Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 23867,70 гривень та судові витрати по справі в сумі 243,60 гривень. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 04 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та відповідача по справі [PERSON] Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2011 року [PERSON], визнаний винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, позивачем 06 червня 2012 року було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 23001,98 грн. В судове засідання представник позивача адвокат Чишинська А. В., не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, та позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Також, представником позивача подано суду клопотання про поновлення строку позовної давності , пропущеного з поважних причин. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], проти позову заперечував посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно даної постанови 04.11.2011 року о 15.15 годині в м. Харкові водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Кірова, 20, не вибрав безпечної швидкості та не впоравшись з керуванням, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв. Автомобілі отримали пошкодження, завдані матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимогу п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає встановленим факт того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 04 листопада 2011 року за участю водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER] відбулася з вини водія [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 46 від 22 лютого 2012 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні автомобіля CHERY AMULET A15 LVVDA11B88D167236, що належить [PERSON], пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.11.2011 року складає 27242,37 гривні. Ринкова вартість автомобіля CHERY AMULET A15, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], що належить [PERSON], пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.11.2011 року складає 51495,77 гривень. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно положень ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки страховим полісом серії АА № 17292 на автомобіль [NUMBER] була застрахована відповідальність тільки [PERSON]. 22 лютого 2012 року [PERSON] звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про відшкодування шкоди завданої незастрахованим власником транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 23001,98 грн., а також позивачем понесені витрати на аварійного комісара в сумі 865,72 гривень. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов зокрема до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося з листом до відповідача про компенсування витрат за завдано шкоду в добровільному порядку. Але завданні витрати не були відшкодовані відповідачем. Представником позивача подано суду клопотання про поновлення строку позовної даності, в якому представник зазначає, що строк позовної давності закінчився 06.06.2015 року. В межах строку позовної давності позивачем було подано позовну заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова за місцем проживання відповідача, яке він вказував при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. Інших відомостей про реєстрацію місця проживання позивач не мав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2015 року позов повернуто у зв'язку з непідсудністю даному суду. Представник позивача посилаючись на те, що внаслідок пред'явлення позову до Дзержинського районного суду м. Харкова строк позовної давності перервався. На думку представника відповідача подання позову з недотриманням правил підсудності може бути підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування 06 червня 2012 року. Позивач в межах строку позовної давності звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2015 року позов повернуто у зв'язку з непідсудністю даному суду. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Виходячи з аналізу цієї статті переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову може мати місце у разі не будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 115, 119, 120 ЦПК України. У разі, якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Також не перериває перебігу такого строку подача позову з недодержанням правил підсудності. Таким чином, звернення позивача до Дзержинського районного суду м. Харкова не перервало строку позовної давності. Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача з позовом за адресою, яка була йому відома, як зазначена в усіх документах, що оформлювались і при дорожньо-транспортній пригоді, і в постанові суду про справі про адміністративне правопорушення, а дійсне місце реєстрації відповідача позивачу відомо не було, оскільки відповідач жодним чином не повідомляв, як суд, так і позивача про дійсне місце реєстрації, а тільки щодо фактичного проживання, то суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущений з поважних причин, порушене право на відшкодування витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає захисту. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved