Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач, комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»),звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року в розмірі 12800 грн; заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення з 01 травня 2018 року у розмірі 12 200 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 33 грн, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Відповідач є користувачем послуг з централізованого постачання централізованого опалення та гарячої води у квартирі [ADDRESS] , однак своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2021 року становить 12 200 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення). Крім того, відповідач має заборгованість за спожиті послуги, що надані відповідачу ПАТ «Київенерго» до 01 травня 2018 року, а саме в сумі 12800 грн заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення. До позовної заяви позивач додав клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 23 грудня 2021 року від відповідача надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає, однак просить застосувати позовну давність до вимог до 01 травня 2018 року. Згідно з частиною 1, 3 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи те, що під час розгляду справи відповідач визнав позов у частині позовних вимог після 01 травня 2018 року слід дійти висновку про задоволення позову в цій частині. Разом з тим, позивач зазначав, що у [PERSON] наявна заборгованість до 01 травня 2018 року в сумі 12800 грн за послуги з централізованого опалення. За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду у жовтні 2021 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, що виникла до 01 травня 2018 року, позивач не надав належних документів щодо переривання позовної давності, тому суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період до 01 травня 2018 року. У зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1135 грн та 16,50 грн витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial