Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що після її смерті відкрилась спадщина на все майно, спадкоємцем якого вона є за законом. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, з підстав пропущення встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. В своїй позовній заяві позивач вказує, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з тим, що в 2015 р. вона закінчила Ізмаїльський технікум економіки і права, про що свідчить її диплом від 30.06.2015 р. та тривалий час проживала без реєстрації у м. Ізмаїл Одеської області з метою працевлаштування, а коли дізналася про смерть спадкодавця та звернулася до нотаріальної контори, то дізнався, що пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим звернулася із зазначеною позовною заявою до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Також, просила суд про розгляд справи у її відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.10.1995 р., [PERSON] народилася [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.05.1997 р. [PERSON] народилася [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 15). [PERSON] 08 липня 2017 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08.07.2017 р. (а.с. 16). [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю вказана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31.01.1985 виданого повторно (а.с. 10). [PERSON] по мер 20 квітня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.04.2002 р. (а.с. 11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13.11.2019 р., виданого повторно (а. с. 7). За життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,22 га, розташована на території Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, кадастровий номер 5124788000:01:003:0360, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 062483 від 06.08.2002 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 8, 9). Після смерті відкрилась спадщина на все її майно. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1958/02-14 від 29.11.2019 року, виданою Арцизькою районною державної нотаріальною конторою Одеської області (а. с. 19). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 60102480 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 60102510 (заповіти/спадкові договори) від 05 травня 2020 року, листа № 290/01-16 від 05.05.2020 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за заявами її онуків [PERSON] , [PERSON] за законом, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 36, 37, 38). Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, спадкоємцями померлої [PERSON] є її онуки [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що причину пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважною, оскільки була велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, тому суд, вважає що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважної причини. Більш того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Спадщина після смерті [PERSON] до наявного часу ніким не прийнята. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк три місяці для подачі нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки вона пропустила вказаний строк з поважної причини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved