка здійснює оплату послуг, утримує вказане майно за вищевказаною адресою. З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна відомості щодо домоволодіння за адресою с. Штомпелівка, вул. Нова, 8 Хорольськогорайону Полтавської області відсутні. Судом встановлено, що позивачка з моменту проживання з 1997 року добросовісно володіє вказаними житловими кімнатами, і продовжує відкрито та безперервно володіти ними і по даний час. Заволодіння цим житловим приміщенням проявлялося в тім, що позивачка проживає в них разом із родиною, володіє цим нерухомим майном, користується, здійснює за ним догляд, зберігала та зберігає його, охороняє, проводить їх капітальний та поточні ремонти, комунікацій домоволодіння, несе матеріальні витрати на обслуговуванн, ремонт, підтримувала його у придатному стані, оплачувала вартість різних послуг, газопостачання, електропостачання. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. Відповідно до положень ч.4 цієї статті, право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Отже, проаналізувавши ситуацію, яка склалася щодо домоволодіння за адресою с. Штомпелівка, вул. Нова, 8 Хорольського району Полтавської області, відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині даних виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та принципу верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимогЛутовінової Л.М. у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved