Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» (надалі ЛКП «Львівавтодор») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» майнову шкоду в сумі 9606,18 грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 24.03.2017 близько 00 год. 05 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом Audi[NUMBER] на пл. Галицькій у м. Львові, не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на перешкоду (шлагбаум), за що відповідальність передбачено ст. 124 КУпАП. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2017 постановлено об'єднати адміністративні провадження №3/570/609/2017 відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та №3/570/608/2017 відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 08.12.2017 задоволено апеляційну скаргу Позивача та скасовано постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2017 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Враховуючи наведене, вина [PERSON] у наїзді на шлагбаум 24.03.2017 на пл. Галицькій у м. Львові встановлена у визначеному законом порядку. Позивач надає послуги паркування на майданчику для платного паркування на вул. Валовій згідно умов Договору №7 п/т від 23.04.2013, укладеного із департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. В'їзний шлагбаум на пл. Галицькій є власністю Позивача та перебуває на балансі Позивача. Внаслідок наїзду на шлагбаум Позивачу завдану збитків, оскільки Позивач поніс витрати на відновлювальний ремонт обладнання в загальній сумі 9606,18 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2017 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 р. Ремонт був здійснений силами та засобами Позивача. Позивач зазначає, що вартість ремонту включає суму ПДВ, оскільки виконавець ремонту (Позивач) є платником ПДВ, і зобов'язаний включити суму ПДВ до вартості виконаних робіт, в тому числі вартості використаного устаткування. З метою отримання відшкодування завданих збитків, Позивач звернувся до Відповідача із вимогою від 10.01.2018 № 27 про відшкодування збитків в сумі 9606,18 грн. Однак Відповідач відповіді на вимогу не надав, збитки не відшкодував. Ухвалою суду від 15.05.2018 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. /а.с.37/. Представник позивача у судове засідання не з'явився, оскільки 21.06.2018 р. на адресу суду надійшла заява, в якій просить суд проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Як вбачається із матеріалів справ відповідачу надсилалася судова повістка за місцем його реєстрації рекомендованим поштовим відправленням про час, дату та місце розгляду справи. Однак, до суду повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. /а.с.35-36, 41, 53/. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). Положення ст. 43 ЦПК України визначають, що учасники справи зобов'язані, зокрема, з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки, до суду повернулися конверти «за закінченням терміну зберігання», які були скеровані за місцем реєстрації відповідача, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону. Тому, суд вважає, що відповідач був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Таким чином, суд з метою захисту прав позивача на справедливий і публічний розгляд його справи, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що 24.03.2017 близько 00 год. 05 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Audi [NUMBER] на пл. Галицькій у м. Львові, не врахував дорожню обстановку та скоїв наїзд на перешкоду (шлагбаум), за що відповідальність передбачено ст. 124 КУпАП. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2017 провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 08.12.2017, Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2017 року відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. /а.с.4-5/. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що позивач надає послуги паркування на майданчику для платного паркування на вул. Валовій згідно умов Договору №7 п/т від 23.04.2013, укладеного із департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. /а.с.6-11/. В'їзний шлагбаум на пл. Галицькій є власністю Позивача та перебуває на балансі Позивача, що підтверджується довідкою про облік основного засобу./а.с.12/. Внаслідок наїзду на шлагбаум Позивачу завдану збитків, оскільки Позивач поніс витрати на відновлювальний ремонт обладнання в загальній сумі 9606,18 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2017 р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 р. /а.13-18/. Вартість ремонту включає суму ПДВ, оскільки виконавець ремонту (Позивач) є платником ПДВ, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ /а.с.19/, і зобов'язаний включити суму ПДВ до вартості виконаних робіт, в тому числі вартості використаного устаткування. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлені у ст. 1192 ЦК України та полягають у зобов'язанні особи, яка заподіяла шкоду: відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо); або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відтак, Відповідач є заподіваючем шкоди, який зобов'язаний відшкодувати Позивачу завдані збитки у повному обсязі. Як вбачається із матеріалів справи, позивач з метою отримання відшкодування завданих збитків, звернувся до Відповідача із вимогою від 10.01.2018 № 27 про відшкодування збитків в сумі 9606,18 грн. /а.с.20/, що підтверджується чеком про поштове відправлення /а.с.21/. Однак Відповідач відповіді на вимогу не надав, збитки не відшкодував. Згідно листа Управління патрульної поліції в місті Львові від 06.04.2017 вих. № 8883/41/12/01-2017 /а.с.22/, під час оформлення ДТП Відповідач полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль Audi[NUMBER] не пред'явив. Згідно перевірки чинності полісу у централізованій базі МТСБУ, поліс на автомобіль Audi[NUMBER] станом на 24.03.2017 відсутній. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач в ході розгляду справи довів, що внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач [PERSON] відбулося пошкодження належного ЛКП «Львівавтодор» шлагбауму, який знаходиться за адресою: м.Львів, пл. Галицька, майна та завдана матеріальна шкода, в розмірі 9606,18 грн., а відтак підлягає відшкодуванню за рахунок цього відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved