Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 07.11.2000 року у них народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у них не склалося і вони з відповідачем розлучилися, донька проживає з нею і в теперішній час, будучи повнолітньою, навчається в медучилищі. У звязку з цим, вона потребує додаткових коштів на утримання, однак відповідач добровільно не підтримує дитину матеріально, хоча має таку можливість. Просила стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини яка навчається в твердій грошовій сумі 1000 грн.. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що в теперішній час він не працює, перебуваючи на обліку в районному центрі зайнятості. Він вдруге одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Вважав, що може сплачувати аліменти близько 600 грн.. Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, рішенням Буринського районного суду від 27.12.2001 року (а.с.4), В шлюбі, 07.11.2000 року в сторін народилася донька [PERSON], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Остання, будучи повнолітньою, навчається в Конотопському медичному училищі-комунальному закладі Сумської обласної ради І рівня акредитації на третьому курсі по спеціальності «Медсестринство», спеціалізаціям «сестринська справа», денної форми навчання на держзамовленні, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с.5). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько дитини мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи вони у шлюбі між собою. За змістом ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України «Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~материнства,\~стягнення\~аліментів»\~№3\~від\~15\~травня\~2006\~року зазначено про обовязок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обовязок) настає за обовязкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, але перебуває на обліку в державній службі зайнятості, у звязку з чим отримує допомогу по безробіттю в середньому 2068 грн., що підтверджується показами відповідача, довідкою про доходи, довідкою про склад сімї, свідоцтвом про народження дитини, копією трудової книжки (а.с.14-17,23). Також, судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, яка не працює, перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому має неповнолітню дитину, що підтверджується показами позивачки, довідкою про склад сімї. Судом також приймається до уваги, що повнолітня дитина сторін свого доходу не має і тривалий час перебуває на «Д» обліку в лікаря окуліста з вадами зору, що вбачається з медичної довідки. Оцінивши вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка навчається, в твердій грошовій сумі 800 грн., що не поставить його в скрутне матеріальне становище, а доводи останнього про неможливість надання такої, суд вважає необґрунтованими. При цьому, суд не погоджується з твердженнями позивачки щодо можливості сплати ним коштів на утримання дитини у розмірі 1000 грн., оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону. З врахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки позивачка була звільнена від його сплати в силу закону при поданні позову.

Outcome: partial