Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Товарства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» м.Березань вул..Леніна - 268 Київської області, третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в котрій зазначено, що [INFO] року близько 11 години працівник ТОВ «Баришіська зернова компанія» [PERSON], керуючи слідовим тягачем MAN 18430 TGA реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом GRAS GS 44 реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності ТОВ «Баришівська зернова компанія», рухаючись зі швидкістю 88 км/год в напрямку с.Сулимівка по вул..Пирятинській в м.Яготин Київської області, виявивши небезпеку для руху, яку становив йому велосипедист, вжив заходів, передбачених вимогами п.12.3 ПДР України, і як наслідок, не маючи технічної змоги попередити наїзд на велосипедиста [PERSON], який рухався по проїзній частині у зустрічному напрямку на велосипеді «АИСТ». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відповідно до постанови слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Київській області від 31.10.2013 року кримінальне провадження закрите за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та направлено виділені матеріали для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. На даний час позивачам не відомо про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Враховуючи вимоги ст.ст.1172, 1187, 1193, 1201, 1167, 1168, 1195 ЦК України, а також те, що [PERSON] здійснив витрати по похованню свого батька [PERSON], на спорудження надгробного пам'ятника та інші витрати з цим пов'язані. Оскільки позивачам, в зв'язку зі смертю [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, так як в їх житті відбулися вимушені зміни та порушився їх звичайний ритм життя, понесеною втратою та завдана їм моральна шкода є безмежною та з врахуванням ст..23 ЦК України вважають, що відповідач зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду хоча б в такому незначному розмірі як 10000 гривень кожному. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь 17947, 22 гривень витрат понесених на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, також позивачі просили стягнути на їх користь по 10000 гривень моральної шкоди кожному. В судове засідання позивачі не з'явилися, звернулися з заявою про розгляд справи у їх відсутність, підтримавши позовні вимоги. Представники відповідача в судовому засіданні, вимоги позову визнав частково мотивуючи це тим, що визнає суму витрат на поховання за включенням суми, що включає в себе вартість алкогольних напоїв, присутніх на поминальному обіді. Також заперечує проти стягнення моральної шкоди, оскільки [PERSON] помер не з вину [PERSON], так як є відповідна постанова про закриття кримінальної справи відносно останнього, оскільки в його діях відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та при цьому [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду спраив належним чином повідомлена. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, з копії паспорту (а.с.4-7), копії свідоцтва про одруження (а.с.8), копії свідоцтва про смерть (а.с.9), копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10), копії постанови про закриття кримінального провадження та виділення з провадження матеріалів про притягнення до адмінстративної відповідальної (а.с.11-16), копії замовлення, накладних (а.с.17-18) в судовому засіданні встановлено, що [INFO] року близько 11 години за участю [PERSON], що є працівником ТОВ «Баришівська зернова компанія» внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що відбулася в напрямку с.Сулимівка по вул..Пирятинській в м.Яготин Київської області здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відповідно до постанови слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Київській області від 31.10.2013 року кримінальне провадження закрите за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виділено матеріали для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. [PERSON] було за власні кошти проведено поховальний обід та витрачено кошти на спорудження надгробного пам'ятника. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В силу ст..1201 ЦК України, особа яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження нагробного пам'ятника, ці витрати. Так, враховуючи, що позивачі, як син та дружина загиблого, мають право на відшкодування моральної шкоди, та враховуючи глибину їх страждань, та позбавлення їх можливості реалізації своїх можливостей, а також враховуючи ступінь їх моральних страждань, оскільки в їх житті відбулися вимушені зміни та порушився їх звичайний ритм життя, понесеною втратою та завдана їм моральна шкода є безмежною, при цьому враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд оцінює в 5 000 гривень кожному. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1,2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки... 3) в інших випадках, встановлених законом. В силу ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розгляду судами цивільних справ розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, судам слід враховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Таким чином, враховуючи вище викладене, а також вимоги ст..ст.1201, 1187, 1172 ЦК України та те, що в українського народу багатого років є традицією після поховання влаштовувати поминальний обід де також використовуються алкогольні напої. Отже, традиція - це елементи культури, що передаються від покоління до покоління і зберігаються протягом тривалого часу. Традиції тією чи іншою мірою і в тих чи інших формах присутні в будь-якому суспільстві і практично в усіх сферах культури. Традицію можуть утілювати певні суспільні інституції, норми поведінки, цінності, ідеї, звичаї, обряди і т. д. Поняття стилю і традиції іноді вживаються щодо формально (зовнішньо) схожих феноменів. Оскільки, саме поняття традиції фактично включає в себе звичай, який є основною формою регулювання поводження, правила поведінки, які склалися внаслідок їх практичного застосування протягом тривалого часу серед людей і уособлювали собою підсумок історичного досвіду та зародки майбутнього. Таким чином, дана форма поведінки, що стосується поминального обіду, та присутня в матеріалах справи квитанція про використання алкогольних виробів під час поминального обіду не суперечить ні правовому звичаю, ані вимогам ст..7 ЦК України, з якої випливає, що цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є установленим у певній сфері цивільних відносин. Звичай може бути зафіксований у відповідному документі. Крім цього, позивачам завдано певних моральних страждань, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і матеріалах справи, [PERSON] є працівником у відповідача, що не заперечував сам представник відповідача та відповідач несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникнення дорожньо-транспортної пригоди з вини його працівника. Отже, [PERSON] є учасником ДТП, враховуючи постанову про закриття кримінального провадження та виділені матеріали для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та вимоги п.12.3 ПДР України, який передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, а також з врахуванням глибини страждань позивачів та з ступня їх моральних страждань, оскільки в їх житті відбулися вимушені зміни та порушився їх звичайний ритм життя, понесеною втратою, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial