Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Сторони та їх представники у судове засідання надали письмові заяви у яких позовні вимоги підтримали та визнали у повному обсязі та проти розгляду справи без їх участі не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2003 року, виданого держаним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером №1-2613, [PERSON] є спадкоємцем 2/3 частин спадщини [PERSON], померлого 11 січня 2003 року. Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з наступного: - садового цегляного будинку А, загальною площею 51,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Слобожанське (попередня назва Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, садове товариство «Рубін», буд. №1, розташованих на земельній ділянці площею 560 кв.м, що належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06.11.2003 року Дніпропетровською районною Радою і зареєстрованого в Новомосковському БТІ в Реєстрі прав власності 06.11.2003 року за №3341024; - приватизованої земельної ділянки, площею 560 кв.м., призначеної для ведення садівництва, розташованої на території Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Рубін», діл. №1, що належало спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН №012610, виданого Ювілейною селищною Радою 15.07.1997 року згідно рішення №9 від 22.01.1997 року та рішення №84 від 18.06.1997 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №870; - 14/25 частин житлового шлакоблочного будинку А-1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться в м. Дніпропетровськ, вул.Коротка, №15, розташованих на земельній ділянці, площею 459 кв.м, що належало спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.09.1976 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріально конторою за р. №2-4041 і зареєстрованого в Дніпропетровському інвентар бюро 28.09.1976 року за №88-33, та вартість спадкового майна складає 21217,00 грн. Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2003 року другим спадкоємцем [PERSON], померлого 11.02.2003 року на 1/3 частину спадкового майна є його мати - [PERSON]. Як встановлено у судовому засіданні, згідно погодження від 23.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2518, спадкоємці погодили розділ спадкового майна у наступному порядку: - у власність [PERSON] переходять садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами та приватизована земельна ділянка, площею 560 кв.м, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське (попередня назва Ювілейне), садове товариство «Рубін» №1; - у власність [PERSON] переходять 14/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Короткій, №15 в м.Дніпропетровську. Проте згодом, 12.06.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №695526. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], відповідно вона є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого. Зокрема, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріати контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1-480, позивачка є спадкоємцем майна [PERSON], яке складається з садового будинку загальною площею 54,7 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в смт.Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, садівниче товариство «Рубін», буд. №1, розташованих на земельній ділянці, площею 0,0560 га. Однак, згідно листа Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 24.01.2017 р. за №31-403-99.4-640/2-17, станом на 01.01.2013 року відомості про реєстрацію земельної ділянки, яка розташована на території Слобожанської (Ювілейної) селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за адресою с/т «Рубін», ділянка №1, в Державному земельному кадастрі відсутні. Крім того, Постановою Дніпровської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2017 року, у зв'язку з тим, що спадкодавцем за життя не було отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку №1 в садовому товаристві «Рубін», розташовану на території смт.Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачці [PERSON], відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 12 червня 2016 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. На підставі викладеного, позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved