Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що згідно договору дарування від 26.08.2011 року вона є власником житлового будинку, розташованого в смт.Рокитне, провул.Криничний,9. У вказаному будинку зареєстровані згідно довідки Рокитнянської селищної ради її матір [PERSON]»янова О.І., брат [PERSON]»янов О.Ю. та його син [PERSON], [INFO]. Так як [PERSON]»янов О.Ю. в даному будинку не проживає більше 10-ти років, тобто не користується ним, не несе у відповідності до ст.156 ЖК України витрат на його утримання, перешкод йому при цьому на проживання не чинилося, просить у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України визнати його таким, що втратив право користування даним будинком. В судовому засіданні позивачка суду пояснила, у 2011 році батько [PERSON]»янов Ю.М. за згодою матері [PERSON]»янової О.І. подарував їй належний йому житловий будинок в смт.Рокитне, провул.Криничний,9. В даному будинку з 1997 року зареєстрований її брат [PERSON]»янов [PERSON] та його син [PERSON]. Більше 10-ти років брат не проживає в будинку, не користується ним, зараз він проживає в м.Києві, тому вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування будинком. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що у відповідності до ст.156 ЖК України члени сім»ї власника, які проживають разом з ним у будинку, мають право користуватися цим будинком, тобто проживати в ньому, що узгоджується із ч.1 ст.405 ЦК України. Відповідач більше 10-ти років не проживає в будинку, тобто не користується ним, не приймає участі в його утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг, не використовує його для проживання, так як мешкає в іншому місці. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Підтвердженням цього є акт обстеження матеріально-побутових умов від 28.03.17, згідно якого відповідач не проживає в будинку. Відповідач [PERSON]»янов О.Ю. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у будинку батьків він виріс і був зареєстрований раніше, а повторно був зареєстрований з 1997 році. До будинку він постійно навідується, провідував батьків, а після смерти батька матір, допомагає їй по господарству, у 2016 році саджав картоплю та виконував інші господарські роботи. У 2015-2016 р.р. він перебував у зоні АТО і тому не міг навідуватися до будинку та користуватися ним. У квітні 2016 року він повернувся з АТО і залишив в будинку свої речі, які зберігаються там і зараз. Тоді ж він біля місяця проживав в будинку, користувався ним. Згодом відносини почали погіршуватися і в один з приїздів у 2016 році мати не відчинила йому двері і він ночував у дворі будинку в автомобілі. Після отримання ним посвідчення учасника АТО копію його він передав матері і та з 13.01.2016 року користується його пільгами при користуванні газом та світлом, що підтверджено довідкою, наданою суду. Тобто він приймає участь у користуванні будинком та витратах на його утримання. Його представник суду пояснив, що ставлячи питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком порушується право дитини на реєстрацію, так як син відповідача зареєстрований з ним в будинку батьків відповідача. Крім того, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших члені всім»ї) суд може продовжити пропущений строк. Вважає, що відповідач не пропустив встановлений законом строк, так як він перебував у зоні АТО до квітня 2016 року, а потім його не допускали до будинку позивачка та матір. Крім того, вони користуються його пільгами при користуванні комунальними послугами, що свідчить про участь відповідача у користуванні будинком. Просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивачки змінила правовий статус відповідача Рокитнянської селищної ради і тому просить вважати його третьою особою без самостійних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішення позову поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду показав, що знає відповідача та позивачку тривалий час, часто бачиться з матір»ю позивачки. Неодноразово раніше бачив автомобіль відповідача у дворі позивачки. Останні два роки кілька разів бачив автомобіль відповідача у дворі матері. але самого відповідача не бачив. Його матір казала, що син приїхав і спав в автомобілі, в будинок не заходив. Невідомо, чи чинили йому перешкоди в користуванні будинком. Свідок [PERSON] суду показала, що часто навідується до [PERSON]»янової [PERSON], надає їй медичну допомогу. ЇЇ син [PERSON] давно не проживає в будинку, але після АТО почав кілька разів на місяць навідуватися до матері, бачила, як він раз ночував в автомобілі у дворі матері. [PERSON] у користуванні будинком матір не чинила. Приїздив без повідомлення матері. [PERSON]»янова [PERSON] казала, що [PERSON] привіз з АТО речі та ящик, які зберігаються в будинку. Знає, що [PERSON]»янова [PERSON] користується при оплаті комунальних послуг пільгами [PERSON]. Свідок [PERSON]»янова О.І. суду показала, що вона та чоловік подарували будинок дочці. Син [PERSON] до армії жив в будинку. після армії робив на заводі, а потім поїхав на заробітки в Польшу. Ключі від будинку у сина є. Після АТО почав навідуватися до будинку, в цьому році був 4-ти рази. В будинку зберігаються речі сина мішок, бронежилет. Інших особистих речей немає. В ремонті будинку не допомагає. На будинок оформлені пільги сина як учасника АТО. Син садив картоплю у 2016 році. Дружина сина та його син у 2015-2016 р.р. приїздили у гості, брала картоплю з собою на Київ, дружина давала кошти на курей та корм для них, готувала гостям їжу. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON]»янов [PERSON] з матір»ю у 2016 році садив картоплю. Знає, що [PERSON] ночував у машині у дворі будинку. Бачила в будинку речі [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що тривалий час знає відповідача, неодноразово підвозив його та дружину з дитиною до батьків в смт.Рокитне, вони возили з собою продукти харчування. Коли [PERSON]»янов [PERSON] був в АТО, він підвозив його дружину до будинку його батьків та забирав на Київ. Знає, що у [PERSON] останнім часом були натягнуті відносини з сестрою та матір»ю. Чув від [PERSON], що він ночував в автомобілі.. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що матір [PERSON]»янова [PERSON] проживає проти їх будинку і часто бачити, як [PERSON] приїздив до матері, майже кожного місяця, у 2016 році садив картоплю, після АТО жив місяць в будинку. Свідок [PERSON]»янова Т.І. суду показала, що проживає з відповідачем на орендованій квартирі в м.Києві. У 2006 році мали намір проживати в будинку батьків чоловіка, але їм створили умови, що через кілька місяців вимушені були виїхати на Київ. Коли чоловік був в АТО, неодноразово приїздила з сином до його матері в смт.Рокитне, привозила харчі та брала картоплю? ночували в будинку. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що підстав для задоволеня позову немає. В судовому засіданні встановлено, що позивач виріс у будинку батьків в смт.Рокитне провул.Криничний,9, де був зареєстрований раніше, а повторно був зареєстрований з 1997 році. Деякий час він був на заробітках за кордоном, але до будинку він періодично навідується, провідував батьків, перебував по кілька днів в будинку, тобто користувався ним, а після смерті батька матір, допомагає їй по господарству. У 2006 році відповідач та члени його сім»ї кілька місяців проживали в будинку з наміром проживати та користуватися ним тривалий час, але через неузгодженості з батьками перестали проживати в будинку. 26.08.2011 року батько за згодою матері подарував житловий будинок дочці позивачці по справі, при цьому відповідач та його син залишилися зареєстрованими в будинку. У 2016 році позивач саджав картоплю та виконував інші господарські роботи. У 2015-2016 р.р. позивач перебував у зоні АТО і тому не міг навідуватися до будинку та користуватися ним. Після 14 квітня 2016 року він повернувся з АТО і залишив в будинку свої речі, які зберігаються там і зараз. Тоді ж він біля місяця проживав в будинку, користувався ним, тобто до середини травня 2016 року. Згодом відносини почали погіршуватися і в один з приїздів у 2016 році мати не відчинила йому двері і він ночував у дворі будинку в автомобілі. Після отримання ним посвідчення учасника АТО копію його він передав матері і та з 13.01.2016 року користується його пільгами при користуванні газом та світлом, що підтверджено довідкою, наданою суду. У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а ч.2 ст.156 ЖК України передбачено зобов»язання членів сім»ї власника, зокрема, брати участь у витратах по утриманню будинку. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12.04.1985 року: «У справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач раніше проживав в житловому будинку по провул.Криничному,9 в смт.Рокитне і з 1997 року повторно зареєстрований в ньому, тобто є членом сім»ї власника. У 2011 році після дарування батьками житлового будинку сестрі відповідача він залишився бути зареєстрованим в будинку, періодично продовжив ним користуватися, ночував, приймав участь у господарських роботах, а після отримання ним посвідчення учасника АТО копію його він передав матері і та (в т.ч. позивачка) з 13.01.2016 року користуються його пільгами при користуванні газом та світлом, що підтверджено довідкою, наданою суду і чого не заперечує позивачка та свідок [PERSON]»янова О.І.. Тобто відповідач приймає участь у витратах на утримання житлового будинку та оплаті комунальних послуг. Крім того, як пояснив відповідач та свідки, в тому числі позивачка і їх матір [PERSON]»янова О.І., в будинку з квітня 2016 року зберігаються речі відповідача, якими він періодично користується по приїзді до будинку. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України і припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права коритуватися приміщенням. Тобто суд вважає, що відповідач приймає участь у користуванні будинком та витратах на його утримання і зміна власника житлового будинку не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: dismissed