Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: житловий будинок № 14 по вул. Комсомольська, у с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м, сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», навісу літ. «Г», підвалу літ. «Д», вбиральні літ. «Ж», споруд № 1-3,5,6, вказуючи, що 11.07.2002 року померла її рідна мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке вона претендує як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки другий спадкоємець за заповітом [PERSON] помер 08.01.2004 року. Оформити свої спадкові права нотаріально позивачка не може в зв'язку з тим, що померлою не було належним чином оформлено право власності на приналежний їй житловий будинок, у зв'язку з чим позивачка звертається до суду. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, представила заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11.07.2002 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №296053, виданим виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 11.07.2002 року, актовий запис №34. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №14 по вулиці Комсомольська в селі Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, який на правах приватної власності належав померлій згідно запису в погосподарській книзі №3 Маразліївської сільської рад, особовий рахунок №274. Спадкоємцями померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим [PERSON], секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 14.02.1994 року за реєстровим №19 є позивачка [PERSON] (рідна донька померлої) та [PERSON] (рідний син померлої). [PERSON] 08.01.2004 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №364303, виданим виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 08.01.2004 року та зроблено відповідний запис №2. Таким чином, Позивач [PERSON], є єдиною спадкоємницею померлої [PERSON], після смерті якої залишилося майно: житловий будинок № 14 по вул. Комсомольська, у с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м, сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», навісу літ. «Г», підвалу літ. «Д», вбиральні літ. «Ж», споруд № 1-3,5,6. Відповідно до пункту 3,1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» записи у погоспода рських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Позивач у встановлений шестимісячній строк, відповідно до статті 1269 ЦК України, звернулася до державного нотаріусу Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. На її звернення 01.10.2015 року до нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зважаючи на вказані обставини, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав на спадщину з метою оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до статті 392 ЦК України право приватної власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори № 2362/01-16 від 03.12.2015 року спадкові справи до майна померлого [PERSON], який помер 08.01.2004 року та [PERSON], яка померла 11.07.2002 року не заводились. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна, яке повністю прийняла у своє володіння, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту приналежності житлового будинку, прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, визнавши за нею право власності на спадкове майно, що складається з: житлового будинку № 14 по вул. Комсомольська, у с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м, сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», навісу літ. «Г», підвалу літ. «Д», вбиральні літ. «Ж», споруд № 1-3,5,6, яке відкрилося за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 11.07.2002 року, попередньо встановивши за померлою факт приналежності зазначеного житлового будинку.

Outcome: approved