Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не бажає належно виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Зокрема, подав докази повторного надання дітям статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування, відсутність зацікавленості у спілкуванні з ними, фінансової підтримки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, відповідач заперечувала проти їх задоволення. Ухвалою від 09.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 07.10.2020. Розгляд справи було відкладено на 04.11.2020 та 20.11.2020 у зв`язку з неявкою сторін, зокрема, у зв`язку із заявами позивача про відкладення розгляд у справи від 07.10.2020 та 04.11.2020 та необхідністю повідомлення відповідача у зв`язку з перебуванням у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». Ухвалою суду від 04.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2020. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Закарпатській області 04.08.2016 року, актовий запис №1520). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (№00014937827 від 16.01.2015) державна реєстрація відносно батька дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Закарпатській області 04.08.2016 року, актовий запис №822). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (№00015591902 від 15.07.2015) державна реєстрація відносно батька дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, вимогами ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.06.2015 року №177 [PERSON] отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки був покинутий у закладі охорони здоров`я, згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 22.01.2015 №3. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 12.08.2015 року №249 [PERSON] отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати під час здійснення кримінального провадження трималась під вартою на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2014 №308/15081/14-к. Як вказано у позовній заяві та підтримано у судовому засіданні, відповідно до рішень виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28.01.2015 року №33 та від 12.08.2015 року №249 діти були направлені в Обласний будинок дитини. Згодом 14.07.2017 року малолітній [PERSON] був переведений в дитячий будинок в смт. Чинадієво. [PERSON] , [INFO] , була неодноразово засуджена до позбавлення волі. 28 листопада 2017 року [PERSON] була звільнена з ДУ «Закарпатське УВП №9» по відбуттю строку покарання з урахуванням ч.5 ст. 72 КК України. Згодом згідно висновку органу опіки та піклування діти від 22.05.2018 року №230/34 були їй повернені. Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2018 у справі №303/3781/18 [PERSON] було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 79 КК України звільнено від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , семирічного віку та покладено відповідні обов`язки. Згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2019 року по справі №308/9974/18 [PERSON] було призначено покарання у вигляді 4 років і 1 місяць позбавлення волі, попередній вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2018 у справі №303/3781/18 визначено виконувати самостійно. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 10.04.2019 року №134 [PERSON] знову отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати засуджена до позбавлення волі згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2019 у справі №308/9974/18. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.02.2019 року №61 [PERSON] знову отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати засуджена до позбавлення волі згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2019 у справі №308/9974/18. З 11.06.2019 по сьогоднішній день [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради перебувають в Чинадіївському дошкільному навчальному закладі (дитячого будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради. Згідно з листом Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради від 15.06.2020 року №285-05 мати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] дітьми не цікавиться, не телефонує та не бере участі у їх вихованні та утриманні, матеріально не забезпечує. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду справа №303/7867/19 від 14 лютого 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] на їх особисті рахунки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 10 грудня 2019 року. Відкрито виконавче провадження постанова ВП №62180540 від 27.05.2020 року. Мати аліменти не сплачує. Згідно з листом Ужгородського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 04.08.2020 року №370/01-18 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, місце її перебування не вдалося з`ясувати. Питання щодо необхідності звернення до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому 04.08.2020 року. Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (висновок від 07.08.2020 №529/23/02-19). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом у даній справі встановлено, що протягом тривалого періоду з розривом у часі діти [PERSON] мали статус дитини, що позбавлена батьківського піклування, відповідач не піклується про їх виховання, фізичний розвиток. При цьому у судовому засіданні відповідач заперечувала проти позовних вимог, небажаючи позбавлення її батьківських прав. Однак, суд констатує, що дії [PERSON] свідчать про ухилення від виконання нею своїх обов`язків шляхом як залишення дитини у пологому відділенні (витяг з рішення виконкому Ужгородської міської ради від 10.06.2015 №177), ведення соціальної поведінки, яка не сприяє створенню міцної сім`ї (відбування кримінальних покарань, наявність інших кримінальних проваджень відкритих відносно неї), відсутністю інтересу у їх вихованні та зростанні (згідно з листом Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради №285-05 від 15.06.2020). При цьому суд вважає, що висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 07.08.2020 №529/23/02-19 знаходить своє підтвердження згідно з доданими до матеріалів справи документами. Отже, суд до ходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача на даний час відповідатиме інтересам дитини, які є пріорітетними при вирішенні вказаної справи. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона відповідача не надала до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved