Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивачка остаточно наполягала на визнанні [PERSON], [INFO], уродженця в м. Котовськ Одеської області, батьком - [PERSON], [INFO], народженого [PERSON]; на зобов'язанні відділу державної ДРАЦС РС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], за № 506 від 29 листопада 2011 року відділу державної РАЦС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, відомості про батьківство, вказавши батьком дитини [PERSON], [INFO], уродженця в м. Котовськ Одеської області, виключивши відомості про [PERSON]; на стягненні з відповідача з моменту подачі даного позову щомісяця на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення [PERSON] повноліття, а також стягувати з відповідача щомісячно на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів на її утримання до досягнення дитиною чотирьох років. Додала позов вимогою про стягнення з відповідача на її користь 6931,33 грн. додаткових витрат пов'язаних із розвитком здібностей дитини та хворобою. Відповідач, позов визнав частково, а саме: не заважав проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на дитину та визнання свого батьківства щодо сина [PERSON], заперечував проти стягнення коштів на утримання колишньої дружини. Представника відділу ДРАЦС РС по м. Котовську та Котовському району Котовського МРУЮ в Одеській області, не висловивши свою думку по суті позову надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник органу опіки та піклування Котовської міської Ради Одеської області позов підтримав повністю, вважаючи, що задоволення його відповідає інтересам дитини. Вислухавши сторони, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Достеменно встановлено, що з 16 жовтня 2007 року по 2010 рік (актовий запис № 45 про розірвання шлюбу від 31 серпня 2011 року було розірвано у судовому порядку у 2010 році) сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, які остаточно розірвали 31 серпня 2011 року, отримавши в органах відділу ДРАЦС РС по м. Котовську та Котовському районі Котовського МРУЮ в Одеській області відповідне свідоцтво. Від їх сімейно-шлюбних стосунків вже після розірвання шлюбу у судовому порядку у позивачки народився [INFO] син, [PERSON]. Але через те, що дитина народилася після спливу 10 місяців після розірвання шлюбу у судовому порядку, у актовому записі про народження [PERSON], в графі «батько» був зазначений «[PERSON]». При цьому на день народження дитини та їх реєстрації у органах відділу ДРАЦС РС по м. Котовську та Котовському району Котовського МРУЮ в Одеській області відповідач відмовився надати заяву про реєстрацію свого батьківства; тобто, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначені обставини стверджувалися позивачкою та не спростовувалися відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що на час запліднення позивачка перебувала з відповідачем у фактично-шлюбних відносинах, вела с останнім спільне господарство, мала сімейний бюджет, незважаючи на розірвання шлюбу у судовому порядку у 2010 році. Тому у суду, в порядку ст.. 128 СК України є всі підстави визнати відповідача батьком [PERSON] та зобов'язати зазначений вище орган ДРАЦС внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини. Оскільки відповідач особисто визнав себе батьком [PERSON], [INFO] та судом визнаний таким, оскільки він повинен утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття на підставі ст.ст. 180 СК України. Визначаючи розмір стягнення аліментів на неповнолітню дитину у 1/4 частині всіх прибутків відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд враховує конкретні обставини, а саме: його щомісячні прибутки, те що він навчається в учбовому закладі за контрактом, степендії не отримує (довідка з Київського університету ринкових відносин від 10 листопада 2014 року), не має власного нерухомого майна, ніяких додаткових прибутків не має, має несплачений повністю у АТ «Райффайзен банк Аваль» (взятий у шлюбний з позивачкою період на сімейні потреби). Тому в цій частині позов підлягає в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Що стосується позовних вимогою утриманню позивачки до досягнення дитиною відповідного віку. Дійсно ст.. 84 п.6 СК України, позивачка як колишня дружина, що має на своєму утриманні неповнолітню дитину, яка разом з нею мешкає (що судом встановлено достеменно), має право на власне утримання від відповідача, але тільки за умови можливості чоловіка надавати таку допомогу. Враховуючи , що суд вирішує зобов'язання відповідача по стягненню аліментів на дитину, зобов'язаність відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, розмір його зарплатні, суд вважає, що відповідач невзмозі надавати позивачці таку допомогу. Тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.. 88 п.1 ЦПК України, відповідач повинен сплатити позивачці 3410 грн. 40 коп. судових витрат за надання юридичної допомоги та 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. Враховуючи встановлене та

Outcome: approved