Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач КС «Перше Кредитне Товариство» звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № БО-1/4852/07/464 від 31.10.2007 року, укладеного між КС «Перше Кредитне Товариство» та членом спілки [PERSON] - кредитна спілка надала останньому кредит у розмірі 4\~000 гривен строком на 12 місяців зі сплатою 0.164 процентів від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим у нього перед позивачем станом на 25.05.2016 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 89\~790.86 гривен. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати (а.с.2-3, 26). Представник позивача до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання, надав заяву, якою підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та просив справу розглядати у його відсутність (а.с.26). Відповідач до суду не прибув. Про час та місце розгляду повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. Миру (попередня назва [PERSON]), № 87-А, с. Василівка, Болградський район, Одеська область (а.с.12) Усі повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат вибув (а.с.13, 23-24). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр»№ 160 (5780) від 27.08.2016 року (а.с.32) та газеті «Одеські вісті» № 66 (4889) від 23.08.2016 року (а.с.31). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.26). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до укладеного договору № БО-1/4852/07/464 від 31.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000.00 гривен строком на 12 місяців зі сплатою 0.164 процентів від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. При цьому в кредитному договорі повністю зазначено реквізити сторін по справі, в тому числі розрахунковий рахунок (а.с.4). Відповідачу також надано графік платежів, додаток № 1, що є невідємною частиною договору. В графіку було розяснено, що під час погашення кредиту через банк, призначення платежу повинне бути наступним: «Проплата згідно кредитного договору «№БО-1/4852/07/464 від 31.10.2007 року. [PERSON]. Без ПДВ» (а.с.5). У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 25.05.2016 року відповідач має заборгованість 89\~790.86 гривен, яка складається з наступного: - 4\~000.00 гривен - залишок боргу за тілом кредиту(основне зобов'язання); - 20\~574.27 гривен - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 65\~216.59 гривен заборгованість по пені за прострочення платежів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору (а.с.6). Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідач не скористався своїм правом щодо подання суду доказів, на спростування доводів, викладених в позовній заяві. Статтею 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України \~ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Умовами договору передбачено, що при простроченні сплати частини або всієї суми кредиту, позичальник зобовязаний сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного залишку і строку користування кредитом, включаючи день погашення (п.4.5). Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: …. п. 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем надано докази, понесених ним витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду: в газеті «Одеські вісті» в розмірі 220.00 гривен (а.с.26 б) та в газеті «Урядовий курєр» в розмірі 630.00 гривен (а.с.26 а), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 1 378.00 гривен судового збору.

Outcome: approved