Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач, Львівський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття у розмірі 7 105,42 грн. та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до Жидачівського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Львівський обласний центр зайнятості Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та набув статус безробітного на підставі власноручно поданої заяви з 16.11.2012 . Допомогу по безробіттю [PERSON] було призначено відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 16.11.2012 по 10.11.2013. 15.08.2013 [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю на підставі пп. 10 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у зв`язку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості. 15.08.2013 припинено реєстрацію [PERSON] як безробітного.В результаті розслідування страхового випадку, а саме: «згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Жидачівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 04.11.2019 № 52 було встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку у Жидачівському районному центрі зайнятості був зареєстрований як фізична особа- підприємець. Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] був зареєстрований як ФОП з 10.10.2000 по 01.11.2019. Таким чином, [PERSON] , перебуваючи у Жидачівському районному центрі зайнятості як безробітний з 16.11.2012 по 15.08.2013 та отримуючи допомогу по безробіттю у період з 16.11.2012 по 12.08.2013, був зареєстрований як ФОП, відносився до категорії зайнятого населення та не мав права отримувати допомогу по безробіттю. Сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню [PERSON] за період з 16.11.2012 по 12.08.2013 становить 7 105, 42 грн., що підтверджується розрахунком суми допомоги по безробіттю. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] було відправлено претензійну вимогу від 05.11.2019 №1354/07/541-19 про відшкодування коштів у сумі 7 105,42 грн. Проте, у добровільному порядку [PERSON] кошти не повернуто, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 01.10.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.01.2021 /а.с. 37-38/. 28.01.2021 судове засідання відкладено на 16.04.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.44-45/. Розгляд справи по суті відбувся 16.04.2021 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Представник позивача Львівського обласного центру зайнятості - Зварич В.Є. подала заяву в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що Відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 27.10.2016 №195 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Львівської області» та наказу Львівського обласного центру зайнятості від 20.04.2018 року №102 «Про створення Жидачівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості та затвердження її Положення» Жидачівський районний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Львівського обласного центру зайнятості, Львівський обласний центр зайнятості є правонаступником прав та обов`язків Жидачівського районного центру зайнятості./а.с.22-24/ Згідно заяви [PERSON] від 16.11.2012 останній просив надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. /а.с.6/. 09.11.2012 [PERSON] у повідомленні до Жидачівського районного центру зайнятості щодо незайняття шукачем роботи окремими видами трудової діяльності , особистим підписом засвідчив , що на момент звернення до центру зайнятості не займається жодним із видів діяльності, що визначені ч.3 ст.1 ЗУ « Про зайнятість населення» від 01.03.1991 /а.с.7/. Відповідно до витягів з наказі про прийняті рішення по особі: [PERSON] від 23.08.2013, відповідно наказу 16.11.2012 №НТ121116 [PERSON] надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю розпочато виплату допомоги по безробіттю, а наказом від 15.08.2013 №НТ130815 припинено виплату допомоги по безробіттю. Згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 04.11.2019 № 52 з`ясовано, що у період перебування на обліку в Жидачівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості як безробітного, [PERSON] з 16.11.2012 по 14.08.2013, не повідомляв про факт реєстрації його як фізичної особи-підприємця, що передбачено п.3 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення», тобто подав до центру зайнятості неправдиві відомості і таким чином порушив чинне законодавство /а.с.8-9/. Згідно з розрахунком суми допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню згідно наказу Жидачівської районної філії Львівського ОЦЗ від 04.11.2019 № 1354/02/56 - 19 [PERSON] незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 16.11.2012 по 12.08.2013 у розмірі 7 105, 42 грн. /а.с.19/. 05.11.2019 позивачем на адресу [PERSON] , задля досудового врегулювання спору, направлено вимогу з повідомленням про відшкодування коштів в сумі 7 105,42 грн. /а.с. 20/. Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»). Пунктом 8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 і зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно п.7 вказаного Порядку Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив Жидачівську районну філію Львівського обласного центру зайнятості про те, що він є фізичною особою-підприємцем, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, таке є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 7 105,42 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають. Суд вважає, позовні вимоги Львівського обласного центру зайнятості до [PERSON] про повернення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття в сумі 7 105,42 грн. є обґрунтованими. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1921,00 грн. судового збору.

Outcome: approved