Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн. на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач та його представник у судовому засіданні надали письмові заперечення, у яких заперечували проти пред'явленої суми аліментів, вважаючи її необґрунтовано завищеною та погодилися сплачувати аліменти у розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, приймаючи до уваги показання свідка, допитаного у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 26 червня 1994 року по 18 лютого 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), на утримання якої і просить стягнути аліменти [PERSON] Також встановлено, що після припинення шлюбних відносин, син залишився проживати разом з відповідачем, а неповнолітня донька разом з позивачкою [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні, не дивлячись на те, що неповнолітня донька проживає разом з матір'ю, але батько у добровільному порядку надає матеріальні витрати для її утримання та приймає активну участь у її вихованню. Так, значні грошові кошти [PERSON] надає дитині на одяг та взуття (що підтверджується відповідними копіями чеків та квитанцій наявних в матеріалах справи та підтвердив при допиті свідок [PERSON]), виділяє їй кишенькові гроші та на купівлю підручників, шкільного обладнання тощо, тобто повністю дотримується положень ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положення ст. 181 СК України визначає способи виконання батьками своїх обов'язків утримувати дитину, якими є або ж добровільне утримання дитини у грошовій чи натуральній формі тим із батьків, хто проживає від неї окремо, або ж присудження за рішенням суду аліментів на утримання дитини у вигляді частки від доходу чи в твердій грошовій сумі коштів. Таким чином, вищевказані обставини справи, спростовують твердження позивачки стосовно ненадання відповідачем матеріальної та моральної допомоги їх неповнолітній доньці. Також не знайшли свого підтвердження посилання [PERSON] стосовно того, що [PERSON] має власне приватне підприємство «[PERSON]» від якого отримує стабільний дохід і в змозі сплачувати аліменти у розмірі саме 1000 грн., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та ФОП» до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 21 жовтня 2014 року внесено запис №22030060003022106 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН:[NUMBER]). Крім того, судом встановлено, що з січня 2010 року відповідач [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з [PERSON], [INFO]. Від даних відносин вони мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) і вони теж перебуває на повному утриманні відповідача. У свою чергу, позивачка офіційно працює в супермаркеті «Велмарт», отримує дохід та має на своєму утриманні лише доньку [PERSON] За таких обставин справи, суд, при визначенні розміру аліментів керується наступним нормами чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 182 СК України, визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, якими є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, Верховний суд України, в абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.ч. 1,3 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід та має на своєму повному утриманні, як мінімум ще двох осіб ([PERSON] та їх спільну дитину - [PERSON], [INFO]), а також у добровільному порядку надає матеріальну допомогу [PERSON], суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги [PERSON], стягнувши на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial