Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, підстави та предмет, якого були змінені до початку судового розгляду, про визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння за адресою: смт. Степанівка, вул. Степанівська, 3, Сумського району, Сумської області. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 травня 2012 року померла мати позивачки [PERSON] і вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 3 по вул. Степанівська в смт. Степанівка Сумського району Сумської області, який належав спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1985 року. Проте, 14 листопада 2017 року нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючих документах на будинок існують розбіжності щодо характеристик вищезазначеного житлового будинку. У звязку з цим, вона просила суд визнати за нею право власності на будинок № 3 по вул. Степанівська в смт. Степанівка, Сумського району, Сумської області в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивачка не зявилась, направивши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник відповідача по справі, Степанівської селищної ради Сумської області, у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи по праві, Сумської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явився, направивши до суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] та заяви про слухання справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла 05 травня 2012 року, про що виконкомом Степанівської селищної ради Сумської області внесено актовий запис № 27 від 07 травня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Після смерті якої відкрилась спадщина, окрім земельних ділянок, на житловий будинок № 3 по вул. Степанівська, смт. Степанівка, Сумського району, Сумської області, що належав померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 1985 року. Спадкодавцем за життя, а саме 21 червня 1994 року було складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Степанівської селищної ради та зареєстровано в реєстрі за № 40, відповідно до якого вона своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповідала [PERSON], позивачці по справі (а.с. 17). Позивачка (донька померлої) звернулась з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] та оформила спадщину на земельні ділянки, але постановою нотаріуса від 14 листопада 2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки в правовстановлюючих документах на даний будинок існують розбіжності щодо характеристик вищезазначеного житлового будинку (а.с. 16). В судовому засіданні встановлено, що Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Тобто, за загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли обєктивно неможливо спадкоємцеві оформитись в спадкових правах через нотаріуса суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування. При цьому, судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту належності майна особистою приватною власністю та визнання за ним права власності на спадкове майно став факт винесення нотаріусом 14 листопада 2017 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючих документах на даний будинок існують розбіжності щодо характеристик вищезазначеного житлового будинку. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~\~\~Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. \~\~\~\~Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю [PERSON] належав будинок № 3 по вул. Степанівська в смт. Степанівка, Сумського району, Сумської області, що підтверджується договором купівлі продажу від 16.12.1985 року, площу якого вона збільшила до 43,9 м 2 , що підтверджується технічною документацією (а.с. 9-11). Враховуючи що право власності на спадкове майно було набуто у період дії цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Встановлені судом обставини, вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачки та визнання права власності на домоволодіння за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, 3, що складається: з житлового будинку «Е-1», загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., тамбур «е», погріб п/г, кухню літню «А», прибудову «а», літню кухню «Б», сарай «В», сарай «Г» в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 05 травня 2012 року.

Outcome: approved