Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання договору від 07.10.2013 року Р№570 про розірвання договору довічного утримання від 21.04.2010 року Р№185 недійсним, мотивуючи тим, що 21 квітня 2010 року між позивачем та [PERSON], яка є її рідною тіткою, було укладено договір довічного утримання - надалі Договір. Згідно п. 1.1 Договору до позивачки переходило право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 16.03.2007 року. Згідно п. 2.1. Договору були зазначені обов'язки з надання Відчужувачу довічного утримання та догляду. Також згідно п. 2.2. договору була зазначена сума матеріального забезпечення, яка підлягала індексації. [PERSON] в повному обсязі виконувала всі умови договору утримувала, доглядала за [PERSON], та надавала їй матеріальну допомогу, яка перевищувала зазначену у договорі. У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] та почала її вмовляти розірвати договір довічного утримання, так як їй потрібно оформити субсидію на сплату комунальних послуг, та інші пільги при цьому вона пояснила позивачці, що фактично договір довічного утримання залишиться в дії - вона складе на її імя заповіт не тільки на квартиру але і на все майно, яке їй належить, а позивачка продовжить утримання та догляд за нею. Позивачка заперечувала проти цього, але вона її умовляла казала, що вони рідні люди і вона її не обдурить, та квартира і все майно залишиться позивачці по справі, так як вона складе на неї заповіт і вони фактично будуть виконувати умови договору довічного утримання. Після чергової розмови [PERSON] все ж таки умовила позивачку укласти договір про розірвання договору довічного утримання під умовою, що вона складе на [PERSON] заповіт і та продовжуватиме фактично виконувати договір довічного утримання від 21.04.2010 року, а саме утримувати та доглядати її. 07 жовтня 2013 року [PERSON] оформила на [PERSON]В заповіт № 569 яким вона заповіла все майно яке їй належить і після цього в той же день між ними було укладений договір про розірвання договору довічного утримання за № 570. Після розірвання договору довічного утримання позивачка продовжувала виконувати умови договору - утримувати та доглядати [PERSON]. У січні 2015 року позивачці стало відомо, що [PERSON] 18.03.2014 року розірвала заповіт, який вона склала на її ім'я, та склала заповіт на іншу особу [PERSON]. Таким чином, дії [PERSON] були спрямовані на введення позивача в оману з ціллю укласти договір про розірвання договору про довічне утримання, так як в судовому порядку вона цього зробити не могла, так як в повному обсязі виконувала умови договору на довічне утримання. В теперішній час [PERSON] померла, після її смерті до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин позивачка просить суд визнати договір від 07.10.2013 року № 570 - про розірвання договору довічного утримання від 21.04.2010 року Р№ 185 укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідачі по справі в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Розглянув матеріали справи, заслухав позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1.1 Договору до позивачки переходило право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 16.03.2007 року. Згідно п. 2.1. Договору були зазначені обов'язки з надання Відчужувачу довічного утримання та догляду. Також згідно п. 2.2. договору була зазначена сума матеріального забезпечення, яка підлягала індексації. [PERSON] в повному обсязі виконувала всі умови договору утримувала, доглядала за [PERSON], та надавала їй матеріальну допомогу, яка перевищувала зазначену у договорі. У жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] та почала її вмовляти розірвати договір довічного утримання, так як їй потрібно оформити субсидію на сплату комунальних послуг, та інші пільги при цьому вона пояснила позивачці, що фактично договір довічного утримання залишиться в дії - вона складе на її імя заповіт не тільки на квартиру але і на все майно, яке їй належить, а позивачка продовжить утримання та догляд за нею. Позивачка заперечувала проти цього, але вона її умовляла казала, що вони рідні люди і вона її не обдурить, та квартира і все майно залишиться позивачці по справі, так як вона складе на неї заповіт і вони фактично будуть виконувати умови договору довічного утримання. Після чергової розмови [PERSON] все ж таки умовила позивачку укласти договір про розірвання договору довічного утримання під умовою, що вона складе на [PERSON] заповіт і та продовжуватиме фактично виконувати договір довічного утримання від 21.04.2010 року, а саме утримувати та доглядати її. 07 жовтня 2013 року [PERSON] оформила на [PERSON]В заповіт № 569 яким вона заповіла все майно яке їй належить і після цього в той же день між ними було укладений договір про розірвання договору довічного утримання за № 570. Після розірвання договору довічного утримання позивачка продовжувала виконувати умови договору - утримувати та доглядати [PERSON]. У січні 2015 року позивачці стало відомо, що [PERSON] 18.03.2014 року розірвала заповіт, який вона склала на її ім'я. Таким чином, дії [PERSON] були спрямовані на введення позивача в оману з ціллю укласти договір про розірвання договору про довічне утримання, так як в судовому порядку вона цього зробити не могла, так як в повному обсязі виконувала умови договору на довічне утримання. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. В теперішній час [PERSON] померла, після її смерті до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин позивачка просить суд визнати договір від 07.10.2013 року № 570 - про розірвання договору довічного утримання від 21.04.2010 року Р№ 185 укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є медичною сестрою, і у звязку з цим [PERSON] зверталася до неї за допомогою поставити [PERSON] крапельниці. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, вважає вимоги позивача доведеними в ході судового засідання, тож позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved