Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2018. На теперішній час з відповідачем вона не проживає. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має можливість, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Зазначає, що не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Крім того, відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Неявка сторін у судове засідання при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження не перешкоджає розгляду цивільної справи за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2018 року, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами не розірвано. Проте, позивач зазначає, що фактично з відповідачем не проживає, спільне господарство не веде. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 23.12.2019 за № 09.03.03-21/І/11148/19, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто, за тією ж самою адресою, що і позивачка. Як вбачається з позовної заяви, позивачка не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною та не має інших джерел існування, крім соціальних виплат по догляду за дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 75\~СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до\~ст. 77 Сімейного кодексу України\~утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідност.84\~Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1\~ст.182 СК України\~та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,вирішуючи питання щодо розміру аліментів,суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу)другого з подружжя і(або)у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на дружину у заявленому позивачем розмірі 1025 гривен щомісяця. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved