Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.11.2009 року, площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданого на ім'я [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 05.02.2008 року, площею 1,38 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім'я [PERSON], яка розташована на території Мирненської сільської ради, ділянка [NUMBER], масив № 33 Біляївського району Одеської області, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,38 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мирненської сільської ради, ділянка [NUMBER], масив № 33 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,14 га, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, а також на земельну ділянку площею, 2.77 га, що розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 33, ділянка [NUMBER], масив № 21, ділянка [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю. Після смерті чоловіка [PERSON], вона звернулася через свого представника [PERSON] до Біляївської державної нотаріальної контори для оформлення документів на спадщину. Але листом державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як в наданих документах, а саме у свідоцтві про шлюб є розбіжності у по-батькові позивачки і їй було рекомендовано звернутися до суду. Згодом позивачка з цього приводу звернулася до органів РАЦСу у Миколаївській області, і відповідні виправлення були внесені у свідоцтво про одруження. Крім неї, іншими спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його діти, син - [PERSON], який прийняв спадщину, доньки [PERSON] і [PERSON], які спадщину не прийняли. Таким чином, позивачка в порядку спадкування за законом має право на ? частину спадкового майна як на спільне майно подружжя та на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом. При житті її чоловік [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не отримав. Рішенням Мирненської сільської ради № 256-У від 26.12.2007 року її чоловіку було передано у власність земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0631 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Ні підставі вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.11.2009 року, площею 0,2500 га. Відповідач отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.07.2007 року № 1-6043 на земельну ділянку площею 2,77 га, що розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 33, ділянка [NUMBER], масив № 21, ділянка [NUMBER] на підставі якого ним були отримані державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 05.02.2008 року площею 1,39 га та 1,38 га відповідно, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Про наявність вищевказаний державних актів на земельні ділянки площею 0,2500 га, 1,39 га та 1,38 га вона дізналася після надходження до суду у справі № 496/441/16-ц відповіді з Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області. Оскільки вона також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], вважає, що її права порушені, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні на позовній заяві наполягала та пояснила, що позивачка не знала про те, що її син [PERSON] оформив земельні ділянки на своє ім'я. Вона про це дізналася лише з листа Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області від 24.05.2016 року в рамках цивільної справи № 496/441/16-ц, внаслідок чого вона була змушена звернутися до суду з позовом. Також пояснила, що вона мала намір оформити спадщину і звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори, але було виявлено помилку у її по-батькові у свідоцтві про шлюб. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хочу був повідомлений належним чином про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено у судовому засіданні, 07 лютого 1959 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Олександрівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис № 2, згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 15 січня 2014 року (а.с. 41). [INFO] [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 січня 2006 року (а.с. 40). Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач, як дружина та син померлого [PERSON] Доньки - [PERSON] і [PERSON] спадщину не прийняли. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року (а.с. 8-10) встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,77 га, що розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 33, ділянка [NUMBER], масив № 21, ділянка [NUMBER], наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю серії [NUMBER], виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 23 січня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.516.00074 кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]; [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, а тому у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. 05 лютого 2008 року на ім'я [PERSON] було видано два державних акти на право власності на земельні ділянки, а саме: серії [NUMBER] за № 01.08.516.00008, площею 1,38 га, розташованої на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], масив № 33, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та серії [NUMBER] за № 01.08.516.00009, площею 1,39 га, розташованої на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], масив № 21, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13, 14). Крім того, 30 серпня 2010 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] за № 011051603993, розташованої в [ADDRESS], площею 0,2500 га (а.с. 12). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року (а.с. 6-7) встановлено, що позивачка постійно, з 1987 року проживає за адресою: [ADDRESS], тобто на час смерті чоловіка вона мешкала разом з ним, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 05 липня 2006 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б., яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в частині права [PERSON] на ? частки вказаного житлового будинку; визнано за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS], як на річ, набуту під час шлюбу, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2107 року № 78857389 [PERSON], на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області № 496/3986/13-ц від 21.04.2016 року належить ? частина та ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 47). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.07.2007 року № 1-6043, видане [PERSON] державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Кифоренко Р.Б., після смерті [PERSON], померлого [INFO], на земельну ділянку площею 2,77 га, що розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 33, ділянка [NUMBER], масив № 21, ділянка [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в частині права [PERSON] на 1/2 частку цієї земельної ділянки, а також визнано незаконним та скасовано рішення Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 256-У від 26.12.2007 року «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок), для ведення особистих селянських господарств, які раніше були надані в користування», в частині затвердження технічних матеріалів та документації зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку та передачі безоплатно у власність земельних ділянок [PERSON] за адресою: [ADDRESS] площею 0,2500 га для розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), та площею 0,0631 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8-10). Згідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Оскільки власником ? частин житлового будинку по [ADDRESS] є позивачка, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії [NUMBER], що порушує її права, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним. Стаття 152 ЗК України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Державні акти на право приватної власності за землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на земельні ділянки площею 0,2500 га та 1,38 га, видані на ім'я [PERSON] порушують права позивачки, так як позбавляє її можливості належним чином зареєструвати за собою право власності на виділені їй, як спадкоємцю, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], зазначені земельні ділянки та в подальшому розпоряджатися ними на власний розсуд, а тому підлягає визнанню недійсним в цій частині. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З метою захисту прав та інтересів позивачки, суд вважає за можливе визнати за нею, як за спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 1,38 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № 33, ділянка [NUMBER].

Outcome: approved