Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, ставить питання про стягнення з відповідача боргу за надані послуги за період з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2015 року в сумі 1217 грн. 88 коп. з яких 159, 79 грн. гаряча вода, -0,31 грн. опалення, 1\~058, 40 грн. - абонплата, а також судовий збір у сумі 243, 60 грн. Позивач мотивує це тим, що обслуговував серед інших і будинок № 6/1 СКД у м. Суми. Відповідач [PERSON], яка є власницею квартири № 48 в цьому будинку, повинна оплачувати надані та спожиті\~послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, проте не сплачує, тому утворилась заборгованість. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечила, в письмових запереченнях посилається на відсутність належного розрахунку заборгованості та документів, які свідчать про дату та підставу введення в дію чи скасування тарифів, на підставі яких нараховувалася заборгованість. Окрім того пояснила, що не має договірних відносин з позивачем. Послугою гарячого водопостачання взагалі не користується з серпня 2011 року. КП «Міськводоканал» при вирішенні спору покладається на розсуду суду. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго» є визначеним у встановленому законом порядку надавачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з серпня 2005 року. Даний факт підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 720 від 27 грудня 2005 року, № 322 від 20 травня 2011 року ( а. с. 13). Житловий будинок № 6/1 по вул. СКД у м. Суми знаходиться на обслуговуванні у ТОВ «Сумитеплоенерго». Згідно довідки з КП «Сумижитло» Сумської міської ради відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 7). Особовий рахунок відкритий на [PERSON]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 лютого 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2006 року по 31 березня 2012 року (а.с. 68). 06 травня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми винесений судовий наказ про стягнення на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 3058, 35 грн. за період з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2015 року. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу позивачем було оплачено судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30.06.2015 року за заявою [PERSON] судовий наказ скасовано (а.с. 6). Відповідно до оборотної відомості загальний розмір заборгованості за період з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2015 року складає 1217, 88 грн., в тому числі: опалення -0,31 грн. гаряче водопостачання 159, 79 грн., абонплата 1\~058, 40 грн. В своїх поясненнях позивач зазначає, що не користується послугою гарячого водопостачання з серпня 2011 року у звязку з встановленням електричних нагрівачів. Про припинення використання гарячої води повідомила листом від 30 серпня 2011 року ДКП «Міськводоканал» (а. с. 51). 21 квітня 2015 року позивач надала до ТОВ «Сумитеплоенерго» лист, в якому запропонувала звірити розрахунки та зясувати достовірність заборгованості (а. с. 52-53). На що ТОВ «Сумитеплоенерго» запропонувало для врегулювання питань по показаннях лічильників гарячої води звернутися до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, що підтверджується копією листа від 13.05.2015 року Вих. № 1796 (а. с. 54). 01 липня 2015 року позивач з даним питанням звернулася до міського голови м. Суми [PERSON], що підтверджується листом (а. с. 55-56). Актом КП «Міськводоканал» від 16.03.2016 року були встановлені показники лічильників гарячої води в квартирі [ADDRESS] (а. с. 220). В березні 2016 року на особовому рахунку № 35457 були відкориговані показники лічильників води згідно фактичних показників акту від 16.03.2016 року (а. с. 222). Відповідно до пояснень представника КП «Міськводоканал» та показників лічильників, відповідач припинив отримання гарячої води з 2011 року. Факт надання послуги подання гарячої води [PERSON] в спірний період позивачем не доведений. З огляду на викладене в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за гаряче водопостачання належить відмовити за необгрунтованістю. Разом з цим, твердження відповідача щодо безпідставного нарахування абонплати не відповідає дійсності. Відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10 жовтня 2008 року № 488 «Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» для нарахування плати для населення за виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для централізованого опалення було встановлено двоставковий тариф, який складається з плати за приєднане теплове навантаження і плату за спожиту теплову енергію. Саме плата за приєднане теплове навантаження нараховується споживачам послуг під назвою абонплата, що і відображається в оборотній відомості. Тобто, абоненська плата є складовою тарифу та не являється додатковою платою. Тому вимога позивача щодо стягнення абоненської плати є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки за опалення наявна переплата в сумі 0, 31 грн., то розмір заборгованості за абонплату належить зменшити на вказану суму. Посилання відповідача на відсутність між сторонами укладеного договору про надання послуг, як на підставу неправомірності нарахування заборгованості та звернення до суду не заслуговує на увагу. Оскільки відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. п. 1, 5 ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальної послуги, підготовлений виконавцем на основі типового та оплачувати послуги у встановлений договором строк. Обов'язок, а не право власника квартири як споживача послуг укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати їх передбачено п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затв. ПКМУ від 01.10.1992 р. № 572 «Про механізм впровадження ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступними змінами. Таким чином, зобов'язання боржника оплачувати послуги виникає на підставі дії законів, а не укладення договору не звільняє боржника від сплати заборгованості за теплову енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч.ч.5, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання»теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Вказаний обов'язок споживача щодо оплати житлово-комунальних послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений також п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також у п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року йдеться про те, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку, про що вказано у ч.6 ст.25 Закону України «Про теплопостачання». В свою чергу, вимогами п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Як зазначено в п.6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Як передбачено підпунктом 9 п.29 вказаних Правил, споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт. Крім того, вимогами п.п.33-38 вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Також у п.п.29, 32 вказаних Правил йдеться про те, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а виконавець, відповідно, зобов'язаний звільнити споживача від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт, проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за вказаний у позові період взагалі не надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто, відповідачем вказані обставини не доведені і судом вони не встановлені, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про констатацію факту з цього приводу є необґрунтованим. Виходячи з матеріалів справи, позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» надавав відповідачеві послуги з центрального опалення, а відповідач відповідно користувалася вказаними послугами і зобов»язана була своєчасно та в повній мірі сплачувати гроші за надані послуги внаслідок того, що відповідно до ст 11 ЦК України між ними виникли взаємні права та обов»язки, які повинні з обох сторін виконуватися належним чином. Відповідно до ст. 25 Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Тому посилання відповідача на те, що позивач не вжив заходів щодо досудового врегулювання спору та, зловживаючи своїм правом, звернувся до суду не є обгрунтованими. Нарахування оплати за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювалось ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі тарифів, погоджених рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради: від 28.12.2010 р. №830; від 26.01.2010 р. №41; від 10.10.2008 р. № 488; від 27.12.2005 р. № 720 . Відповідач фактично є споживачем житлово-комунальних послуг та повинен проводити їх оплату. Згідно з вимогами ст.ст. 20, 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов»язаний забезпечувати своєчасну та відповідну якість наданих комунальних послуг, а відповідач, як споживач таких послуг, зобовязаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 p., розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що вимоги позивача про стягнення на його користь 1058 грн. 09 коп. боргу за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2012 року по 31.10.2015 року підлягає задоволенню ( при визначенні розміру судом врахована переплата за опалення в розмірі 0,31 грн.) Вирішуючи питання щодо судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано квитанцї про сплату судового збору на загальну суму 243 грн. 60 коп. ( з них 121 грн. 30 коп сплачені при подачі заяви про видачу судового наказу). За таких обставин та враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 86, 87 %, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 211 грн. 62 коп.

Outcome: partial