Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 11 серпня 1990 року вона з відповідачем знаходилася в зареєстрованому відділом записів актів громадянського стану Солонянського райвиконкому Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис №79, який 18 листопада 2008 року був розірваний. За період шлюбу у них народився спільний син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто, а добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 643 гривні щомісячно з урахування його віку і потреб та встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» з 01 грудня 2013 року на особу віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень, а обов'язки батьків щодо утримання дитини є рівними, тому відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі ? частини від вказаної суми. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.14,16), в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15,17) у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.19), за якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково в розмірі ? частини від його доходів щомісячно, оскільки він має постійне місце роботи та прибуток від неї у вигляді заробітної плати. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 11 серпня 1990 року зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Солонянського райвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис №79 (а.с.4), який 18 листопада 2008 року був розірваний. В період шлюбу у них народився спільний син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який згідно довідки ТОВ «Управління жилого фонду» Солонянського району Дніпропетровської області проживає разом з позивачкою (а.с.6,7,8). Судом встановлено, що з 2008 року сторони в зв'язку з розірванням шлюбу припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо, а відповідач, який має постійний дохід за місцем роботи добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому сторони не досягли певної домовленості щодо утримання сина, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача, який не проживає з неповнолітньою дитиною, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який надав суду довідку про розмір доходів за період з червня по листопад 2013 року, відповідно до якого його середньомісячний заробіток становить 948 гривень 62 копійки, оскільки відповідач працює на 4-х годинному графіку роботи (а.с.20). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, відповідно до змісту якої аліменти у твердій грошовій сумі стягуються у випадку, коли платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в примусовому порядку, але не у твердому грошовому розмірі як прохає згідно позову позивачка, а відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial