Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Мурованської сільської ради обєднаної територіальної громади Пустомитівського району, Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 25.06.2009 року на 5/6 частки земельної ділянки, площею 2,6065 га у межах згідно з планом, надану на підставі рішення виконавчого комітету Гамаліївської сільської ради від 27.02.2001 року за №7, розташовану на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки №1, площею 1,8031 га, кадастровий номер 4623681900:04:000:0205; земельної ділянки №2, площею 0,7022 га, кадастровий номер 4623681900:02:000:0076; земельної ділянки №3, площею 0,1012 га, кадастровий номер 4623681900:03:000:0211. А також, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 08.01.2011 року на 1/6 частку земельної ділянки, площею 2,6065 га у межах згідно з планом, надану на підставі рішення виконавчого комітету Гамаліївської сільської ради від 27.02.2001 року за №7, розташовану на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки №1, площею 1,8031 га, кадастровий номер 4623681900:04:000:0205; земельної ділянки №2, площею 0,7022 га, кадастровий номер 4623581900:02:000:0076; земельної ділянки №3, площею 0,1012 га, кадастровий номер 4623681900:03:000:0211. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельна ділянка, площею 2,6065 га у межах, згідно з планом, надана на підставі рішення виконавчого комітету Гамаліївської сільської ради від 27.02.2001 року за №7, розташована на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки №1, площею 1,8031 га, кадастровий номер 4623681900:04:000:0205; земельної ділянки№2, площею 0,7022 га, кадастровий номер 4623681900:02:000:0076; земельної ділянки №3, площею 0,1012 га, кадастровий номер 4623581900:03:000:0211. На випадок своєї смерті [PERSON] 17 березня 2003 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно такого заповіту на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,6065 га (державний акт І-ЛВ 004715), яка розташована на території Гамаліївської сільської ради, заповіла своїй дочці [PERSON]. Батько позивачки [PERSON], мав право на обовязкову частку у спадщині після смерті своєї дружини [PERSON] Оскільки після смерті матері позивачки залишилося троє спадкоємців першої черги (чоловік [PERSON] та дві дочки [PERSON] та [PERSON] Ю.), обовязкова частка батька позивачки у спадковому майні його дружини становить 1/6 частку. В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачка [PERSON] та її батько [PERSON], прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживали з нею до дня її смерті. 03 серпня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гамаліївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів у власніть своєму онукові [PERSON]. 08.01.2011 року [PERSON] помер, однак після його смерті, його онук і племінник позивачки по справі, якому він заповів усе своє майно вирішив не успадковувати майно дідуся, в звязку з чим він до нотаріуса не звертався та не вчиняв жодних дій спрямованих на прийняття спадщини. За вказаних обставин позивачка вважає, що в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки постійно проживала разом із ним до дня його смерті. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині батька позивачки не має. Однак при прийнятті спадщини після смерті батьків у позивачки виникли труднощі з отриманням свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, оскільки батьками було втрачено оригінал державного акту на право приватної власності на землю. Зважаючи на викладене позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку. 02 липня 2018 року провадження у справі відкрито. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлені вимоги\~підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, однак представник відповідача скерував до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився однак подав до суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої не заперечує щодо заявлених позовних вимог позивачки та зазначає, що не приймав спадщину після смерті свого діда [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2009 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №168204 видане 26 червня 2009 року Гамаліївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 05. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: земельна ділянка, площею 2,6065 га у межах згідно з планом, надана на підставі рішення виконавчого комітету Гамаліївської сільської ради від 27.02.2001 року за №7, розташована на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки №1, площею 1,8031 га, кадастровий номер 4623681900:04:000:0205; земельної ділянки №2, площею 0,7022 га, кадастровий номер 4623681900:02:000:0076; земельної ділянки №3, площею 0,1012 га, кадастровий номер 4623581900:03:000:0211, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 07.04.2001 року, серії І-ЛВ №004715. Кадастровий номер земельних ділянок підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.05.2018 року №НВ-4606931212018, №НВ46069312722018 та №НВ-4606931252018. 17 березня 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №19, відповідно до якого на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку, площею 2,6065 га, яка розташована на території Гамаліївської сільської ради і належить їй на праві приватної власності, заповіла своїй дочці [PERSON] позивачці по справі. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №52343446 від 19.06.2018 року. Батько позивачки [PERSON] в силу вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України, мав право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті своєї дружини, зважаючи на наявність трьох спадкоємців першої черги, частка батька позивачки після смерті його дружини становить 1/6 частку. Оскільки позивачка [PERSON] та її батько [PERSON] постійно проживали разом з [PERSON] до дня її смерті, що підтверджується довідкою Гамаліївського старостинського округу Мурованської сільської ради ОТГ Пустомитівського району Львівської області №214 від 05.06.2018 року, то в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] 03 серпня 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №14, відповідно до якого, на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповів у власність своєму онукові [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерті [PERSON] І-СГ №228830, виданого 09 січня 2011 року [PERSON] помер 08.01.2011 року. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру №52343417, [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався та жодних дій з приводу оформлення спадкових прав не вчиняв. Із нотаріально посвідченої заяви поданої останнім до суду вбачається, що [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер 08 січня 2011 року, а також не проживав разом із спадкодавцем на час його смерті. Наявність спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині [PERSON], незалежно від змісту заповіту, судом не встановлено. Згідно довідки Гамаліївського старостинського округу Мурованської сільської ради ТГ Пустомитівського району, Львівської області №214 від 05.06.2018 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку разом з ним постійно приживала до дня його смерті [PERSON]Отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті [PERSON] Судом встановлено, що отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті батьків позивачка не може в звязку із втратою спадкодавцем оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ст.\~328\~ч.2\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), отже спадкування є однією з підстав виникнення права власності. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцям на праві особистої власності, однак у звязку з втратою оригіналу державного акту на право приватно власності на земельну ділянку, позивачка не може в нотаріальному порядку здійснити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне позов задоволити, оскільки таке рішення суду в користь позивачки не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивачки на прийняття належної їй спадщини у позасудовому порядку є неможливою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved