Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №BL_ЖГ00007428 від 30.12.2010 в розмірі 30\~423,99 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.12.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та фізичною особою резидентом України [PERSON] укладено Кредитний договір №BL_ЖГ00007428. Згідно пунктів 1.1. 1.7. Договору, Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 10\~000,00 грн. (Десять тисяч гривень 00 копiйок) (надалі по тексту «Кредит»), термін повернення Кредиту 30.12.2013\~року. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (надалі за текстом «Графік»). Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 20,00 % річних (п. 3 Спеціальної частини Договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,50% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору). Згідно із п. 2.5.2. Договору Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п. 4.2. Договорів у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договорів. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання\~щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.08.2015 року становить 30 423,99 грн., з них: - заборгованість по поверненню кредиту \~3 515,66\~грн. (; - заборгованість по сплаті відсотків \~1 794,57\~грн. (; - по сплаті комісії \~1 650,00\~грн.; -\~плата за пропуск платежів\~\~23 463,76\~грн. У звязку з тим, що боржник в добровільному порядку не погашає заборгованість, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно ним був отриманий кредит від ПАТ «ВіЕйБі Банк» на поточні потреби у розмірі 10\~000,00 грн. На протязі 2011 та 2012 років він здійснював платіж регулярно. Однак, в подальшому в його сімї сталася низка подій, повязаних зі смертю та хворобами членів сімї, про що він надав відповідні докази. Проти того, що потрібно погасити заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, він не заперечує. Що до нарахованої пені він просить застосувати спеціальний строк позовної давності 1 рік. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановлено, що 30.12.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та фізичною особою резидентом України [PERSON] укладено Кредитний договір №BL_ЖГ00007428. Згідно пунктів 1.1. 1.7. Договору, Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 10\~000,00 грн. термін повернення Кредиту 30.12.2013\~року. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (надалі за текстом «Графік»). Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 20,00 % річних (п. 3 Спеціальної частини Договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,50% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору). Згідно із п.2.5.2. Договору Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п.4.2. Договорів у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договорів. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання\~щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як встановлено, в судовому засіданні відповідач не заперечував проти заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії та визнав суму заборгованості 6\~960,23 грн., а саме: - заборгованість по поверненню кредиту \~3 515,66\~грн.; - заборгованість по сплаті відсотків \~1 794,57\~грн.; - по сплаті комісії \~1 650,00\~грн. Таким чином, суд вважає, що сума заборгованості у розмірі 6\~960, 23 грн. підлягає задоволенню. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Сама така правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). Таким чином, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочку платежів в сумі 23\~463,76 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вона згідно розрахунку банка (а.с.5) нарахована з 31.03.2015 року, а позов поданий до суду 31.08.2015 р. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання ліцензії та ліквідацію ПАЬ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого, з 20.03.2015 року призначено уповноважену особу. Відповідно до ч.1 п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial