Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач, ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за договором № 338335900591436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки від 09 липня 2013 року в сумі 64 176,72 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 979,93 гривень; заборгованості за процентами - 11 920,93 гривень; штрафу за прострочення сплати кредиту - 900,00 гривень; штрафу за прострочення сплати процентів - 1 500,00 гривень; суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за кредитом - 6 470,51 гривень; суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за процентами - 2 821,74 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 395,17 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 188,44 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 липня 2013 року між банком та позичальником було укладено договір № 338335900591436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. Відповідно до статті 1 договору банк, на підставі заяви-анкети на відкриття поточного рахунку з оформленням платіжної картки оформлює позичальнику платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD, відкриває поточний рахунок № [NUMBER] в гривні та здійснює його обслуговування. 09 липня 2013 року була укладена додаткова угода № 1 до договору. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди - на умовах, визначених додатковою угодою, банк надає позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 40 000,00 гривень 00 копійок, на строк з 09 липня 2013 року по 08 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32,00% річних на споживчі цілі. Протягом періоду кредитування позичальником неодноразово порушувались умови договору, у зв'язку з чим виникала заборгованість. Банк, неодноразово звертався до позичальника про належне виконання умов договору, вимагав сплатити борг, та зокрема, останнє звернення було направлено відповідачу 18 грудня 2014 року за вих. № 11588/046-кв від 16 грудня 2014 року яке отримане позичальником особисто 20 грудня 2014 року про що свідчить відмітка на зворотному повідомленні про вручення. Уклавши договір, відповідач взяв на себе зобов'язання повертати кредит в обумовлений строк, однак свого обов'язку не виконав, чим порушив умови договору та вимоги статей 526, 530 ЦК України. Станом на 24 квітня 2015 року загальна заборгованість позичальника за договором становить 64 176,72 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 979,93 гривень; заборгованості за процентами - 11 920,93 гривень; штрафу за прострочення сплати кредиту - 900,00 гривень; штрафу за прострочення сплати процентів - 1 500,00 гривень; суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за кредитом - 6 470,51 гривень; суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за процентами - 2 821,74 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 395,17 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 188,44 гривень. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позивачем було видано кредит у розмірі 40 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. З 31 липня 2013 року відповідачем були порушені умови договору в частині сплати кредитних коштів та відсотків за користування кредитом. Так, за період з 25 липня 2014 року по 25 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитом, у період з 26 вересня 2013 року по 23 квітня 2015 року виникла заборгованість по сплаті відсотків. У зв'язку з порушеннями зобов'язань з боку відповідача, у останнього виникла заборгованість за кредитом. Крім того, позивачем за невиконання умов договору позичальником, було нараховано на підставі п. 14 договору штрафні санкції. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, долученого до матеріалів справи (а.с.61-63). Пояснила суду, що відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту та відсотками. При цьому, не погоджується із нарахуванням штрафів, так як позичальник намагається постійно погашати наявну заборгованість, проте коштів на погашення не вистачає, оскільки відповідач працює вчителем та отримує невелику заробітну плату, хворіє, при цьому кредит отримувала від банку для лікування. Нарахування 3% річних вважає подвійним нарахуванням штрафних санкцій, оскілки договором встановлено розмір штрафних санкцій, у зв`язку з чим вважає, що нараховані 3% річних є однією і тією ж відповідальністю, що і визначений умовами договору штраф. Також, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 500 гривень, оскілки нараховані штрафні санкції перевищують розмір заборгованості. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 338335900591436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, відповідно до умов якого банк, на підставі заяви-анкети на відкриття поточного рахунку з оформленням платіжної картки, оформлює власнику рахунку платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та ПІН-код до платіжної картки, відкриває поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, та здійснює обслуговування власника рахунку згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифах. 09 липня 2013 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 338335900591436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 09 липня 2013 року, відповідно до умов якої на умовах, визначених цією додатковою угодою, банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 40000,00 гривень, на строк з 09 липня 2013 року по 08 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00% річних на споживчі цілі. Процентна ставка за користування кредитною лінією є фіксованою. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. п. 6, 7 вказаної додаткової угоди, проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку починаючи з дати фактичного ви користування кредитних коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку користування кредитним лімітом, на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитним лімітом здійснюється за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, не заперечувалося представником відповідача та підтверджується наданим представником позивача розрахунком заборгованості за договором № 338335900591436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 09 липня 2013 року, випискою по особовому рахунку, позичальником було порушено умови договору в частині сплати кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2015 року загальна заборгованість позичальника за договором становить 64 176,72 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 979,93 гривень; заборгованості за процентами - 11 920,93 гривень. Крім того, відповідно до п. 14 додаткової угоди до договору, у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 гривень. Сплата штрафу не звільняє власника рахунку від виконання всіх зобов'язань за договором та цією додатковою угодою, штраф стягується щомісячно до моменту усунення такого порушення. Так, позивачем до сплати відповідачу розраховано суму штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язання, а саме: штраф за прострочення сплати кредиту - 900,00 гривень та штраф за прострочення сплати процентів у розмірі 1 500,00 гривень. Також, відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за кредитом у розмірі 6 470,51 гривень, суму індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за процентами - 2 821,74 гривень та 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 395,17 гривень, 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 188,44 гривень. Обґрунтовуючи заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення суми штрафу, індексу інфляції та 3% річних, сторона відповідача посилається на те, що відповідач визнає суму заборгованості за кредитом та намагається сплачувати наявну заборгованість по тілу кредиту та відсотками, проте коштів не вистачає, так як вона працює вчителем та хворіє. Крім того, сторона відповідача вважає нараховані 3% річних подвійними штрафними санкціями, а штраф та 3% річних однією і тією ж відповідальністю за порушення умов договору. В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями сторони відповідача, з огляду на наступне. Як роз'яснено в п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За вказаних обставин, нарахування позивачем відповідачу штрафу відповідно до умов п. 14 додаткової угоди до договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, та нарахування 3% річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, є різними видами цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору в частині сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, відсотків, штрафу, 3% річних та суми інфляції підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 641 гривні 77 копійок, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні з позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved