Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася\~у суд\~із позовом\~до Задубрівської сільської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01.12.2004 р. помер [PERSON], який 28.12.1999 р. заповів все своє майно на користь позивачки. 14.09.2006 р. державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №43, по вул. Л.Українки в с. Задубрівці, який раніше належав померлому [PERSON] Крім вищевказаного житлового будинку [PERSON] належали ще дві земельні ділянки №259 та №875, занальною площею 0,72 га., розташовані на території Задубрівської сільської ради, про що свідчить копія Державного акту на право приватної власності на земл. [PERSON] ІІ-ІФ №029641. У звязку з тим, що оригінал даного Державного акту втрачений, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за відсутності позивачки та її представника. Представник відповідача\~Задубрівської сільської ради в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду, про що подав до суду заяву. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №176846, виданого на [PERSON] слідує, що останній помер 01.12.2004 р. З заповіту від 28.12.1999 р., посвідченого секретарем Задбурівської сільської ради слідує, що [PERSON] заповів все своє майно на користь [PERSON] З свідоцтва про право на спадщину за заповітом, слідує, що спадкоємцем майна [PERSON] померлого 01.12.2004 р. є [PERSON] З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбаачється, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить житловий будинок, що знаходиться в с. Задубрівці, вул. Лесі Українки, буд.43, Снятинського району, Івано-Франківської області. З Державного акту на право приватної власності на землю, Серія ІІ-ІФ №029641, виданого на [PERSON], слідує, що останньому належить земельна ділянка площею 0,72 га, що розташована на території Задубрівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою державного нотаріуса І Снятинської державної нотаріальної контори від 28.03.2018 р. №840/02-31 відмовлено [PERSON], [INFO], жительці с.Задубрівці, Снятинського району, Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01.12.2004 р., на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,72 га., що розташовані на території Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Оскільки спадкоємець [PERSON] не надала оригінал правовстановлюючого документу на вищезгадані земельні ділянки, який підтверджував би право власності спадкодавця на вищезгадані земельні ділянки. З довідки від 18.10.2018 р. №2476/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської нотаріальної контори слідує, що після смерті [PERSON],який проживав в [INFO] і помер 01.12.2004 р., спадкоємцем до всього майна за заповітом є [PERSON], [INFO], жителька с. Задубрівці, Снятинського району, Івано-Франківської області. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на земельні ділянки №259 та №875 загальною площею 0,72 га. передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Задубрівської сільської ради, [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №029641 від 24.02.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №141, у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved