Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебували у шлюбі, але шлюб розірваний. Від цього шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність тазазначила, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згодна на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалася судова повістка про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Крім того, на 02.11.2017р. 13 год. 00 хв. відповідач відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України повідомлявся за допомогою телефонограми, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки також не повідомляв, заперечень суду не надав. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12.01.2016р. шлюб, зареєстрований 12жовтня 2007 року виконкомом Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області, між позивачкою та відповідачем, було розірвано (а.с. 18-20).Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх батьком зазначений [PERSON], відповідач по справі (а.с. 5, 6, 7, 8). Як вбачається з довідки про склад сімї № 1029 від 12.07.2017р., виданої виконкомом Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області, діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі (а.с. 9). Стан здоров'я дітей та відповідача задовільні. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дітей, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, \~тому у \~позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. \~ Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до розяснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про їх народження, що не заперечувалося відповідачем, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що хоча відповідач, будучи батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживаючи окремо, зобовязаний утримувати своїх дітей, які не досягли повноліття та проживають разом з матірю до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дітей до їх повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою та відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~прожитковий мінімум для дітей до 6 років з 1 травня 2017 року визначено - 1426,00 грн., з 1 грудня 2017 року - 1492,00 грн.;\~від 6 років до 18 років - з 1 травня 2017 року визначено - 1777,00 грн., з 1 грудня 2017 року - 1860,00 грн.\~ Із урахуванням фактичних обставин справи та вимог указаних норм матеріального законодавства, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, обовязок батька дітей утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов'язку батька та матері по утриманню дитини, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів з батька неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей в розмірі зазначеному позивачкою, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: approved