Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачкою подано позов про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України неповнолітньої дитини без дозволу батька. Свої вимоги позивачка обґрунтовує наступним. Позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. 27.05.2010 року шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка із дитиною мешкає в м.Золоте Попаснянського району, яке розташовано в зоні проведення АТО. Вона хвилюється за життя та здоров»я доньки. У позивачки є рідний брат, який мешкає у м. Москва РФ, має там житло з усіма зручностями та всі побутові умови, щоб прийняти до себе та фінансово підтримати її з дитиною. Відповідач [PERSON] мешкає в м.Первомайськ Луганської області, який віднесений до території, яка тимчасово не контролюється українською владою, ніякої участі у житті дитини не приймає, не спілкується ні з дитиною, ні з позивачкою, ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач відмовляє позивачці у наданні дозволу на вивіз доньки за межі України , свою відмову нічим не обґрунтовує. За таких підстав, позивачка у поданій заяві просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітньої доньки за межі України\~\~без згоди батька відповідача [PERSON] Позивачка позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, згідно поданої заяви просила суд розглядати позов без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не подавав, про розгляд справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, тому суд розглядає справу на підставіст. 224 ЦПК Українизаочно. Представник Служби у справах дітей Попаснянської райдержадміністрації просив справу розглянути за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей10і60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом даного позову являється вирішення питання про здійснення батьківських прав та обов»язків щодо реалізації прав дитини, що регулюється нормами Сімейного законодавства України та нормами міжнародного законодавства . Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебували у шлюбі, який було розірвано 27.05.2010 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.8). Після розірвання шлюбу на утримання доньки, рішенням Первомайського міського суду від 19.08.2009 року, із відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки, що підтверджено копією виконавчого листа на а.с.11. Згідно копії довідки на а.с. 12 - донька позивачки проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 7ст. 7 Сімейного кодексу Українидитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно дост. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згіднодо приписів ч. 2-4ст. 150 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Крім того, відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою. У відповідності дост. 33 Конституції Україникожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідност. 313 ЦК Українифізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Перелік документів та порядок перетину кордону визначеноЗаконом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженихпостановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачається, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених п. 4 цих Правил - паспорт (п. 17); оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально, за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду (п. 18). Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючивикладене, судвважаєзанеобхіднезадовольнитипозовнузаяву та надати дозвіл на виїзд доньки позивачки за кордон без дозволу батька, тому, що в судів становлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні, вони дійсно проживають в населеному пункті м. Золоте Попаснянського району, яке розташоване в зоні проведення АТО в Луганській області на лінії зіткнення із територією, яка не контролюється українською владою ( у відповідності із переліком населених пунктів згідно Розпорядження\~\~Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р ), в звязку із чим в м. Золоте немає належних умов для навчання та розвитку малолітньої дитини, що дійсно може обмежувати та перешкоджати забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини і виїзд за межі України ( вданому випадку на територію РФ до родичів позивачки)\~\~буде відповідати інтересам дитини та забезпечить відповідний належний рівень навчання та проживання дитини. На підставі викладеного, ст.313ЦивільногокодексуУкраїни,Законом України «Про порядоквиїздуз України і в'їзду в Україну громадян України», положень Конвенції ООН про права дитини, Конституціїї України,\~\~

Outcome: approved