Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2016р. і до досягнення повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з моменту припинення шлюбу не приймає участі у вихованні дітей, діти перебувають повністю на її утриманні, однак вона не може самостійно забезпечувати їх. Зазначає, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дітей, є працездатним, працює неофіційно, їздить на сезонні роботи, від яких отримує доходи, та використовує для власних потреб може утримувати дітей. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, наполягає на стягненні аліментів, починаючи саме з 01.03.2016р., а невід дня пред'явлення позову до суду. Також дала пояснення про те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому в даний час не працює, відповідач частково надавав їй допомогу на дітей, однак цього недостатньо для їх утримання. Вважає, що оскільки відповідач достатньо заробляє, то спроможний надавати таку допомогу по 1000 грн. на дітей. У судовому засіданні відповідач пояснив, що знає про свій обов'язок утримувати дітей, надавав кошти на їх утримання, і готовий сплачувати аліменти, але у розмірі не по 1000 грн., як просить позивачка, а в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину. Вважає, що в такому випадку ці гроші (по 300 грн.) дійсно підуть на утримання дітей, а решту коштів, які перевищуватимуть 300 грн., позивачка використовуватиме на свої потреби, а не для потреб дітей. Всі витрати на дітей, які перевищуватимуть суму 300 грн., він буде оплачувати окремо, по мірі їх здійснення, купуючи дітям все необхідне. Підтвердив, що офіційно не працює, має дохід від тимчасових заробітків. На обліку як безробітний не перебував, інших джерел доходів, утриманців, немає. Сплачувати по 1000 грн. на кожну дитину не спроможний. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] /а.с. 6-7/. Рішенням Старовижівського районного суду від 29.09.2015р., шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо і відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги у повному обсязі на утримання дітей не надає, згоди щодо утримання дітей між сторонами добровільно не досягнуто, хоча сторони погоджуються на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. /а.с. 4-5/. 2 Діти проживають разом з позивачкою, яка перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач ствердив, що офіційно не працевлаштований і має нерегулярний дохід, на утриманні будь-яких осіб не має. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Разом з тим аліменти слід стягувати не в розмірі по 1000 грн., який просить позивачка, а по 600 грн. З огляду на наведене, суд визначає розмір стягуваних аліментів - по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, виходячи з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дітей за станом свого здоров'я, а сума стягуваних аліментів буде відповідати інтересам та потребам дітей. Цей розмір відповідає встановленому законодавством прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, половину якого і зобов'язаний забезпечити батько. Доводи відповідача про те, що він може сплачувати лише по 300 грн. щомісячно, на кожну дитину оскільки побоюється, що не завжди зможе заробити таку суму коштів, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Як пояснив відповідач в даному судовому засіданні він є працездатним і інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, у нього немає. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів до 300 грн. на кожну дитину, або ж неправильність визначення способу їх стягнення. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. 3 Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, відповідача, який не працює сплачувати аліменти на утримання дітей погодився, хоча і в меншому розмірі, ніж просить позивач, суд приходить до висновку, що для забезпечення відповідного рівня утримання і проживання дітей з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей, забезпечить дітям право на рівень життя достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня пред'явлення позову, однак позивач наполягає на стягненні з 01.03.2016р., суд розглядає справу в межах позовних вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. В даній справі ціна позову становить 12000 грн. (2 х 1000=2000 грн., 2000 х 6=12000грн.). Згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви в даній справі складає 551,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати). Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справі звільнені від сплати судового збору як позивачі в справі про стягнення аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, а саме на 60 відсотків (заявлено на суму 12000 грн. в межах платежів за шість місяців, а задоволено на суму 7200 грн. в таких же межах), судовий збір з відповідача має бути стягнутий пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 60 відсотків від 551,20 грн., що становить 330,72 грн. Враховуючи обсяг наданої правової допомоги і те, що позовні вимоги задоволено частково, підлягають частковому задоволенню вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Як вбачається із квитанції від 04.02.2016 року до прибуткового касового ордера №8, виданого адвокатом Романіком О.О., позивач сплатила 350 грн. щодо надання правової допомоги для оформлення позову і те, що позовні вимоги задоволено частково (на 60 %), суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 210 грн. ( 350 х 60 / 100) понесених останньою судових витрат по оплаті правової допомоги. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial