Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: укладений шлюб у неї та у відповідача перший; · з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; · вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо вони втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що приблизно чотири місяці тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати; · відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище дитини потребують присудження з відповідача аліментів; · стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють присудження з відповідача аліментів; · у відповідача нема інших дітей, непрацездатних дружини, батьків; · посилаючись на ці обставини, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, присудити з відповідача на її користь кошти на утримання дитини (аліменти) достатні для задоволення розумних потреб дитини у розмірі ? частки усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судовий збір, сплачений нею щодо позовних вимог немайнового характеру. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, наполягала на розірванні шлюбу та присудженні аліментів з відповідача, проти примирення заперечила категорично. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 07 серпня 1999 року у Зеленівській сільській раді Приморського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04. Спільне життя сторін не склалося через те, що позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що приблизно чотири місяці тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з мамою позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач батько дитини ніяк не утримує дитину. Стан здоров'я та матеріальне становище дитини потребують присудження з відповідача аліментів. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють присудження з відповідача аліментів. У відповідача нема інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.184 Сімейного кодексу України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини, з'ясувавши фактичні обставини виконання батьками обов'язку утримувати дитину, беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved