Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона та [PERSON], були співвласниками домоволодіння № 52, з надвірними та господарськими спорудами, по вулиці Ростовській в м. Одесі, а саме їй належало 31/50 частин зазначеного домоволодіння, а [PERSON], належало 19/ 50 частин. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2009р., частку домоволодіння, що належала [PERSON], (19/50) було виділено в натурі з права спільної часткової власності. Разом із тим, рішення суду не містило висновку про припинення спільної часткової власності співвласників на домоволодіння. Отже в її власності залишилося фактично відокремлене домоволодіння, але згідно державної реєстрації зареєстровано на праві власності 31/50 його частина. В подальшому [PERSON], продав свою виділену в натурі частину домоволодіння [PERSON] Таким чином, в її особистому користуванні залишилося відокремлене домоволодіння № 52 по вул. Ростовській в м. Одесі, яке складається з - житлового будинку літ. «А», а саме: котельня, площею 4.0 кв.м., веранда 4.5кв.м., коридор 11.6кв.м. житлова, 23.1 кв.м., житлова, 17.8 кв.м., кухня 17.3 кв.м., коридор, 3.6 кв.м., ванна, 3.8 кв.м., вбиральня, 1.1 кв.м., мансардне приміщення, 20.1 кв.м., під\-собне, 0.9 кв.м., коридор, 1.8 кв.м., санвузол, 1.8 кв.м., житлова, 20.2 кв.м., кладова, 4.0 кв.м., усього житлової площі 61,1 кв.м. - Житлового будинку літе\-ра «В» плану, а саме: кухня, площею 6.0 кв.м., коридор 10.8 кв.м., душ, 1.0 кв. м., сауна , 5.6 кв.м., коридор 3.1 кв.м., вана, 0.9 кв.м., вбиральня, 0.8 кв.м., житлова, 16.1 кв.м. Усього житлової площі 16.1 кв.м.. Під літерами «А», «В» 188.2 кв.м., в том числі житлової площі 77,2 кв.м. Надвірні споруди: гараж літ. «Д» плану, душ літ. «К» плану, альтанка літ. «Л» плану, басейн І, мостіння літ. Ill плану, огорожа № 3-7 плану. Що підтверджується договором купівлі-продажу, декларацією про готовність обєкта до експлуатації, технічним паспортом домоволодіння. Відповідачка [PERSON], вимоги позову визнала в повному обсязі про що надала письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], (до шлюбу Буряк) та [PERSON], були співвласниками домоволодіння № 52, з надвірними та господарськими спорудами, по вулиці Ростовській в м. Одесі. [PERSON], належить 31/50 частин зазначеного домоволодіння, а [PERSON], належало 19/50 частин. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.09.2007р., було затверджено мирову угоду, якою було встановлено порядок користування земельною ділянокою на якій розтвшовене домоволодіння, а рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2009р., частку домоволодіння, що належала [PERSON], (19/50) було виділено в натурі із права спільної часткової власності та присвоєно № 52/1. Разом із тим, рішення суду не містило висновку про припинення спільної часткової власності співвласників на домоволодіння. Отже у власності [PERSON], фактично залишилося відокремлене домоволодіння під № 52, але згідно державної реєстрації, зареєстровано на праві власності 31/50 його частина. В подальшому [PERSON], продав свою виділену в натурі частину домоволодіння [PERSON] Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В силу частини першої та третьої ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved