Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач, ПАТ «Альфа-Банк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 30 815,20 гривень, а саме: за кредитом - 25864,94 гривень; по відсотках - 1952,98 гривень; по комісії - 1887,04 гривень; штраф - 1110,24 гривень; стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 1218,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500969440. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 26 758,84 гривень. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 26 758,84 гривень. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 07 жовтня 2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 25 864,94 гривень; за відсотками - 1 952,98 гривень; по комісії - 1 887,04 гривень. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. На 07 жовтня 2015 року розмір неустойки становить: штраф - 1 110,24 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст. ст.74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500969440, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту - 26758,84 гривень; процентна ставка за користування кредитом 15,99% річних, тип процентної ставки - фіксована; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 17 січня 2020 року. Згідно п. 1 Розділу 1 кредитного договору, цей договір складається з двох розділів, Розділ № 1 «базові умови кредитування» та Розділ № 2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 2.6. п. 2 Розділу 1 кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною. Відповідно до п. 2.8. Розділу 1 кредитного договору, комісійна винагорода за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,29 % від суми кредиту; за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів банку - становить 1,8% від суми переказу, без ПДВ; за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку у випадку, якщо сума платежу становить до 4000 гривень (включно) - 35 гривень; за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» (банкомат з функцією cash-in) у випадку, якщо сума платежу становить до 4000 гривень (включно) - 15 гривень. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 4 Розділу 1 кредитного договору, позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, позичальником порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим, станом на 07 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 500969440 від 16 січня 2015 року становить 30 815,20 гривень, а саме: за кредитом - 25864,94 гривень; по відсотках - 1952,98 гривень; по комісії - 1887,04 гривень; штраф - 1110,24 гривень. Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до п. 15 Розділу 2 кредитного договору, банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього договору, якими сторони визнають: (а) надання позичальником не дійсних документів та/або інформації про себе з метою отримання кредиту; (б) ненадання у строк документів, зазначених у підпункті (в) п. 13 Загальнихумов; (в) обрання щодо позичальника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або набуття законної сили вироку суду про позбавлення позичальника волі, обмеження волі чи арешт; (г) порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача подано не було, доказів спростування вимог позивача не надано, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, комісії, штрафу підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору сумі 1 218 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved