Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2002 році вона разом зі своїм братом зареєструвалася та вселилася до вищевказаної квартири свого прадіда, де й мешкає і тепер. Відповідачі, будучи родичами, у квартирі були зареєстровані для вирішення побутових питань в 1984, 2007 та 2008 роках. Позивачка вказує, що з грудня 2011 року відповідачі у квартирі не проживають, родинних стосунків вони не підтримують та де їх знайти не відомо. Також позивачка зазначає, що комунальні платежі нею сплачуються самостійно, а оскільки останній час вартість комунальних послуг зростає, їй стало важко їх оплачувати з урахуванням зареєстрованих у квартирі відповідачів. Мирно врегулювати питання з відповідачами не можливо, оскільки будь яких контактів вони не підтримують, зв'язки з відповідачами відсутні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], який зі сторонами по справі також зареєстрований у спірній квартирі (а.с. 24, 25). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини, просив задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за адресою їх реєстрації, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини, просив задовольнити позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, третю особу [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із довідки по формі № 3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 23.11.2016 р. № 1992, у квартирі [ADDRESS], яка не приватизована, зареєстровані сторони по справі: позивачка [PERSON] з 05.11.2002 року, відповідачі [PERSON] з 01.04.2008 року, [PERSON] з 29.07.1984 року, її малолітня донька [PERSON] з 01.02.2007 року та третя особа [PERSON] з 05.11.2002 року (а.с. 2). За повідомленням представника позивачки та третьої особи [PERSON] фактичне місце проживання відповідачів не відоме, будь яких зв'язків з позивачкою вони не підтримують, житлом не цікавляться, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, майна відповідачів у квартирі не має. Дані обставини щодо постійного не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], які засвідчили, що є сусідами позивачки, відповідачі у спірній квартирі не проживають багато років, їх речей там не має, мешкають у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та її брат [PERSON]. Як убачається із відповіді наданої Дніпровським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві від 23.05.2017 року за № 5144125/50-2017, [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON] з будь якими заявами про чинення їм перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та/або вселення за вказаною адресою протягом останніх трьох років не звертались. Відповідно до інформації наданої ЖЕД № 404 від 10.05.2017 року № 243, станом на 10.05.2017 року звернень від [PERSON] та [PERSON] про чинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та з інших причин не надходило. Також на підтвердження не проживання відповідачів у зазначеній квартирі з 01.12.2011 року в матеріалах справи наявний акт від 13.01.2017 року, підписаний сусідами позивачки та засвідчений начальником ЖЕД № 404 (а.с. 3). Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Отже, судом встановлено, що відповідачі у спірній квартирі не проживають понад шість місяців, їх майно там не знаходиться, спірним житлом не цікавляться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідачі не несуть, перешкод їм у користуванні жилим приміщенням не чинилось, залишили житло добровільно та по даний час ним не цікавляться, наміру проживати у квартирі не виявляють. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд встановив, що відповідачі постійно не проживають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За викладених обставин позов у частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі по 320 грн. з кожного.

Outcome: approved