Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що воно надає послуги з теплопостачання квартири [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі. Система опалення квартири відповідача є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи централізованого опалення багатоквартирного будинку [ADDRESS] , так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладається і засіб теплопостачання - централізоване теплопостачання. Позивач стверджує, що відповідачі покладені зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконують, позивачем за період з 01.11.2014 року по 31.07.2016 року включно надано відповідачам послуги в опалювальні сезони на загальну суму 7005,12 грн. Таким чином сума боргу станом на 01.01.2021 року становить 7 005,12 грн. У добровільному порядку борг не погашений. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився надавши суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов не визнають, прохають в його задоволенні відмовити. На адресу суду 05.02.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, згідно якого вона прохала відмовити в задоволенні позову ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», оскільки вона за вказаною в позові адресою [ADDRESS] , фактично не проживає і не проживала, була лише зареєстрована за даною адресою. Отже вона комунальні послуги за вказаною в позові адресою не отримувала. Крім того, 15.03.2021 року відповідач [PERSON] надала суду клопотання про застосування строку позовної давності, мотивуючи його тим, що згідно позовної заяви вимоги про стягнення заборгованості виставляються за період з 01.11.2014 по 31.07.2016. Для стягнення вищевказаної заборгованості був виданий судовий наказ від 21.07.2016, таким чином строк позовної давності для вказаних вимог закінчився 31.07.2019. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позивач ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення, в тому числі і у приміщення, що розташоване за вказаною адресою. За період з 01.11.2014 року по 31.07.2016 року включно ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відповідачам надано послуг на суму 7 005,12 грн.. Таким чином сума боргу станом на 01.01.2021 року становить 7 005,12 грн., які відповідачами оплачені не були в результаті чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком боргу, наданим позивачем (а.с. 13, 14). Відповідачами розрахунок заборгованості не оспорювався та не спростовано. Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця -надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Матеріали справи не містять письмового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідачі їх приймають, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Цей обов`язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року за № 6-59 цс13. Отже, обов`язок відповідачів оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідно ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, наймач квартири та всі повнолітні члени його сім`ї зобов`язані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, несуть нарівні з наймачем усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Таким чином, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав докази надання послуг відповідачам, однак останніми належних та допустимих доказів оплати за використану ними теплову енергію не надано, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Разом з тим, враховуючи, що відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2016 Лубенським міськрайонним судом видано наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість у сумі 7005,12 грн. станом на 01.07.2016 року. 08.08.2016 судовий наказ набрав законної сили. 17.12.2020 [PERSON] подала до суду заяву про скасування судового наказу, який ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23.12.2020 року було скасовано. 06.01.2021 підприємство звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка виникла за період з листопада 2014 року по червень 2016 року включно на суму 7 005,12 грн. Протягом періоду з 08.08.2016 по 23.12.2020 був чинним судовий наказ, ця обставина перешкоджала пред`явленню позову і тому перебіг позовної давності на цей період був зупинений. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.10.2021 року визнано причини пропуску строку позовної давності поважними та поновлено ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» строк звернення до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. З огляду на вищевикладене суд вважає, що в даному випадку за вимогами про стягнення боргу з 01.11.2014 року по 31.07.2016 року строк позовної давності не сплив. Отже, відповідно до розрахунків нарахування заборгованості, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів у відповідності зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача в сумі сплаченої останнім при зверненні до суду (а.с. 1, 2).

Outcome: approved