Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості і звернення стягнення. Позивачем неодноразово змінювалися позовні вимоги, згідно останньої редакції позовної заяви (а.с. 82), 8 жовтня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», назву якого було змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-05/3902-01, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 49980 грн., строком до 7 жовтня 2017 року, зі сплатою 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], як майновим поручителем, 9 жовтня 2007 року було укладено договір іпотеки, за яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м, що розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район смт. Михайлівка, вул. Карла Маркса, 18. Відповідач [PERSON] не виконував зобовязання по кредитному договору внаслідок чого станом на 22 червня 2015 року виникла заборгованістьв сумі 37916,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON]. Крім того, посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач\~\~просить\~суд\~в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 8 жовтня 2007 року у розмірі 37916,19 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позові, додатково пояснив, що на його думку задоволення судом одночасно позову про стягнення заборгованості і про звернення стягнення на заставне майно не призведене до подвійної стягнення боргу, а якщо навіть і так, в будь-якому випадку відповідачі зможуть врегулювати відносини між собою шляхом звернення до суду з регресними позовами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що сплатив суму боргу за кредитом. В нього відкритий рахунок в ПАТ «[PERSON] Аваль» з якого він неодноразово сплачував борг за цим та іншими кредитами, проте в розрахунку заборгованості вказані платежі не відображені. Відповідні платіжні доручення в нього не збереглися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що 8 жовтня 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» і [PERSON] укладено кредитний договір 014/17-05/3902-01, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 49980 гривень, строком до 7 жовтня 2017 року, зі сплатою 13,5 % річних (а.с. 12-19). Відповідач зобовязався повертати кредит та вносити плату (проценти) за користування ним згідно графіка повернення кредиту та внесення плати (процентів) за користування ним. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком та остаточне погашення отриманого кредиту до 07.10.2017 року; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 22 червня 2015 року відповідач порушив графік повернення кредиту та плати (процентів) за користування ним, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором в сумі 37916,19 грн. 3 липня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] надіслано вимогу про дострокове погашення грошових зобовязань за Кредитним договором, але відповідач свої зобовязання не виконав. Пунктом п. 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених кредитним договором. Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У п. 1.6 Кредитного договору Кредитор та Позичальник погодили, що процентна ставка за кредитом збільшується на 5% від ставки у випадку відсутності у Кредитора [PERSON] (полісу) страхування Позичальника. У звязку з тим, що Позичальник не надав Кредитору [PERSON] страхування та-копії платіжних доручень про сплату страхових платежів відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5% річних з 29.10.2012 р. по 17.12.2012 р. включно і складала 18,50% річних. З 18.12.2015 по 03.12.2013 Позичальник надав Кредитору [PERSON] страхування та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів, тому відсоткова ставка за користування кредитом була відповідно зменшена на 5% річних . У звязку з тим, що Позичальник не надав Кредитору [PERSON] страхування та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5% річних з 04.12.2013 р. по 02.01.2014 р. включно і складала 18,50% річних. З 03.01.2014 р. розмір відсоткової ставки за користування кредитом було зменшено на 5% річних. Сума заборгованості за Кредитним договором відповідача станом на 22 червня 2015 року становить 37916,19 грн., що складається із заборгованості по сплаті кредиту 24346,79 грн., заборгованості по відсоткам 3391,08 грн., пені за невчасну сплату кредиту 10178,32 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 6-10). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 014/17-05/3902-01 від 8 жовтня 2007 року на суму 37916,19 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про звернення стягнення на застане майно, суд звертає увагу на такі обставини: За положенням\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність, які повинні бути дотримані сторонами при укладенні договору. За змістом частини першої\~статті 575 ЦК України та\~статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~статті 589 ЦК України, частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у\~статті 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку». Згідно із частиною третьою\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до\~статті 39 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч. 3 ст. статті 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. В ході судового розгляду було встановлено, що 9 жовтня 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений договір іпотеки (а.с. 70-71). Предметом іпотеки за договором є житловий будинок загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м, що розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район смт. Михайлівка, вул. Карла Маркса, 18. Вартість предмета іпотеки на день укладання договору становила 70010 грн. Вказаний обєкт нерухомості належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30 липня 2007 року. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору іпотека за цим договором забезпечує виконання зобовязань позивальником за кредитним договором № 014/17-05/3902-01 від 8 жовтня 2007 року. Згідно п.6.1.1. іпотеко держатель має звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання позичальником умов кредитного договору. Із рахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON] протягом строку дії кредитного договору вживалися активні заходи до його погашення. За період з 13 листопада 2007 року до 16 вересня 2014 року ним здійснювались платежів на погашення тіла кредиту та відсотків, залишок неповернутого кредиту з відсотками та пенею становить 37916,19 грн. Заявляючи вимоги про стягнення всього тіла кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки тільки тому, що був порушений графік погашення кредиту, банк не міг не розуміти, що, формально маючи право на предявлення такої вимоги, він не дотримується балансу інтересів - власного і свого контрагента. Такими вимогами банк ставить останнього в край невигідні умови. Предявивши такий позов, банк допустився зловживань своїми правами. Зважаючи на те, що розмір заборгованості за кредитним договором з урахуванням всіх внесених позичальником платежів становить 37916,19 грн., вартість іпотечного майна значно перевищує суму заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки не буде відповідати принципу розумності і справедливості. Тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: partial