Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач остаточно визначившись свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2014 року близько 14-30 по проспекту М.Лушпи у м.Суми відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON]. Так останній керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення зі стоячим автомобілем [NUMBER]. Вартість відновлювального ремонту становила 9 855 грн.. Відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована у ПАТ УПСК. 02.12.2014 року про подію було повідомлено страхову компанію і надано усі необхідно документи страховому агенту [PERSON] Втім співробітник страхової компанії [PERSON] обманув, не забезпечив страхової виплати. 12.01.2015 року повторно подав усі документи до страхової. Позивач самостійно відремонтував автомобіль витративши 3 545 грн. на фарбу, фарбування та фару. У звязку з пошкодженням автомобіля позивач зазнав моральної шкоди яку оцінив у 2000 грн.. Позивач вважає, що страхова компанія повинна сплатити йому витрати на ремонт у сумі 3 545 грн. та за період з 03.03.2015 року по 05.02.2016 року 3% річних у сумі 99,07 грн., по 15.01.2016 року інфляційні у сумі 1134,66 грн. і пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 1664,98 грн., а всього 6443,71 грн. Тому позивач просив стягнути з обох відповідачів 6443,71 грн., та по 2000 грн. грошового відшкодування морально шкоди. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Окремо зазначив, що [PERSON] повідомляв страхову про випадок у той же день. Страховий агент, яким представилася [PERSON] запропонував зустрітися у місті. При зустрічі з [PERSON] і [PERSON] передав усі необхідні документи останній. Та обіцяла виплатити страхове відшкодування. Коли страхове відшкодування не було виплачене то вже звернувся до офісу страхової, а на [PERSON] подав заяву про шахрайство. Представник ПАТ «УПСК» не зявився, втім подав письмові заперечення. Так визнав, що відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована. Втім позов не визнав оскільки про страхову подію не страхову було повідомлено лише 12.01.2015 року. Позивач самостійно відновив автомобіль до огляду співробітником страхової. Страхова не несе відповідальності за моральну шкоду спричинену майну. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2014 року близько 14-30 по проспекту М.Лушпи у м.Суми відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON]. Так останній керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення зі стоячим автомобілем [NUMBER].. Від зіткнення автомобіль [NUMBER]., отримав механічні пошкодження. Так пошкоджений задній бампер з ліва, задня ліва фара. Пошкодження зокрема підтверджуються довідкою №9469982 від 16.01.2015 року де зазначено, що автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень ззаду з ліва. Фототаблицею місця події, де міститься зображення зазначених транспортних засобів. Зокрема автомобіль позивача має пошкодження бамперу ззаду з ліва в районі задньої фари та самої задньої фари. На відновлення автомобіля позивачем витрачено 3545 грн., з яких 597 грн. вартість задньої фари, 1098 грн. вартість фарб, 1850 грн. вартість ремонтних робіт. Лише 28.01.2015 року було відремонтовано. Також встановлено, що на час пригоди цивільна відповідальність водія автомобіля [NUMBER] застрахована ПАТ УПСК, страховий поліс № АІ 1236870 зі строком дії з 26.11.2014 року по 25.11.2015 року. Ліміт за заподіяну шкоду майну визначено у сумі 50\~000 грн., за шкоду здоровю 100 000 грн., франшиза - 500 грн.. 12.01.2015 року позивач звернувся до ПАТ УПСК з заявою-повідомлення про страхову подію. На таке звернення страховик не вжив заходів для встановлення розміру шкоди. У невстановлений час, але вже після ремонту оглянуто транспортний засіб позивача. 13.02.2015 року позивач подав до ПАТ УПСК заяву про виплату страхового відшкодування. Встановлене підтверджується квитанцією/а.с.8/, рахунком фактурою/ас.11/ і актом виконаних робіт по ремонту автомобіля /а.с.111/, страховим полісом/а.с.38/, заявою-повідомленням/а.с.15/ заявою про страхове відшкодування/а.с.52/, постановою про накладення стягнення на [PERSON]В./а.с.12/, актом огляду транспортного засобу з фото таблицею./а.с.53-54/ Свідок [PERSON], начальник Сумського управління ПАТ УПСК, пояснила, що на початку січня 2015 року до страхової звернувся позивач з приводу страхової події 01.12.2014 року. Позивач пояснював, що в 02.12.2014 року подав усі необхідні документи [PERSON]. Також свідок вказав, що [PERSON] була на стажуванні і у її обовязки входило лише страхування. Вона не була наділена повноваженнями, щодо перевірки страхових випадків. Спірні правовідносини між сторонами є цивільними та врегульовані ст.ст. 22, 23, 625, 992, 1166, 1167, 1172, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 22, 28-30, 36 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України зокрема джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст.ст. 1172, 1188 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 992 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 22, 261, 28, 29, 36 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхове відшкодування може бути зменшене на суму франшизи. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до ст. 36 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial