Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг за спожиту теплову енергію та гарячу воду в сумі 10826 грн. 31 коп., нараховані на суму заборгованості 3 % річних в сумі 18 грн. 08 коп. та інфляційні втрати в сумі 07 грн. 13 коп., а також стягнути судовий збір На обґрунтування позову позивач зазначив, що КП «Теплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. КП «Теплоенерго» надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачам [PERSON] та [PERSON] , проживаючим за адресою: [ADDRESS] . В результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 28.01.2021 за період з 01.07.2012 по 31.12.2020 виникла заборгованість у розмірі 10826 грн. 31 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачам нараховані інфляційні втрати в сумі 07 грн. 13 коп. та 3 % річних в сумі 18 грн. 08 коп. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив, в якому вказав, що позов не визнає. Зазначив, що позивач не обґрунтував чому позов пред`явлений саме до нього, [PERSON] , оскільки у договірних відносинах з КП «Теплоенерго» він не перебуває. Вказав, що у роздруківці по заборгованості абонентом зазначено [PERSON] . Вважає, що позивач вводить суд в оману відносно терміну заборгованості. Окрім того вважає, що позивач зловживає своїми повноваженнями у розумінні ст. 143 ЦПК України (подання завідомо безпідставного позову, подання позову за відсутності предмету спору або у спорі, який має очевидно штучний характер), а тому до нього слід застосувати заходи процесуального примусу. Витрати на правничу допомогу у розмірі 3900 грн., які просить стягнути з позивача на його користь. Представник відповідача [PERSON] адвокат Басай М.М. направив на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, що пред`явлені позивачем, та вважає їх штучно створеними, а дії позивача зі зверненням до суду ні чим іншим як зловживання правом. Так, позивач стверджує, що відповідачі, які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] мають заборгованість з оплати комунальних послуг за раніше спожиту теплову енергію (опалення) та гарчу воду загальною сумою 10826 грн. 31 коп., але розрахунок датований 01.10.2021 і абонентом зазначено [PERSON] , а період розрахунку - з липня 2012 року по 28 січня 2021 року. Просив суд звернути увагу на те, що відповідачі проживають у кімнаті з 2017 року. Сума боргу, яку позивач просить стягнути з відповідачів, виникла значно раніше, з того часу, коли послуги фактично надавались іншим особам. Також просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Оскільки позов було подано у січні 2021 року, то у всіх правовідносинах, що передують січню 2018 року позивач, пропустивши строк позовної давності, добровільно відмовився від свого права на звернення до суду. Просить відмовити позивачу у задоволені позову, стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати, що були понесені ним на правову допомогу у розмірі 3250 грн. КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , де позивач зазначив, що доводи, викладені у відзиві, спрямовані лише на уникнення сплати заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води і жодним чином не спростовують відношення відповідача [PERSON] до заборгованості, яка виникла за адресою: [ADDRESS] . Дійсно, особовий рахунок за адресою, де виникла заборгованість, відкрито на [PERSON] , але переоформлення особового рахунку у випадку зміни власника відбувається на підставі правовстановлюючих документів та звернення до житлово-експлуатаційної дільниці. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Ввважає, що оскільки у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які є споживачами послуг КП «Теплоенерго», саме вони мають обов`язок сплачувати їх вартість. Окрім того, відповідач [PERSON] користується пільгою «учасник бойових дій» саме за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджує факт отримання послуги. Пільга надається у безготівковій формі шляхом перерахування АТ «Ощадбанк» коштів на рахунки виконавців комунальних послуг. Тому відповідач [PERSON] обізнаний щодо заборгованості за надані йому послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, але не бажає виконувати свої зобов`язання перед КП «Теплоенерго». Також позивачем КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, де позивач, зважаючи на позицію відповідачів про застосування строків позовної давності, остаточно просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за спожиту гарячу воду в сумі 894 грн. 65 коп., інфляційні втрати в сумі 7 грн. 13 коп., нараховані на суму заборгованості 3 % річних в сумі 18 грн. 08 коп. та витрати зі сплати судового збору. Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Басай М.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, де просив розгляд справи проводити без його участі та без участі відповідача [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Биков В.Г. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, де просив справу розглядати без його участі. Вказав, що відповідачем позов не визнається, до участі в справі не було залучено особу, на яку оформлено особовий рахунок, власника приміщення, при цьому стороною відповідача надано докази, які підтверджують відсутність заборгованості. Вважає, що сума боргу з урахуванням зменшення позовних вимог є мізерною, а тому такого роду вимога могла бути вирішена в позасудовому порядку, а тому є ознаки зловживання правом позивачем. Просив здійснити розподіл судових витрат з урахуванням того, що позивач зменшив суму позовних вимог та інших обставин справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надання житлово-комунальних послуг є різновидом договірних зобов`язань, а тому порядок їх надання, захист прав споживачів житлово-комунальних послуг та врегулювання інших відносин, які виникають довкола житлово-комунальних послуг, регулюється чинним законодавством, а також договорами про надання житлово-комунальних послуг. Суду не надано доказів укладення письмових договорів про надання послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 ЖК УРСР). Статтею 68 ЖК УРСР встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, проти прийняття якої відповідачі не заперечували, спірні правовідносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у період з 01.11.2019 по 01.01.2021 регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Отже, судом встановлено, що позивач надає за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Дану обставину відповідачі не оспорюють. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою як проживаючі, що підтверджується відомостями з Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Згідно довідки-розрахунку, сформованої 01.01.2021, за вказаною адресою КП «Теплоенерго» обраховується пільга (1 пільговик) у розмірі 75%, за твердженням позивача пільговиком як учасник бойових дій є відповідач [PERSON] , що ним не заперечується. Також з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником кімнати за адресою : [ADDRESS] з 16.06.2017 є [PERSON] , яка згідно договору найму (оренди) житла № 101 від 24.02.2020 передала кімнату в строкове платне користування наймачу [PERSON] . Договір найму (оренди) житла зареєстрований в Департаменті «Центр надання адміністративних послуг у місті Кременчуці» 24.02.2020. Клопотань про залучення до участі в справі як співвідповідача власника житла від представника позивача не надходило. У відзиві [PERSON] стверджує, що відповідачі проживають за вказаною адресою з 2017 року. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають за вказаною адресою, є споживачами послуг КП «Теплоенерго» з теплопостачання та отримували ці послуги в тому числі за листопад 2019 року, лютий 2020 року, квітень 2020 року та листопад 2020 року. Суд не вважає належними запереченнями на спростування наявності боргу твердження щодо того, що особовий рахунок зареєстровано за [PERSON], оскільки як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є попереднім власником житла. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на час подачі позову за користування послугами гарячої води у споживачів за адресою : [ADDRESS] , утворився борг за листопад 2019 року, лютий 2020 року, квітень 2020 року та листопад 2020 року у загальній сумі 894 грн.65 коп. Суд не приймає як належні докази на спростування наявності боргу копії квитанцій, наданих представником відповідача [PERSON] , оскільки як вбачається з розрахунку з системи ВАС кошти саме за цими квитанціями зараховані як сплата за попередні місяці (передостання колонка у розрахунку містить посилання на дату оплати). При цьому відповідачі очевидно не могли сплатити суму боргу 28.11.2019 за листопад 2019, 02.05.2020 за квітень 2020 та 01.12.2020 за листопад 2020, оскільки розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць і нарахування заборгованості відбувається після повного закінчення цього строку . Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачів за послуги за спожиту гарчу воду за листопад 2019 року, лютий 2020 року, квітень 2020 року та листопад 2020 року складає 894 грн. 65 коп. На підставі викладеного суд вважає, що вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції та 3% річних, наданої позивачем та не спростованим відповідачами. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 18 грн. 08 коп. та 07 грн. 13 коп. інфляційних втрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог КП «Теплоенерго» у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачі не позбавлені права на зворотну вимогу до власника житла. Оскільки позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, слід стягнути відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду. Вирішуючи клопотання відповідачів про стягнення з позивача на їх користь понесених витрат на правову допомогу судом береться до уваги, доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під захистом цивільних прав розуміють передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Отже, за змістом вказаних норм, особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов, незалежно від його обґрунтованості, а норми ЦПК України передбачають компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Зважаючи на принцип змагальності цивільного судочинства відповідач має довести, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими. Сам факт подання заяви про зменшення розміру позовних вимог не може розцінюватися як необґрунтовані дії позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, яке не містить обмежень в його реалізації. Позивач КП «Теплоенерго»» скористався своїм правом на подачу позову до суду, суду стороною відповідачів у поданих письмових заявах не доведено, що позивач вчиняв дії, які б свідчили про зловживання позивачем процесуальними правами, вчиняв інші необґрунтовані дії чи умисно необґрунтовано звернувся до суду з позовом. Після отримання відзиву та до початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, про що відповідачі заперечень не висловили. Посилання представника відповідачів у запереченні на те, що позов є безпідставним, поданий без з`ясування обставин справи та належних доказів на обґрунтування заявлених вимог не може свідчити про вчинення позивачем необґрунтованих дій, недобросовісність дій позивача суду не доведена. Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч.5 статті 142 ЦПК України відсутні.

Outcome: approved