Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Всекраїнський [PERSON]» в особі Уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всекраїнський [PERSON]» заборгованість у розмірі 67377,26 грн. за кредитним договором №BLaЖГА00016157 від 03 березня 2011 року В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON],до суду 30 вересня 2015 року та 24 листопада 2015 року не з»явився, повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 03 березня 2011 року між ПАТ «Всекраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено договір BLaЖГА00016157 від 03 березня 2011 року на отримання кредиту на поточні потреби в розмірі 17000,00 грн. під 15% річних, с терміном повернення 03 березня 2014 року. Відповідно до п. 2.5.2 договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБіБанк», вказаний в п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. [PERSON] порушив зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим його заборгованість за кредитним договором №BLaЖГА00016157 від 03 березня 2011 року перед ПАТ «ВіЕйБіБанк» становить 67377,26 грн. з яких: заборгованість за кредитом 7741,48 грн.; заборгованість за відсотками 3046,79 грн.; комісія за РО -4462,50 грн. ; плата за пропуск платежів 52126,49 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов»язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушив зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст. 611 ЦК України.

Outcome: approved