Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивачки не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити із підстав викладених у позові. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належно повідомлені причини неявки не повідомили, але надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, згідні з рішенням, яке буде прийнято судом. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного пайового селянського підприємства КПСП «ім. Боженка» Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, розміром 2,68 га в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], виданого Таращанською районною державною адміністрацією 20 березня 1997 року на підставі рішення № 32 від 27 січня 1997 року та зареєстрованого у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. В установлений законом (ст.ст.1269,1270 ЦК України) шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини і 12 січня 2007 року державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) за реєстровим [NUMBER]. В квітні 2015 року позивачка вирішила виготовити Державний акт на вище зазначену земельну ділянку на своє ім'я. Проте виявилося, що на отриману нею в спадщину земельну частку (пай) було видано Державний акт [NUMBER] на ім'я померлого [PERSON], який помер [INFO], на підставі розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації від 01.11.2005 року № 449, тобто державний акт виготовлений вже після його смерті. В зв'язку з тим, що право власності на спадщину за законом на земельну ділянку перейшло до позивачки в порядку спадкування за законом на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], на яку виготовлений державний акт, що позбавляє її належним чином скористатися належним їй спадковим майном, позивачка просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на землю [NUMBER], виготовлений на ім'я [PERSON], який помер [INFO] та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,5047 га, розташованої на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, форма яких затверджується Кабінетом Міністрів України, а відповідно до ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника, окрім того, згідно із ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи; цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (ст. 30 ЦК України), а тому суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги позивачки щодо визнання державного акта [NUMBER] недійсним, оскільки правовстановлювальний документ, яким в даному випадку є Державний акт на право власності на земельну ділянку, який був виготовлений та виданий на ім'я [PERSON], який помер [INFO], тобто після його смерті на той час не був і на даний час не може бути дійсним. Крім того виходячи з того, що відповідно із ст.ст. 392, 393 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а державний акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги позивачки. Позивачка судові витрати бере на себе.

Outcome: approved