Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів та відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 883 гривни. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 18 червня 2020 року вона звернулася до 27 відділення ТОВ «Нова пошта», що знаходиться за адресою: місто Маріуполь вулиця Волгоградська 8, з метою повернення продавцю шляхом відправлення автомобільного дзеркала, яке їй не підійшло, але яке було в заводській коробці та у робочому стані. Працівник відповідача наполягав, що для відправлення вантажу з метою уникнення будь-яких пошкоджень його необхідно додатково упакувати. Вантаж було прийнято у заводській коробці з серійним номером, оголошено вартість 800 гривень, вартість додаткової упаковки та пересилки склала 83 гривни. Після отримання вантажу їй зателефонував власник магазину та повідомив, що не може повернути вартість товару, оскільки відсутня заводська коробка товару та рекомендував їй надати заводську упаковку. 23 червня 2020 року з метою встановлення знаходження заводської упаковки її вантажу вона звернулася до 27 відділення ТОВ «Нова пошта», але її навіть не побажали слухати. Потім вона попросила надати їй відео з камер спостереження, але вони також відмовилися. Нею було надіслано претензію щодо відшкодування вартості відправлення у розмірі 800 гривень, на що 08 липня 2020 року було отримано відповідь. Просила визнати неправомірними дії відповідача та стягнути з відповідача 883 гривни. Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження та справа призначена до судового розгляду з викликом сторін. Також витребувано з ТОВ «Нова пошта» за клопотанням позивачки відеозапис камер спостереження з відідлення № 27, що знаходиться за адресою: місто Маіруполь вулиця Волгодонська 8 за період часу з 11.00 години 18.06.2020 року до 00.00 години 20.06.2020 року. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наддала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначила, що доказів на підтвердження отримання назад автомобільного дзеркала від [PERSON] в неї немає, тому як передавали вантаж приватним перевізником. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 18 червня 2020 року [PERSON] здійснила відправлення вантажу для [PERSON] , при цьому замовивши послугу пакування, що підтверджується експрес-накладною № 59000524706056, де зазначена вартість вантажу 800 гривень, та чеком про сплату 83 гривень (а.с. 5). Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua. 23 червня 2020 року вона звернулася з претензією до ТОВ «Нова пошта», де зазначила про те, що 18 червня 2020 року при здійснення пересилки нею дзеркала, працівниками Нової пошти була замінена заводська упаковка за упаковку Нової пошти, при цьому заводська упаковка з серійним номером була утилізована, внаслідок чого отримувач відмовляється приймати дзеркало та повертати його варість (а.с. 6). 07 липня 2020 року начальником відідлу компенсацій ТОВ «Нова пошта» надана відповідь [PERSON] наступного змісту. 18 червня 2020 року по експрес-накладній [PERSON] здійснило відправлення вантажу для [PERSON] , замовлено послугу пакування. Пунктом 4.3.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень передбачений обов`язок Замовника відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові\~ поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вкаазну ним в експрес-накладній. Здійснюючи відправлення, відправник ознайомився з замовленими послугами, параметрами відправлення та їх вартістю. Враховуючи наведене, ТОВ «Нова Пошта» не має правових підстав для задоволення претензійних вимог (а.с. 7). На виконання ухвали суду від 19 серпня 2020 року, 22 жовтня 2020 року від ТОВ «Нова пошта» отримано відповідь про те, що немає можливості надати матеріали відеоспостереження за вказаний у ухвалі період, тому як строк збкрігання такої інформації обмежений строкм від 2-х тижнів до 1 місяця. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Відправлення, відповідно до даних експрес-накладної, - було отримане [PERSON] 20.06.2020 року, про що не заперечує позивачка, будь-яких зауважень з його боку не зафіксовано. Доказів того, що вантаж відправлявся не в заводській упаковці, позивачкою, як і того, що вантаж було повернуто [PERSON] позивачці внаслідок відсутності заводської упаковки, суду не надано. При цьому, суд не приймає до уваги наданий позивачкою надрукований лист із\~ відмовою про повернення дзеркала, придбаного 16 червня 2020 року, тому як воно в неналежному стані та без заводської упаковки, оскільки суд позбавлений встановити джерело походження даного листа, на якому навіть не зазначено ким воно видане. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, вказане повідомлення їй прислав [PERSON] на мобільний телефон. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вже було зазначено судом, ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. Суд вважає, що позивачкою не доведено, та судом в ході розгляду справи не встановлено факту псування чи ушкодження вантажу, а отже і наявності вини відповідача. Таким чином, оскільки відповідачем було відправлено та видано вантаж відповідно до Умов та експрес-накладної, будь-яких претензій з боку отримувача вантажу не зафіксовано, жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, а тому правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді відшкодування грошових коштів, не вбачається. Більш того, позивачкою взагалі не доведено, що їй спричинена будь-яка шкода на суму 883 гривни, тому як відсутні докази повернення вантажу внаслідок його неналежного вигляду. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачкою не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачці завдано шкоду, суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed