Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з\~відповідача на користь позивача борг за договором позики, який був укладений 18.09.2018 року, з урахуванням встановленого індексу інфляції, за весь час прострочення грошового зобовязання в сумі 22500,00 грн., суму коштів у розмірі 3% річних від простроченої суми, яка становить 154,60 грн.; неустойку (пеню) за порушення боржником зобовязання, за період з 18.10.2018 року по 11.03.2019 року, у розмірі 1855,22 грн.; проценти за користування позикою, які визначаються на рівні облікової ставки Національного банку України та становлять 1930,68 грн., а також судові витрати в сумі 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачкою по справі, [PERSON], 18.09.2018 року укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 27000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 18.03.2019 року. Відповідачка свої зобовязання про повернення позики не виконала, позику до цього часу позивачці не повернула. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, з проханням слухати справу за її відсутності, просить позов задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не надала. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.09.2018 року між сторонами по справі укладено договір позики, згідно якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 27000,00 грн. Факт передачі коштів підтверджується оригіналом розписки\~від 18.09.2018 року. Кінцевий термін повного повернення позики 18.03.2019 року. Пунктом 4.1 Розділу 4 Договору визначений порядок повернення позики, а саме, до настання дати, вказаної в п.3.4 цього Договору, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у розмірі, зазначеному у п.2.1. цього Договору, повертаючи її рівними частинами, у розмірі 4500,00 грн. щомісяця, протягом 6 місяців, про що позикодавцем кожного разу надається розписка, у якій зазначається дата та розмір поверненої частини позики. Графік повернення позики додається до договору і є його невідємною частиною. Умовами п.5.2 договору встановлено, що при порушенні позичальником строку повернення позики (п.4.1.Договору) він повинен сплатити у готівковій формі позикодавцю: суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; пеню за кожен день прострочки, у розмірі подвійної ставки НБУ; штраф у розмірі 3% річних від простроченої суми позики ( з моменту, коли сума позики підлягала поверненню згідно умов договору до дня її фактичного отримання. Перший платіж у сумі 4500 грн. мав відбутися 18.10.2018 року, однак відповідачка не дотрималася графіку погашення позики, розпочала ухилятися від сплати щомісячних платежів, на неодноразові звернення не реагує. В звязку з цим, станом на 11.03.2019 року заборгованість по погашенню позики становить 22500 грн.00 коп. Відповідачка свої зобовязання про повернення позики не виконала, позику до цього часу позивачці не повернула. У відповідності до ч.1 ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 18.09.2018 року був укладений договір позики. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконала свої зобовязання за договором позики та повернула грошові кошти. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 18.09.2018 року . У відповідності до ч.1 ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вимог ст. ст.\~625,\~1050 ЦК України\~в разі допущення Позичальником прострочення виконання грошових зобовязань перед Позикодавцем, Позичальник зобовязаний сплатити Позикодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від суми боргу, згідно доданого до позову розрахунку складає 154,60 грн за договором позики від 18.09.2018 року. Окрім того, згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, проценти за користування позикою згідно доданого до позову розрахунку складає: 1930,68 грн., що також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. А також, неустойка (пеня) за порушення боржником зобовязання за період з 18.10.2018 по 26.11.2018 року у розмірі 1855,22 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд також стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved