Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просила стягнути з неї 4\~800 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що [PERSON] умисно пошкодила належний їй автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER], чим завдала їй матеріальної шкоди у вищезазначеному розмірі. Крім того, просила стягнути з відповідачки судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу. Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу було розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємини сторін. Дослідивши обставини справи, вивчивши доводи позову, а також інші матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 09 травня 2015 року відповідачка пошкодила належний позивачці автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER], поклавши на капот автомобіля шматки демонтованого асфальтного покриття. У подальшому, відповідачка прибрала з капоту вказані шматки, однак внаслідок вищевказаних дій відповідачки було пошкоджено майно [PERSON] Через вказані протиправні дії позивачка звернулася до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із заявою (ЖЄО № 6138 від 09.05.2015 року). За результатами розгляду співробітниками Центрального РВ вищезазначеної заяви позивачці було надано відповідь про те, що формально у діях [PERSON] вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, однак згідно з ч. 2 ст. 11 КК України вказане діяння було визнане малозначним. 25 травня 2015 року ФОП [PERSON] було складено дефектовочний акт, згідно з яким при візуальному огляді автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER], було виявлено пошкодження у вигляді глибоких подряпин (довжина 15-20 см) на кришці капоту. Згідно з актом виконаних робіт № 2-00000019 від 08.06.2015 року вартість ремонту автомобіля склала 4\~800 грн., які була сплачені позивачкою, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції до прибуткового касового ордера № 15 від 08.06.2015 року. Відносини, що виникли між сторонами, за своїм характером є недоговірними та регулюються главою 82 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавець у ЦК України в деліктних зобовязаннях встановлює презумпцію вини особи, яка завдала шкоди, та покладає тягар доведення вини саме на відповідачку. В той же час, відповідачка не надала суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність в її діях вини щодо заподіяння шкоди майну позивачки. За загальним правилом, підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення, який включає в себе: 1) протиправну поведінку відповідачки, яка полягає у активних діях, а саме пошкодженні належного позивачці автомобілю Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER]; 2) шкоду, завдану такою поведінкою, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема дефектовочним актом, актом виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера; 3) причинний звязок між поведінкою та шкодою; 4) вину особи у формі умислу з урахуванням встановленої ЦК України презумпції вини особи, яка заподіяла шкоду. За такого, суд приходить до висновку, що у діях відповідачки наявний склад цивільного правопорушення, що, в свою чергу, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, завданих пошкодженням належного позивачці автомобілю, підтверджується наявними у справі копіями акту виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера, та складає 4\~800 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині стягнення з [PERSON] 4\~800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім цього, позивачка просить стягнути з відповідачки понесені нею судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. Так, відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу. Правила обчислення витрат на правову допомогу викладені у ст. 84 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 вищезазначеного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому, згідно з абз. 2 п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним Законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2015 року становить 1218 гривень. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, становить 1\~218 грн. х 40 % = 487 грн. 20 коп. При цьому, законодавство встановлює, що при визначенні витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню, враховується час участі адвоката або фахівця в галузі права при розгляді справи, а не витрати, фактично понесені особою. З огляду на той факт, що у цивільній справі № 490/5541/15-ц судові засідання не відбувалися, приймаючі до уваги факт підготовки представником позивача [PERSON] позовної заяви,суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 487 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу за вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням у вигляді написання позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved