Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду, на період її навчання . Мотивує тим, що вона, позивачка, є дочкою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження. ЇЇ батьки: [PERSON] та [PERSON] 07.08.2006 року розірвали шлюб, проживають окремо. Її батько [PERSON], сплачував аліменти до досягнення нею, позивачкою, повноліття. Вона, позивачка проживає з своєю матірю. В даний час є повнолітньою, навчається на другому курсі Медичного інституту за спеціальністю фармація, на контрактній основі денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету в м. Одеса з 2016 р. Стипендію не отримує. Працювати не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної підтримки. Строк закінчення навчання в 2020 р. Її мати, [PERSON], сплачує за навчання по контракту 10100 грн. на рік. З 19 січня 2017 р. її мати перебуває на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю в сумі 544 грн. Також її мати оплачує за проживання в гуртожитку, приймає участь у інших витратах. Батько, відповідач по справі, працює в ПП «Ферумбудененрго» , його заробітна плата складає 3422 грн. та має можливість сплачувати аліменти. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримує. Відповідач позовні вимоги визнає частково, в заяві зазначив, що згоден сплачувати аліменти на період навчання дочки, позивачки по справі, але у розмірі 1/6 частини від його заробітку /додоху/. Крім дочки, в нього є син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) згідно рішення суду. Його стан здоровя задовільний, він є інвалідом 3 групи, потребує періодичного лікування. Працює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України обовязковою умовою стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є саме спроможність батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Позивачка [PERSON] навчається на другому курсі Медичного інституту за спеціальністю фармація, на контрактній основі денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету в м. Одеса з 12.08.2016 р. Орієнтовно термін закінчення навчання 26.06.2020 р., що підтверджується довідкою № ВК-5 від 25.09.2017 р., виданою Міжнародним гуманітарним університетом. Позивачка не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує, інших доходів не має, навчається на контрактній основі, що підтверджується копією індивідуального договору про підготовку фахівця від 08.08.2016 р. № 226-161-д-б, укладеного між Міжнародним гуманітарним університетом Міністерства освіти і науки України з однієї сторони і [PERSON] (Контрактник) та [PERSON], яка є матірю Контрактника (а.с.12). За навчання оплачує мати студентки [PERSON] по 10100 грн. за кожен рік, що зазначено в даному договорі. Крім того, мати позивачки приймає участь в інших матеріальних витратах на проживання та навчання дочки [PERSON]: оплачує гуртожиток, допомогає продуктами харчування, надає необхідні ліки. [PERSON], мати позивачки, перебуває на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою від 06.07.2017 р. № 2499/04 (а.с.10). За січень 2017 р. отримала допомогу по безробіттю в сумі 105, 29 грн., за лютий-червень 2017 р. по 544 грн. щомісяця. Відповідач працездатний, працює в ПП «Ферумбудененрго». Згідно довідки про заробітну плату від 06.07.2017 р. № 78, виданої ПП «Ферумбудененрго» [PERSON] нараховано заробітну плату за січень 2017 р. 3200 грн., лютий 2017 р. 1368, 80 грн., березень-червень 2017 р. по 3422,00 грн. (а.с.9). Крім того, відповідач є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії Є№128833, виданим управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації. Відповідач зазначає, що потребує періодичного лікування. В заяві [PERSON] зазначає, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] на період її навчання у розмірі 1/6 частини від заробітку /доходу/, вважає його заробітку не достатньо, щоб сплатити аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 28.08.2017 р. відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у ромірі ? частини заробітку /доходу/. У відповідності до ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та потреби позивачки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги, працювати не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання, по контракту. Доходів не має. В її утриманні приймає участь мати [PERSON] Також суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є інвалідом 3 групи, потребує періодичного лікування, працює, як інвалід війни ІІІ групи отримує пенсію ,сплачує відповідно до рішення суду аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] Тому суд вважає, щовідповідач має можливість сплачувати аліменти, але у меншому розмірі , ніж заявлено позивачкою, позов підлягає задоволенню частково, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до закінчення навчання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідач є інвалідом війни в силу ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням, виданим 28 березня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати у цій справі мають компенсуватися за рахунок держави.

Outcome: partial