Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить, з урахуванням збільшення позовних вимог, визнати дійсним договір купівлі продажу гаражу [ADDRESS] від 18.08.2001, укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв, за реєстраційним номером 1-856; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 2/3 частини гаражу № [NUMBER] за адресою: м. Миколаїв, авто кооператив «Темп-2» у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловіку належав на праві власності гараж [ADDRESS] , авто гаражний кооператив «Темп-2» на підставі договору купівлі продажу, який був зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв». Вказаний гараж не є спільним майном подружжя. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на гараж [ADDRESS] . Вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] .. Мати спадкодавця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відмову від спадковий прав на її користь. Син [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Проте, їй приватним нотаріусом в усній формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально. Ухвалою суду від 10.02.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.03.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини\~та дослідивши надані\~докази, суд приходить\~до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Раніше гараж № [NUMBER] , що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2» належав [PERSON] на підставі свідоцтва про прав на спадщину за законом від 06.08.2001, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори за № 2-1039, зареєстрованого в ММБТІ 17.08.2001 за реєстровим № 19-«А». 18 серпня 2001 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» укладено договір купівлі продажу за № 1-856 від 18.08.2001 гаража № [NUMBER] , що знаходиться: м. Миколаїв, авто кооператив «Темп-2». Договір купівлі-продажу гаражу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу квартири, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку. Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу квартири, сторонами були виконані всі умови договору. Згідно довідки з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 17.02.2021 року за вих. № 367, з матеріалів архіву БТІ станом на 28.12.2012 право власності на гараж № [NUMBER] що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2» зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.08.2001, посвідченого Другою держнотконторою, зареєстровано в БТІ 17.08.2001. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 01.03.2021, право власності на гараж [ADDRESS] авто гаражному кооперативі «Темп-2» не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у лютому 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання з позивачкою права власності на 2/3 частки гаражу [ADDRESS] авто гаражному кооперативі «Темп-2» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суд приходить до наступного. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на гараж № [NUMBER] що знаходиться в м. Миколаєві авто гаражному кооперативі «Темп-2». [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 08 липня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . 03 липня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Ю.С. з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивачка в своєму позові зазначає, що приватним нотаріусом в усній формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України\~є визнання права. При цьому умовами для задоволення вимог, щодо визнання такого права власності, законодавство визначає наступне: відведення земельної ділянки; відсутність заперечень збоку власника земельної ділянки; відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам та нормам. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1223\~Цивільного кодексу\~України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті.\~У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України,\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved