Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила звільнити з-під арешту автомобіль марки «ГАЗ 32213», реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, накладений постановою від 14 вересня 2017 року державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що під час виконавчого провадження, яке проводилося на виконання рішення суду про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, на вказаний автомобіль, зареєстрований за колишнім чоловіком [PERSON], був арештований. Вказуючи, що автомобіль, надбаний нею та відповідачем за час їх шлюбу, при поділі майна відійшов їй, тому просила звільнити його з-під арешту, так як він належить їй на праві власності. В судове засідання сторони та представник третьої особи не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Надали заяви з прохання розглядати справу без їх участі, при цьому позивачка в заяві вказала прохання про необхідність задоволення позову, а відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі за час якого у них народилася дитина, а також під час якого набули рухоме та нерухоме майно. Після розірвання шлюбу у них виник спір з приводу поділу майна, набутого під час шлюбу, який вирішувався в судовому порядку. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року між ними була визнана та затверджена мирова угода щодо поділу спільно набутого під час шлюбу майна, серед якого автомобіль марки «ГАЗ 32213», реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, в порядку такого поділу був визнаний на праві власності за позивачкою [PERSON]. В той же час, 14 вересня 2017 року державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області була постановлена постанова про накладення арешту на все рухоме майно боржника - [PERSON], що було вчинено на забезпечення виконання виконавчого провадження ВП 54707946 про стягнення з нього аліментів на користь позивачки. 14 червня 2018 року поліцейськими УПП у Херсонській області автомобіль був затриманий та поставлений на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Олешки Південної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси». Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз'яснення Верховного Суду України, викладеного у п. 16 Постанови Пленуму цього суду «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року вимога інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Як зазначено в п. 2. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Враховуючи зазначені положення закону та наявність рішення суду, яке набрало законної сили, і яким за позивачкою визнано право власності на спірний автомобіль, її вимоги на захист права своєї власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved