Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг, посилаючись на те, що 17 вересня 2012 року вона уклала з відповідачем договір про надання юридичних послуг як з фізичною особою підприємцем. За виконану відповідачем роботу позивачка зобов'язалася сплатити відповідачу 5000,00 грн. 17 вересня 2012 року вона передала кошти відповідачу, але останній ні на протязі трьох років ні по теперішній час зобов'язання не виконав. 11 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем було укладено угоду про розірвання договору, відповідач зобов'язався повернути позиваці грошові кошти, але до даного часу не повернув. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача отримані ним кошти, інфляційні та 3% річних від суми неповернутих коштів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині повернення отриманих коштів в сумі 5000 грн., та 3% річних в сумі 63 грн., 28 коп., та частково в частині інфляційних. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 2012 року позивачка уклала з відповідачем договір про надання юридичних послуг, як з фізичною особою підприємцем (а.с.7-8). Згідно договору відповідач зобов'язався надати позивачці юридичні послуги та підготувати всі необхідні документи для подання до суду позову про розподіл майна подружжя, а позивачка зобов'язалась сплати кошти за виконану ним роботу в сумі 5000,00 грн., винагороду в сумі 2000 грн., 00 коп., та 3000 грн., судові витрати, що підтверджується п.8.1. та 8.2. договору (а.с.8). Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року позивачка передала кошти відповідачу, але відповідач свої зобов'язання передбачені договором про надання юридичних послуг, ні на протязі трьох років ні по теперішній час не виконав. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення їй сплачених коштів в сумі 5000 грн., що підтверджується (а.с.12,13). 11 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем було укладено угоду про розірвання договору про надання юридичних послуг від 17.09.2012 року (а.с.9), згідно даної угоди відповідач зобов'язався повернути позиваці отримані кошти, але до даного часу зобов'язання не виконав, даний факт в судовому засідання не заперечив. Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вимог та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормами ст.611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплату неустойки. Статтею 615 ЦК України передбачено, що односторонні відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно нормам ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки сума боргу за договором про надання юридичних послуг в розмірі 5000 грн. 00 коп.; 3% річних від суми боргу, що становить: 5000 грн.*3%/365д.*154д.= 63.28 грн. та інфляційні за період з 25.09.2014 року по 24.02.2015 року, всього за 5 місяців 785 грн., враховуючи індекси інфляції відповідного місяця: - жовтень 2014 року - 5000 грн.*102,4%-5000 грн. = 120 грн., - листопад 2014 року - 5000 грн.*101,9%-5000 грн. = 95 грн., - грудень 2014 року - 5000 грн.*103,0%-5000 грн. = 150 грн., - січень 2015 року - 5000 грн.*103,1%-5000 грн. = 155 грн., - лютий 2015 року - 5000 грн.*103,1%-5000 грн. = 155 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 3, 15, 88, 213-218 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 526, 610, 611, 615, 625 ЦК України суд, -

Outcome: partial