Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що предметом діяльності позивача є надання послуг з постачання теплової енергії. Вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], а отже відносини між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та відповідачами регулюються Житловим Кодексом України та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно яких відповідачі, як споживачі вказаних послуг зобов'язані своєчасно вносити плату за отримані послуги, проте не виконують покладені законодавством зобов'язання щодо сплати послуг з теплопостачання, в зв'язку з чим за період з грудня 2011 року по квітень 2015 року утворилася заборгованість в сумі 662 грн. 25 коп. Позивач просив суд стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати на його користь. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, подали суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності. Судом встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії для забезпечення централізованого опалення квартири [ADDRESS], жителем якої є відповідач, що доводиться довідкою Лубенського МБТІ № 607 від 23.05.2016 року. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як виробник послуг, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 3\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року\~передбачено обов'язок відповідачів, як споживача житлово-комунальних послуг, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З наведених вище норм Закону видно, що, маючи обов'язок на укладення договору, сторони по справі допустили його невиконання без поважних причин, а тому ступінь їх вини є однаковою. Зважаючи на те, що між сторонами відсутні договірні відносини, які б визначали зміст та обсяг зобов'язань між ними, на думку суду, вирішення спірних питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на\~Конституції України\~і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону,\~Закону України «Про теплопостачання» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.\~Житловим Кодексом України,\~Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», іншими піднормативними актами встановлено, зважаючи на те, що значна частина житлових будинків відноситься до державного житлового фонду та перебуває у державній власності, обов'язковість надання послуг з централізованого опалення, яка обумовлена необхідністю забезпечення належних умов проживання та перебування осіб у будинках.\~\~ В даному випадку обов'язок позивача, як виробника послуги, забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів, передбачено\~\~законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Обов'язок відповідача, як споживача, оплачувати отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, закріплений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10 ЖК України, п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року\~та п. п. 14, 17, 35 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 17.05.2005 року.\~\~ Відповідно до\~ст. 538 ЦК України\~виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Судом встановлено, що між сторонами мається зустрічне зобов'язання, яке полягає в тому, що згідно законодавчих актів у сфері теплопостачання, які є чинними на момент розгляду справи та носять обов'язковий характер виконання, позивач зобов'язаний своєчасно та відповідної якості надавати відповідачам послуги з теплопостачання, а відповідачі зобов'язані проводити оплату за надані їм послуги у строки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивачем протягом спірного періоду послуги з центрального опалення відповідачу надавалися своєчасно та відповідної якості. Про це свідчить та обставина, що відповідач не надав суду доказів того, що він звертався до позивача з претензіями неналежного виконання обов'язків, а тому суд вважає, що позивач належно виконував обов'язки щодо опалення житлової площі, де проживає відповідач. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та\~ст. 162 ЖК України, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»\~передбачено обов'язок відповідачів здійснювати оплату за надані послуги з теплопостачання щомісячно до 20 числа. Нарахування за послуги теплопостачання здійснюється у відповідності до встановлених тарифів, що були затверджені Полтавської обласної ради: з 01.01.2011 року діяли тарифи,\~\~в розмірі 3 грн. 76 коп.\~\~за опалення 1 м.кв.\~загальної опалювальної площі квартири на протязі року; з 21.11.2014 року діють тарифи в розмірі 12 грн. 57 коп.\~\~за опалення 1 м.кв.\~загальної опалювальної площі квартири на протязі року. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що, починаючи з грудня 2011 року по квітень 2015 року, відповідач за спожиту теплову енергію розрахунок не проводив та має заборгованість в розмірі 662 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, суд визнає, що ними порушено зобов'язання. Статтями\~611\~та\~623 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов'язання особа, яка його порушила повинна відшкодувати завдані нею збитки. Беручи до уваги наведені вище норми закону та надані докази, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] завданих ними збитків є законною і підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, ухвалою Хоролсьького районного суду від 06.10.2016 року було прийнято відмову Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» у частині стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 400 грн. у звязку зі сплатою відповідачем зазначеної суми після відкриття провадження по справі. Виходячи з викладеного, вимоги позивача про стягнення решти заборгованості з відповідача в розмірі 262,27 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище та вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачка на користь позивача витрати понесені ним при сплаті судового збору в сумі 1\~378,00 грн.

Outcome: approved