Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 30 травня 1988 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому виконкомом Добельської сільської ради м. Добеле Латвійської республіки, актовий запис № 6. Останні 25 років сімейні відносини із чоловіком не підтримує так як відповідач співмешкає з іншою жінкою з якою перебуває у цивільному шлюбі. Збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, відновлювати подружні стосунки із відповідачем не бажає. Вважає подальше спільне проживання сторін таким, що суперечить їх інтересам, у звязку із чим просила розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також позивачка додала, що їх шлюб існує формально та у ньому ніхто з них не зацікавлений, а тому просили задовольнити її вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи у судове засідання не зявився, у звязку з чим, суд з урахуванням думки позивачки вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії II МЕ № 327448, [PERSON] та [PERSON] тобто сторони, 30 травня 1988 року уклали шлюб зареєструвавши його у виконкомі Добельської сільської ради м. Добеле Латвійської республіки, актовий запис № 6 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків останніх 25 років не підтримують, проживають окремо й спільне господарство ними не ведеться. Свідок [PERSON] суду показала, що являється донькою сторін але батька останніх 25 років не бачила її виростила лише одна матір. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved