Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач Національна академія внутрішніх справ звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в розмірі 28563,28грн. Свої вимоги обґрунтовує тим що, 04.12.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір № Тр-52 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким він навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2007 року по 17.06.2011 року, у відповідності з підписаним договором відповідач [PERSON] у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 17.06.2011 № 462 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Тернопільській області. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України в Тернопільській області від 06.08.2013року № 166 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за власним бажанням (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання, а тому академія просить стягнути з відповідача затрачені на навчання кошти та судові витрати . Представник позивача Дідич О.А. в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступне. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 21.07.2007 року № 655 [PERSON] з 1 вересня 2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство». 04.12.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України в Тернопільській області та [PERSON] укладено договір № Тр-52 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Пунктами 3.1, 3.2 вищезазначеного договору передбачено, що дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв»язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин, через неуспішність, за порушення дисципліни. Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.4.1, п.4.2 договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Пунктом 4.4 передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення суми здійснюється в судовому порядку. Як встановлено судом та підтверджено довідкою про перерахунок фактичних витрат, пов»язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ, за період навчання з01.09.2007 року по 17.06.2011 року становить 28563,28грн. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. У відповідності із затвердженим статутом, НАВС є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» (Закон від 17.01.2002, який діяв на момент виникнення правовідносин), випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Наказом УМВС України в Тернопільській області від 06.08.2013 року № 166 о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС - за власним бажанням (до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Укладений з відповідачем договір № Тр-52 від 04.12.2007, зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі, за підставами п. 2.3.6. цього договору, відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання. Згідно із вимогами ч.1 статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, по закінченню навчання не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на службі в ОВС, звільнився за власним бажанням, чим порушив умови, укладеного між ним та позивачем договору. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, відповідно до вищенаведених норм законодавства та умов договору, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ коштів на його за навчання в розмірі 28563,28грн. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 285,63 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved