Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12.07.2012 року сторони уклали шлюб та від даного шлюбу у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Вказує, що з травня 2015 року вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, вважає що така обстановка негативно впливає на розвиток їхньої доньки, неодноразові намагання примиритись і продовжувати нормально жити нічого не дали, а тому збереження сімї є неможливим та суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Також зазначила, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем з травня 2015 року і по сьогоднішній день їхня донька проживає із позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні, відповідач регулярного доходу не має, на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, будь яких коштів на утримання дочки не надає, а тому вона змушена просити стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, не заперечував відповідач і проти вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, але заявив, що сплачувати аліменти має можливість тільки 500 грн. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 080256 від 12.07.2012 року вбачається, що 12.07.2012 року сторони уклали шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 880. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-МИ № 163289 від 03.08.2012 року у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно наданих сторонами доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивачки дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, і позивачка просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved