Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В своїй заяві посилається на те, що вона з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбу без його реєстрації з 1996 року по 1998 року, включно. [INFO] року вона народила дитину, сина [PERSON]. Відповідач по справі є батьком, але своєчасно відмовився надати до органів РАЦС заяву про реєстрацію батьківства. Батьківство відповідача по справі у відношенні дитини, сина [PERSON], підтверджується тим, що вони с відповідачем [PERSON], мешкали разом та вели сумісне господарство. У 1998 році вони разом усією родиною переїхали з Казахстану на Україну, та продовжували проживати разом. У зв'язку з погіршенням здоров'я по другій вагітності у 2000 році позивачка була вимушена поїхати до Казахстану, але їх дитина, син [PERSON] залишився мешкати з відповідачем по справі. Після народження другої дитини, стосунки між позивачкою та відповідачем по справі погіршилися, вона не повернулася на Україну, син залишився проживати з відповідачем та мешкає по сьогоднішній час, та повністю знаходиться на його утриманні. У зв'язку із досягненням 16 літнього віку виникло питання з документами, так як відповідач по справі у свідоцтві про народження не вказаний батьком дитини [PERSON], тому вона була вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але в своєму позові, просить суду розглядати її позов без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду письмову заяву, про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вимоги позивачці викладені позовній заяви підтримують у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, допитавши свідків, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч 3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. Відповідно до ст.130 СК України, заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Оскільки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбу без його реєстрації з 1996 року по 1998 року, включно, згідно письмових пояснень свідків був батьком [PERSON], [INFO], уродженця Республіки Казахстан. тому суд вважає за необхідне встановити факт батьківства. Оскільки [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, про що підтвердили свідки в свої письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, та те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, не реєструючи шлюб та, що від даного шлюбу у них народилася дитина, син [PERSON], [INFO], який з першого дня народження проживає з [PERSON], та знаходиться на повному його утриманні що, підтверджується довідкою голови квартального комітету №25, тому суд вважає за необхідне встановити факт батьківства. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved