Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача половину вартості автомобіля у порядку поділу спільного майна їхнього подружжя у сумі 3200 дол. США. В обґрунтування позову зазначила, що автомобіль був придбаний за час шлюбу за 6200 дол. США та був зареєстрований на ім`я відповідача, відтак є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У добровільному порядку відповідач відмовився компенсувати їй половину вартості автомобіля. Відповідач у відзиві вказав, що з позов не згідний, оскільки викладені позивачкою обставини не відповідають дійсності. Підтвердив факт придбання автомобіля марки за час шлюбу, однак за ціною 4000 дол. США. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належно повідомлені. У підготовчому судовому засіданні представник відповідача позов заперечував. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 19.07.2003 р. сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5). 25.05.2018 р. на ім`я відповідача зареєстрований автомобіль марки «Міцубіші Лансер» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6). 26.01.2019 р. відповідач відчужив вказаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу за 112000 грн., а цей транспортний засіб був зареєстрований на ім`я [PERSON] (а.с. 35, 45, 81). 20.02.2019 р. за клопотанням позивачки від 11.02.2019 р. у порядку забезпечення позову суд наклав арешт на вище вказаний автомобіль (а.с. 25, 58). 20.08.2019 р. вказаний захід забезпечення позову був скасований Львівським апеляційним судом, а 20.11.2019 р. відповідне обтяження було знято (а.с. 79). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як видно з викладених приписів законодавства, об`єктом права спільної власності подружжя може бути майно, що набуте ними за час шлюбу та належить їм на час його поділу. Сторонами визнається факт придбання автомобіля під час їхнього шлюбу та рівність часток подружжя на це майно. Відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розбіжності у сторін стосуються лише вартості цього майна. Враховуючи відсутність достовірних доказів про вартість автомобіля на час його придбання, фактичне вибуття автомобіля із власності подружжя внаслідок його продажу відповідачем, а також за наявної інформації про ціну автомобіля станом на 26.01.2019 р. і за відсутності заперечень сторін щодо цієї ціни, суд вважає, що стягненню підлягають кошти у розмірі 56000,00 грн. (112000:2=56000), що становить 65,00% заявленої ціни позову. За таких обставин і міркувань позов підлягає частковому задоволенню. Позивачка понесла витрати на сплату судового збору у сумі 860,28 грн. за пред`явлення позову. Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача в користь позивачки судовий збір у розмірі 559,19 грн. (860,28?65%= 559,19).

Outcome: partial