Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка пред'явила позов до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 02.04.1998 року та договору дарування 1/2 частки квартири від 04.06 2016 року їй належить квартира [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані та проживають вона та її син, [PERSON]. Крім того, у квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачка [PERSON], яка є її колишньою невісткою та діти: [PERSON], 2007 року народження, та Максимов А,В., 2008 року народження. 28 квітня 2016 року відповідачка забрала свої речі та разом з дітьми переїхала проживати в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, що підтверджується листом Самбірського ВП ГУНП у Львівській області від 10.05.2016 року та актом обстеження паспортного режиму [ADDRESS] 28 грудня 2015 року шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області. Відповідачка понад один рік відсутня у квартирі за місцем реєстрації проживання, оскільки після розірвання шлюбу вибула на інше місце проживання та добровільно знятися із реєстрації не бажає. Реєстрація місця проживання у квартирі чинить їй перешкоди у здійсненні права користування квартирою, яка належить їй на праві власності. Крім того, відповідача була зареєстрована у даній квартирі з 14.02.2012 року. На той час [PERSON] була дружиною її сина, якому належала 1/2 квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 02.10.1998 року. ЇЇ згоди на реєстрацію у даній квартирі відповідачки як у співвласниці квартири син не брав, чим порушив її права як співвласника. 04 червня 2016 року свою частку подарував їй. . Отже, оскільки на момент виникнення у відповідача права користування вищезазначеною квартирою вона була членом сім'ї її сина, то її право користування квартирою припинилось тоді, коли у сина припинилось право власності на дану квартиру за договором дарування. А тому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON] в підтримання заявлених вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки відповідачка не повідомила причини своєї неявки, суд визнав їх як неповажні та провів заочний розгляд справи у її відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, проти чого в судовому засіданні не заперечувала позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 02.04.1998 року та договору дарування 1/2 частки квартири від 04.06.2016 року позивачці належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до оглянутої в судовому засіданні будинкової книги на квартиру [ADDRESS] 14.02.2012 року в квартиру прописано [PERSON], [INFO]. Будучи зареєстрованою у [ADDRESS], відповідачка не проживає в ній з 28 квітня 2016 року без поважних причин, перешкод в користуванні будинком ніхто їй не чинив. Позивачка несе всі витрати по сплаті комунальних послуг, інших платежів. Така реєстрація відповідачки у її квартирі створює перешкоди позивачці у користуванні житловою квартирою [ADDRESS] Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачка без поважних причин не проживає у квартирі понад встановлений законом шестимісячний строк, квартирою не цікавиться, витрати по комунальних послугах не несе, а тому позовні вимоги про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування права розпорядження своїм майном. Беручи до уваги, що реєстрація відповідачки за адресою позивачки створює перешкоди у користуванні та розпоряджанні її власністю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні житловою квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved