Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що є донькою [PERSON], який з 01 вересня 1960 року по 01 грудня 1998 року працював на ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». При виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання і 19 листопада 2003 року МСЕК встановила йому 60 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. [INFO] року батько позивачки помер. Посилається на те, що втрата батька спричинила їй моральні страждання, оскільки її батько помер у віці 68 років внаслідок отримання професійного захворювання. Заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та моральних стражданнях, оскільки з вини відповідача вона постійно відчуває самотність, постійно відчуває слабкість, безпорадність та неможливість бути повноцінною людиною. Втрата батька повністю розбалансувала її нервову систему, що виражається в постійному емоційному напруженні, роздратуванні, швидкій зміні настрою, відчутті тривоги тощо. Вказану моральну шкоду вона оцінює в 100 000 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача Гоч В.М. позов не визнав та пояснив, що доказів на те, що позивачці смертю батька завдана моральна шкода надано не було, а також не доведено те, що смерть [PERSON] наступила саме від професійного захворювання, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю. Суд заслухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З 01 вересня 1960 року по 01 грудня 1998 року [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та працював стерженщиком, що підтверджується копією його трудової книжки (а. с. 7-8). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 13 червня 1995 року батьку позивачки [PERSON] встановлено професійне захворювання: Хронічний бронхіт І-ІІ ст.., змішаної етиології ( інфекція + пил) (а. с. 10). 19 листопада 2003 року спеціалізована фтизіатрична МСЕК встановила батьку позивачки ІІІ групу інвалідності та 60 відсотків втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК ( а. с. 11) Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання причиною професійного захворювання, встановленого батьку позивачки є тривалий контакт з пилом. Професійне захворювання виникло в зв'язку з недосконалістю технологічного пре виготовлення форм, стержнів, недостатня забезпеченість СИЗ органів дихання. [INFO] року батько позивачки [PERSON] помер (а.с. 13). Відповідно до довідки Сумської обласної МСЕК від 28 листопада 2012 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] який помер [INFO] року з профзахворюванням (а.с 12). Таким чином судом встановлено, що роботодавцем було порушено право батька позивачки на безпечні умови праці, внаслідок чого у нього виникло професійне захворювання, що спричинило смерть особи. Цей факт підтверджено медичними документами, а тому доводи відповідача є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, спричинена смертю фізичної особи, відшкодовується його жінці (чоловіку), батькам, дітям, у тому числі і усиновленим), а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд враховує характер професійного захворювання померлого, пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивачки, яка втратила близьку людину, конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та відшкодування завданої моральної шкоди. На підставі викладеного, враховуючи характер та обсяг страждань позивачки, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у 30 000 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial