Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом та просить стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 3000грн щомісячно. Свої вимоги мотивує наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та в них є спільний син [PERSON] . З моменту розірвання шлюбу 26.10.2012р. дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а їх спільна дитина потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя. В свою чергу, вона не працює та з 2015 року їй встановлено ІІІ групу інвалідності. Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що після розірвання шлюбу, згідно усної домовленості він сплачував позивачці по 500грн. на утримання сина, а з 2019 року - по 800грн. щомісячно. Син часто приходить до нього та його батьків, де проживає, особливо в літній період. Також, він купував дитині необхідні речі. Він перебуває на обліку в центрі зайнятості та не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 3000грн.. згідний сплачувати 1/4 частку свого доходу (заробітку) щомісячно. Позивачка подала відповідь на відзив та вказала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на дитину в розмірі 3000грн., оскільки їздить на заробітки. В центрі зайнятості останній зареєструвався лише після того, як вона повідомила йому про свій намір звернутися до суду з даним позовом. На даний час вона не працює та отримує допомогу в розмірі 1769грн. З огляду на карантин, їй необхідна допомога від батька дитини. Їх спільний син приходив до діда і баби, а не до відповідача, оскільки в неї нормальні відносини з останніми. Також ствердила, що відповідач не забезпечував дитину жодними речами. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008р., який розірвано рішенням суду від 26.10.2012р. та у них є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвами про шлюб та народження, що стверджується свідоцтвом про народження, рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26.10.2012р. та довідкою від 02.03.2021р. Згідно довідки від 07.09.2015р., позивачці [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності. З витягу з трудової книжки та довідки від 12.04.2021р. встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час ніде не працює та зареєстрований як безробітний в Сокальській районній філії Львівського обласного центру зайнятості з 25.02.2021р. З представлених відповідачем квитанцій встановлено, що він в період з червня 2020 року по березень 2021 року здійснював переказ грошових коштів в якості аліментів в сумі по 800грн. щомісячно. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує і ту обставину, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладено на обох батьків. Та обставина, що відповідач на даний час не працює не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, оскільки жодних обмежень щодо працевлащтування, наявність в нього на утриманні інших непрацездатних осіб, не наведено і не підтверджено відповідними доказами. Позивачці встановлено ІІІ групу інвалідності, однак зазначена обставина не позбавляє її можливості працювати та отримувати дохід, оскільки згідно наданої нею довідки, їй протипоказана робота в шкідливих умовах. Відповідач визнав позов частково та погодився сплачувати 1/4 частину свого заробітку (доходу) щомісячно. В свою чергу, згідно основних показників, розміщених на офіційному сайті Головного управління статистики у Львівській області, середня заробітна плата в Сокальському районі становить 11857грн. Таким чином, 1/4 частина заробітної плати становить 2964,25грн. З врахуванням вищезазначеного, стягнення аліментів слід визначити в розмірі 3000грн. щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного забезпечення першочергових потреб спільної неповнолітньої дитини сторін.

Outcome: approved