Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Калина» звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути із них солідарно заборгованість за кредитним договором від 15.06.2015 року №0503907 в розмірі 15177.01 грн., з яких 12128.32 грн. - неповернутий кредит, 2003.17 грн. - нараховані проценти на суму кредиту, 1045.61 грн. нараховані інфляційні витрати, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення їм поштових відправлень (судових повісток), однак повторно до суду не зявились і не повідомили про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 15.06.2015 року між кредитною спілкою «Калина» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0503907 (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого зазначена спілка надала останній кредитні кошти в розмірі 13000 грн. з терміном повернення по 15.06.2016 року із сплатою 29 відсотків річних. Згідно з п.3.2.2, 4.2 кредитного договору [PERSON] взяла на себе обов»язки повертати одержаний кредит, сплачувати позивачеві проценти за користування, відповідно до графіку розрахунків, який є невід»ємною частиною договору. Для забезпечення виконання зобов»язань, що випливають із кредитного договору, між КС «Калина», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки від 15.06.2015 року № ДП-0503907/1, відповідно до п.2.1, 4.1 якого поручитель відповідає перед кредитором за сплату боржником кредиту в сумі 13000 грн. та процентів, нарахованих на суму кредиту, а також інфляційних витрат, пені, штрафів, додаткових відсотків, якщо такі будуть нараховані, у тому ж обсязі, що і боржник. Аналогічно, між КС «Калина», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки від 15.06.2015 року № ДП-0503907/2, відповідно до п.2.1, 4.1 якого поручитель відповідає перед кредитором за сплату боржником кредиту в сумі 13000 грн. та процентів, нарахованих на суму кредиту, а також інфляційних витрат, пені, штрафів, додаткових відсотків, якщо такі будуть нараховані, у тому ж обсязі, що і боржник. 16 червня 2016 року позивачем відповідачам [PERSON], [PERSON] надіслано листи попередження про необхідність погашення заборгованості, яка виникла у [PERSON] за кредитним договором від 15.06.2015 року № 0503907, однак вказані поручителі заборгованості за вказаним договором не погасили. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 541 ЦК України\~солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний суд України у своїй постанові від 11 листопада 2015 року №6-511цс15 зазначив, що «Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є. Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. За таких обставин кредитор,

Outcome: approved