Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач ЛКП «№503» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку [ADDRESS] у м. Львові в сумі 3311,26 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП «№503» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку [ADDRESS] у м. Львові. Власником квартири № 5 цього будинку є відповідач. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не уклала договір з позивачем про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим не виконує обов'язку нести витрати за надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку. Незважаючи на відсутність договірних правовідносин, фактично такі послуги позивачем надаються, однак у зв'язку з відсутністю з боку відповідача оплати за них, за період з 01.09.2012р. по 30.06.2014р. розмір заборгованості становить 3311,26 грн. Дану суму боргу просить стягнути з неї в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 05.01.2015р. Німировська О.П. позовні вимоги підтримала. Крім вищенаведеного, додатково пояснила, що позивачем, як балансоутримувачем будинку, в якому проживає відповідач, належним чином та якісно надаються послуги з утримання та обслуговування житлового будинку. Ним було проведено перекриття даху в будинку, і протягом 2012 - 2014 років відповідач з даного приводу не скаржилась до ЛКП. Крім того, у 2015р. було проведено ремонт водостічних труб в будинку. Також, проведено ремонт газопровідної системи. Запропонувавши відповідачу укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, остання від цього відмовилась, хоча укладення такого роду договорів, є не правом, а обов'язком споживача. Фактично ж, незадовільний стан квартири відповідача жодним чином не пов'язаний з діями позивача по наданню послуг з утримання житлового будинку, а є наслідком того, що в будинку впродовж близько 50 років не проводився капітальний ремонт. На основі таких обставин справи, вважає, що відповідач зобов'язана нести витрати за фактично отримані послуги, і оскільки вона не виконує такого обов'язку, вимушені стягнути суму заборгованості, яка становить ціну позову, в примусовому порядку, з приводу чого пред'явили згаданий позов, який просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечила. Відсутність договірних зобов'язань між сторонами виключає можливість існування у неї обов'язку по сплаті витрат за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, і як наслідок, виключає можливість існування будь-якої заборгованості, яка є предметом для стягнення у даній справі. Обов'язок укласти такий договір лежить на ЛКП, проте від його виконання позивач ухиляється. Крім того, в дійсності будь-які послуги за які позивач обраховує заборгованість, ним фактично не надаються. Її квартира перебуває в незадовільному стані і всі звернення до ЛКП про необхідність приведення квартири до належного стану залишаються без задоволення. Для підтвердження надання описаних послуг, мають бути акти виконаних робіт з її підписом, проте такі акти в матеріалах справи відсутні. Також сам розрахунок заборгованості проведений на двох осіб, тоді як в квартирі значиться зареєстрованою лише вона. Крім того, співвласники будинку не укладали з позивачем договір про надання послуг, внаслідок чого останній здійснює обслуговування будинку незаконно. Ще одним мотивом заперечення є відсутність доказів того, що позивач мав право надавати послуги, за які обраховує заборгованість, і як наслідок вважає, що у нього відсутнє право ставити вимогу, яка є предметом позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником та зареєстрована в [ADDRESS] в підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідку ЛКП «№ 503» від 02.10.2014р. про склад сім'ї та прописку (а.с.6). Житлово-комунальні послуги з утримання та обслуговування цього будинку та прибудинкової території надає позивач, що підтверджується рядом відповідних договорів, укладених між позивачем та комунальними службами (а.с.7-15), внаслідок чого слід вважати спростованими мотиви заперечення відповідача про те, що позивач є неналежним виконавцем житлово-комунальних послуг, за надання яких просить стягнути заборгованість. Відповідно до статуту ЛКП «№503» (а.с.201-207), метою і предметом діяльності підприємства є задоволення потреб населення у забезпеченні сервісного обслуговування, ремонтно-будівельних робіт, утримання закріпленого за підприємством житлового фонду та прибудинкових територій в належному санітарно- технічному стані. Разом з тим, відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за комунальні послуги, відповідно до ст. 67 ЖК України, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно представленого розрахунку заборгованості відповідача за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку (а.с.4), її розмір за період з 01.09.2012р. по 30.06.2014р. становить 3311,26 грн. Суд приймає такий розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідач не представила, і її покликання на те, що послуги позивачем не надаються, спростовується рядом актів виконаних робіт, які за клопотанням відповідача витребовувались судом для підтвердження факту надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території (а.с.64-180). Під поняттям «послуги утримання будинків і прибудинкової території», згідно із ст. 1 цього Закону, слід розуміти господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Оскільки ряд договорів, укладених з комунальними службами, та акти виконаних робіт підтверджують факт надання послуг щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством, слід вважати встановленим, що розмір плати за такі послуги позивач правомірно нараховує відповідачу, а отже, правомірно ставить вимогу про стягнення такої заборгованості. При цьому враховується позиція ВСУ, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., і згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення ВСУ прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, і за таких обставин, доводи сторони відповідача про відсутність договірних правовідносин не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. З огляду на викладене, оскільки обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, і судом не здобуто доказів відсутності цих послуг або їх надання неналежної якості, суд не знаходить будь-яких перешкод для стягнення обрахованої позивачем суми та ухвалює рішення про задоволення позову. Разом з тим, доводи сторони відповідача про реєстрацію в її квартирі ще однієї особи, і проведення нарахувань за надані послуги з розрахунку двох осіб судом визнаються голослівними, оскільки в довідці з місця проживання про склад сім'ї і прописки, в квартирі зареєстрована лише одна відповідач. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved