Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після брата [PERSON], який помер 25.11.2014р., на 1/2 частку житлового будинку із спорудами за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна, 117. Позовні вимоги вмотивовано тим, що вона є єдиною спадкоємицею, яка має право прийняти спадщину і яка прийняла спадщину, оскільки спадкоємці першої черги - діти померлого відмовились від спадщини після їхнього батька на її користь, але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може через відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Відповідач своїх прав на вказане майно не предявляє, не оспорював спадкових прав позивача, визнав позов, просив розглянути справу без участі\~ представника. Третя особа [PERSON] (друга сестра спадкодавця, яка також подала заяву про прийняття спадщини після брата) в судове засідання не з'явилась, ніяких заяв суду не надала, була повідомлена неодноразово про час розгляд справи, заперечень проти позову не надала, самостійних позовних вимог на предмет спору не заявила. Дослідивши докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: Брат позивачки [PERSON] помер 25.11.2014р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. Згідно свідоцтва по народження позивачки, свідоцтва про укладення шлюбу та актового запису про народження [PERSON] встановлено, що позивачка і померлий [PERSON] мають одних батьків, тобто доводяться один одному рідними сестрою і братом. Тобто позивачка і третя особа є спадкоємцями другої черги згідно ст. 1262 ЦК України. Спадкоємцями першої черги згідно ст.1261 ЦК є, зокрема, діти. Згідно свідоцтв про народження, відомостей із спадкової справи щодо майна [PERSON], - спадкодавець [PERSON] має дох дітей [PERSON] і [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги не виявлено. Як видно із спадкової справи, наданої нотаріусом суду, заяви про прийняття спадщини подали дві сестри спадкодавця позивачка [PERSON] і третя особа [PERSON]; позивачка своєчасно і у порядку, встановленому законом, у відповідності до вимог ст.1269 та ст.1270 ЦКУ, заявила про свої спадкові права, подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після брата. Спадкоємці першої черги дві дочки [PERSON] і [PERSON] - подали нотаріусу письмові заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності\~ заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Згідно ст.1262 ЦК України - спадкоємцями другої черги є брати та сестри спадкодавця, дід та баба. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець може відмовитись від прийняття спадщини, подавши протягом встановленого строку (згідно ст. 1270 ЦК України - 6 місяців) до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців незалежно від черги. За змістом положень ч.ч.1, 2 та 3 ст.1275 ЦК України - якщо спадкоємці попередньої черги (у даному випадку першої) відмовились від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця наступної черги (у даному випадку другої черги), то саме до вказаної особи переходить право на спадкування. Виходячи з положень ст.1261, 1262, 1273, 1275 ЦК у даному випадку саме до позивачки перейшли частки у спадщині, належні обом спадкоємцям першої черги (від кожної по 1/2 частці) у повному обсязі прав вказаних спадкоємців. Тобто до позивачки перейшло право спадкувати все належне спадкодавцю майно (1/2 +1/2=1). Таким чином позивачка набула право на прийняття спадщини як спадкоємиця другої черги, на користь якої від прийняття спадщини відмовились всі спадкоємці першої черги (діти). Третя особа [PERSON] друга сестра померлого хоча і заявила про свій намір і бажання прийняти спадщину, і зробила це у відповідності до вимог закону щодо порядку і строків здійснення таких дій, але оскільки є спадкоємці першої черги, то [PERSON] (сестра) як спадкоємець другої черги за принципом почерговості прийняття спадщини не набула права спадкування. А оскільки спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини не на її користь, а з визначенням особи, на користь якої відмовляються (позивачки), то до [PERSON] не перейшло право спадкування з підстав відмови спадкоємців першої черги від прийняття спадщини - згідно ч.3 ст.1275 ЦК України. Тобто єдиним спадкоємцем, хто набув право прийняти спадщину, є позивачка. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що держаним нотаріусом Броварської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Щодо майна, на яке відкрилась спадщина: Будинок по вулиці Вокзальна, 117 у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, належав на праві власності [PERSON], що підтверджено довідкою Великодимерської селищної ради за відомостями погосподарського обліку (згідно даним з погосподарської книги ради). Згідно даних з виготовленого технічного паспорту, - будинок збудований в 1962 році. [PERSON] мати позивачки і померлого [PERSON] [PERSON] померла 6.08.2011р. Згідно даних із спадкової справи, відкритої щодо майна [PERSON], померлої 6.08.2011р., відомостей про видачу свідоцтв про право на спадщину нема; спадщину після [PERSON] прийняли двоє дітей: 1. заяву подала дочка [PERSON] (третя особа у даній справі); заява подана вчасно і в належному порядку, тому вважається, що при відсутності заповіту вказаний спадкоємець першої черги спадщину прийняв у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України. 2. син [PERSON], який постійно проживав і був зареєстрований з матір'ю за однією адресою що підтверджено довідкою селищної ради, і тому вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивачка (дочка [PERSON]К.) пропустила строк подання заяви, і як видно з відповіді нотаріуса позиваці на її звернення - позивачка пропустила строк прийняття спадщини після матері. Таким чином, після смерті матері [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок був успадкований нині померлим сином [PERSON] і дочкою [PERSON] (третьою особою) у рівних частках, тобто кожним по 1/2 частині. Таким чином, [PERSON] на день його смерті належала на праві власності (в порядку спадкування після матері [PERSON]К.) 1/2 частка житлового будинку по вулиці Вокзальна, 117 смт. Велика Димерка Броварського району, у тому складі споруд і будівель, які існували станом на день відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, встановлено, що вказаний житловий будинок був набутий [PERSON] у власність при житті з законних підстав, так само [PERSON] набув право власності на дане нерухоме майно (1/2 частку) із законних підстав і не втратив такого права станом на день його смерті, то належна йому частка будинку увійшла до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина у звязку з його смертю. Таким чином, позивачка прийняла у спадщину майно, належне спадкодавцю- братові, у тому числі прийняла спадщину у вигляді належної йому 1/2 частки вказаного житлового будинку. Той факт, що право власності на вказане нерухоме майно не було зареєстроване шляхом внесення до єдиного державного реєстру речових прав відповідних відомостей ні першим власником [PERSON], ні [PERSON], який успадкував дане майно після матері в 2011році, не має значення для визначення моменту, з якого кожна з зазначених осіб набула таке право, оскільки станом на день прийняття спадщини [PERSON] після матері, закон не пов'язував набуття права власності в порядку спадкування з моментом реєстрації права власності. Так само при житті матері (до її смерті в 2011році) закон не пов'язував набуття права власності на таке майно з моментом реєстрації, в тому числі і у системі органів БТІ, враховуючи, що будинок є у сільській місцевості, і за законом, що регулював дані питання облік прав власності на нерухоме майно - будинки був покладений на органи місцевого самоврядування, шляхом ведення погосподарських книг, і довідка органу місцевого самоврядування (за даними з погосподарського обліку) є тим документом, який підтверджує право власності особи на вказане нерухоме майно. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що нотаріусом відмовлено позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, то єдиним способом захисту спадкових прав позивачки є визнання за нею такого права в судовому порядку. Таким чином, є підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування після брата [PERSON] на належне йому майно - 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями. Щодо технічного наповнення даного домоволодіння, то суд, задовольняючи позов, виходить з того, що при розгляді даної справи суд вирішує спір в правовому полі, тобто визначає спірні правовідносини, вирішує питання щодо наявності чи відсутності у сторін прав, і при розгляді таких справ суд не перебирає на себе повноважень інших органів, до компетенції яких віднесено вирішення питань щодо введення в експлуатацію окремих споруд і будівель. Тому, задовольняючи позовні вимоги по суті в цілому і повністю, суд не зазначає у резолютивній частині рішення про задоволенні позову розмірів площ, технічного складу приміщень, споруд і окремих будівель, що ввійшли в обєкт нерухомого майна, на яке визнається право власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved