Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстровано 25.02.2013 року у Гусаківській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 01. Заявлені вимоги мотивувала тим, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. Відповідач безпричинно вчиняє сварки. Офіційно він не працює, про утримання сімї не дбає. Всі зароблені гроші витрачає на власні потреби та розваги. Відповідач не поважає її як дружину, піднімає на неї руку. Через скандали та негативну поведінку відповідача страждає їхня дитина, у звязку з чим вона (позивачка) змушена була піти проживати окремо. Відповідач доньку навіть не навідує. На даний час їхній шлюб існує лише формально. Подружні відносини ними не підтримуються. Сімя розпалася остаточно. Залишатися й надалі у такому шлюбі вона не має наміру. Примирення не бажає. Вказувала, що в даному шлюбі у них народилася одна дитина донька [PERSON], 06.03.2013 року. Зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище «Лабуда» та дитина проживатиме з нею. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, а саме, окрім позовних вимог, просила суд також залишити їй прізвище, яке вона обрала при укладенні шлюбу «Лабуда». Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, однак був проти аби позивачка після розірвання шлюбу й надалі іменувалася його прізвищем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.02.2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Гусаківській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 190388 від 25.02.2013 року. Під час сімейного життя у них народилася одна дитина донька [PERSON], 06.03.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ № 359527 від 12.03.2013 року. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, на даний час їх шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу ними не підтримується, проживають окремо. Примирення не бажають. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, яка є свідком конфліктів між батьками, що негативно впливає на її психологічний розвиток та ставлення до батьків, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання даного шлюбу. Відповідач заперечував про того аби після розірвання шлюбу позивачка й надалі іменувалася його прізвищем «Лабуда», однак не навів жодних обґрунтованих підстав власного заперечення, а лише висловив побажання, чого суд не вправі брати до уваги. Відтак, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для залишення позивачці за її вимогою прізвища «Лабуда», яке вона обрала при укладенні даного шлюбу.

Outcome: approved