Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, та в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], яка народилася [INFO] року та [PERSON], яка народилася [INFO] року, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дітей, посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилися зазначені діти, які спільно проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у зв'язку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, нею подана до суду письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити та пояснив суду, що в наявний час він не працює, є інвалідом, але пенсію по інвалідності не отримує, тому не має можливості утримувати матеріально своїх дітей. Суд, заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі з 05.05.2006 року, зареєстрованому у Павлівській сільській раді Арцизького району Одеської області (а.с. 5). Як видно із копій свідоцтв про народження [PERSON], вона народилася [INFO] року, [PERSON], вона народилася [INFO] року, відповідач [PERSON] є їх батьком, а позивачка - матір'ю (а.с. 6, 7). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, малолітні діти сторін проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 8), які хворіють на хронічне захворювання тахіаритмія, що підтверджено виписками з медичних карток (а.с. 9). В підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду копію трудової книжки, згідно записів у якій, він в наявний час не працює, копії пенсійного посвідчення його батьків [PERSON], [PERSON] (а.с. 19-29). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка та що не спростовував відповідач. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання дітей враховує матеріальне становище матері, яка не працює, а також матеріальне становище батька дітей - платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час також не працює. Судом при визначенні розміру аліментів також враховується, що Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років(в якому перебувають діти сторін), встановлений з 1 вересняу розмірі 1 455,00 гривень. Таким чином, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 500 грн. щомісяця на дитину, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 04.08.2015 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved