Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. В позовній заяві позивач вказує, що 30 серпня 2014 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що з 15 травня 2016 року шлюбні відносини із відповідачем припинені. Дитина мешкає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона також потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час знаходження у відпустці з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною 3-річного віку. У судове засідання зявилась позивачка та відповідач. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав в повному обсязі та пояснив суду, що він офіційно не працює, коштів на сплату аліментів він не має. Крім того, він хворіє, а тому йому потрібні кошти на лікування. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 30 серпня 2014 року. \\а.с. 4\\ Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], \\а.с. 5\\, яка на теперішній час мешкає разом із матірю /а.с. 6/ та перебуває на її утриманні. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України \~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вимога закону щодо того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стосується до розміру аліментів, визначених у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а не у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд критично відноситься до пояснень відповідача щодо не можливості сплати їм аліментів, оскільки жодного доказу обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, він не надав суду. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15 липня 2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає необхідним також стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15 липня 2016 року і до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено частково, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial