Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі зареєстровані її син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] З 03.09.2016 року [PERSON] в квартирі не проживає, його речей в квартирі не має, про що складений акт. Просила усунути перешкоди у користування власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не одноразово не з'явився, про слухання справи сповіщався належним чином, про що у матеріалах справи є докази (а.с. 26, 35, 36, 63, 64). Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 26.04.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15), саме за цією адресою відповідач повідомлявся про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі документах. Представник третьої особи департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що картира [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22265598 від 24.03.2009 року, № 14400814 іфд 27.04.2007 року (а.с. 55, 57). Згідно копії рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2016 року (справа № 2/337/1761/2016), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, рішення набрало законної сила 12.11.2016 року(а.с. 13). Як вбачається з акту КП «Наше місто» від 06.10.2016 року, в результаті обстеження квартири [ADDRESS], встановлено зі слів, що свідків [PERSON], 1981 року народження не проживає в квартирі з 03.09.2016 року (а.с. 12). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 03.09.2016 року. У зв'язку з вищевказаним, оскільки [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача у цій частині, суд вважає позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненні понесені нею судові витрати.

Outcome: approved