Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 01 березня 2008 року по 29 лютого 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. Відповідач не надає допомоги на утримання доньки, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її батьків і \\або\\ у твердій грошовій сумі. Ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України виходячи з принципу справедливості та розумності (ч. 9 ст. 7 СК), суд, при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] інших стягнень не має, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в частці заробітку (доходу). При цьому, суд визначає розмір частки ? що відповідатиме принципу справедливості та розумності. Тому суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved