Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка у травні 2018 року звернулася з позовом у суд про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, вона з 29 жовтня 2013 року до 30 вересня 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народився син [PERSON]. Син проживає з нею і перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.08.2017 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000 грн., однак останній жодного разу не сплатив аліментів і навіть не поцікавився, за які кошти виховується дитина. З 25 листопада 2017 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідач проживає окремо, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, з сином не спілкується. Таким чином, відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. За наведеного, просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та доповнила, що з 2016 року відповідач ні разу не відвідував сина, взагалі не цікавиться розвитком і здоров'ям дитини, коштів на його утримання не надає, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов'язків. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та зазначив, що він створив нову сім'ю, в якій має сина, 2018 року народження. Ствердив, що дійсно з 2016 року він не цікавиться сином [PERSON], ні разу його не бачив, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає жодної матеріальної допомоги для дитини. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи - Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивачки і відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] з 29 жовтня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] /а.с.7/, з яким від спільного подружнього життя має сина [PERSON], [INFO] /а.с. 6/, та що шлюб між позивачкою і [PERSON] 30 вересня 2016 року було розірвано /а.с.7/ і сина залишився на утриманні і вихованні матері. Також встановлено, що позивачка з 25 листопада 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та що [PERSON] створив нову сім'ю, в якій має сина, 2018 року народження. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що відповідач з 2016 року взагалі не цікавиться сином [PERSON], який проживає з позивачкою, жодного разу його не відвідував, не надає матеріальної допомоги для дитини, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, повністю ухилившись від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню сина [PERSON]. З заяви [PERSON] від 3 січня 2018 року вбачається, що він дає свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради /а.с.10/, цей орган вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач довгий час не займається і не цікавиться своїм сином [PERSON], не проявляє до нього батьківської турботи, повністю ухилившись від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню сина, до якого він з 2016 року жодного разу не навідувався. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], від утримання і виховання якого він ухиляється вже довгий час, є підставними і підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 704,80 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved