Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 26.06.2007 року [PERSON] заповідав позивачці все належне йому на момент смерті майно, однак на обов'язкову частину спадкового майна також претендує син померлого [PERSON], який є інвалідом 3 групи. Відповідач мав погані стосунки із своїм батьком, не допомагав йому, не підтримував матеріально та морально, здійснював на нього тиск з метою отримання частки спадщини, а тому просила суд усунути його від спадкування обов'язкової частки спадщини. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, крім того зазначила, що відповідач утримував свійську худобу, здавав молоко, а тому мав змогу надавати матеріальну допомогу своєму батькові, однак цього ніколи не робив. Після складання спадкодавцем заповіту на користь позивачки, їх відносини з відповідачем погіршали, відповідач вчиняв сварки із своїм батьком з приводу спадкового майна, які іноді закінчувались побиттям спадкодавця, однак до органів внутрішніх справ з цього приводу вони ніколи не зверталися. У зв'язку із поганими відносинами спадкодавець ніколи не звертався за допомогою до сина ні особисто, ані через інших осіб, хоча такої допомоги постійно потребував у зв'язку із тяжкими хворобами. За викладених обставин просила усунути відповідача від спадкування обов'язкової частки спадщини. Представник позивачки позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що у зв'язку із постійними хворобами та похилим віком спадкодавець [PERSON] постійно потребував матеріальної допомоги та стороннього догляду. Відповідач був зобов'язаний надавати таку допомогу незалежно від того, просили про це чи ні. Крім того зауважив, що відповідач намагався збільшити свою частку у спадковому майні шляхом здійснення морального тиску на спадкодавця, а тому просив суд усунути відповідача від спадкування обов'язкової частки спадщини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що [INFO] помер його батько [PERSON] та через п'ять місяців після його смерті від нотаріуса йому стало відомо, що згідно вимог закону йому належить обов'язкова частина спадкового майна як інваліду 3 групи. До цього часу він вважав, що батько подарував все своє майно дружині - позивачці по справі [PERSON], а тому з цього приводу ніколи не з'ясовував стосунки ані з батьком, ані з його дружиною. В різні часи вони з батьком допомагали один одному в разі необхідності коли про це хтось з них просив, однак батько ніколи не звертався до нього з проханнями про матеріальну допомогу у зв'язку із хворобами, тим більше не звертався з такими вимогами до суду. Інколи у них з батьком виникали суперечності у побутових питаннях, однак ніколи насилля між ними не вчинялось. Оскільки його будинок знаходиться біля будинку батька, вони регулярно бачились та спілкувались з приводу стану здоров'я та інших звичайних питань, в чому позивачка намагалась перешкоджати, забороняючи батьку спілкуватись з ним. Батько мав самостійні доходи від пенсії, від земельного паю, проживав разом із своєю дружиною у власному будинку, а тому був забезпечений як матеріально, так і необхідною повсякденною допомогою. Після того, як він дізнався про смерть батька, то приїхав на його похорон, крім того допоміг матеріально на поминальний обід. Надавати додаткову допомогу батьку, тим більше про яку ніхто не просив, він не міг, оскільки сам тривалий час хворіє на тяжку хронічну хворобу, яка потребує регулярного стаціонарного лікування, дієти, а також регулярних суттєвих витрат. За викладених обставин просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що факт здійснення тиску з метою збільшення частки спадку на спадкодавця з боку відповідача не доведений жодним доказом та є припущенням позивачки, оскільки про існування заповіту відповідач дізнався вже після смерті батька. Крім того спадкодавець до останнього дня не перебував у безпорадному стані та не потребував додаткової допомоги саме від відповідача, оскільки мав самостійні доходи, а в разі необхідності підтримку від дружини, за такою допомогою до відповідача ніколи не звертався як сам спадкодавець, так і його дружина. У задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 03 травня 2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на отримання якої має право дружина померлого [PERSON] згідно заповіту від 26 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Волошиним В.В. та син померлого [PERSON] на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з тексту позову позивачка просить усунути відповідача від спадкування обов'язкової частки у спадщині на підставі ч.2, п.2. ч.3, ч.5, ч.6 ст.1224 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Як вбачається з пояснень відповідача, про існування заповіту йому стало відомо після смерті батька, а тому здійснювати тиск на спадкодавця у зв'язку із складанням ним заповіту він не міг. Твердження позивачки, що такий тиск полягав у зверненні відповідача до нотаріуса з метою отримання обов'язкової частки після смерті батька, суд вважає безпідставним, оскільки таки дії є правомірними та направлені на реалізацію відповідачем передбачених законом прав. Крім того до суду не було надано доказів про існування звернень до органів внутрішніх справ з приводу здійснення такого тиску або будь-якої неправомірної поведінки відповідача у відношенні батька або позивачки. Згідно п.2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст.204 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Як вбачається з пояснень позивачки, ані вона, ані її чоловік не звертались за допомогою до відповідача. Позивачка проживала разом з спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, турбувалась належним чином про побут свого чоловіка. Спадкодавець мав постійний дохід від пенсійних виплат, а також від земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, подружжя тримало господарство. З пояснень відповідача встановлено, що він є інвалідом, тривалий час страждає тяжкою хронічною хворобою яка потребує постійних суттєвих витрат та регулярного знаходження на стаціонарному лікуванні. За викладених обставин суд вважає відсутніми підстави вважати, що спадкодавець потребував допомоги по утриманню від відповідача. Суд також вважає, що відповідач не міг умисно ухилятися від надання такої допомоги, оскільки сам страждає тяжкою хворобою, у зв'язку з чим знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно довідки Єланецької районної лікарні № 347 від 03.06.2015 року спадкодавець [PERSON] дійсно страждав низкою тяжких хронічних захворювань, однак стороннього догляду не потребував. Крім того, на час смерті спадкодавця відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні у Миколаївській обласній інфекційній лікарні з приводу тяжкого захворювання, а тому немає підстав вважати, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та відповідач ухилився від надання необхідної допомоги. Таким чином обставини, на які посилається позивачка не були доведені в судовому засіданні, а тому у задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed