Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом, де прохає: -визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]; -зобов'язати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти [PERSON], [INFO] з реєстрації з належного їй приватного житлового господарства, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим у справі постановлене заочне рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його вілдсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] і постійно в ньому проживає. Зазначене домоволодіння належить їй на праві власності на підставі технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 22.10.1988 року. Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як визначено в ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Факт реєстрації відповідача у будинку в [ADDRESS], підтверджується довідкою Новосанжарського сектору УДМС в Полтавській області №37/1224 від 19.09.2015 року. Однак, згідно довідки №02-32/3135 та акту обстеження місця проживання № 02-32/136 від 21.04.2015 року Клюсівської сільської ради Новосанжарського району, [PERSON] ніколи за зазначеною адресою не проживав,де знаходиться в даний час їй не відомо. Факт реєстрації його в домоволодінні створює незручності позивачці, зокрема що стосується питань оформлення та отримання субсидій на комунальні послуги. Викладене свідчить про порушення законних прав позивачки з боку відповідача, а тому вона має право на захист свого права у спосіб і порядок, який сама вважає необхідним і достатнім, якщо це не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», покладає на особу обов'язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, чого відповідачем не зроблено до цього часу. Приймаючи рішення про задоволення позову частково, суд виходить із положень ст. 7 вищезгаданого Закону, де зазначено, що однією із підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Крім зазначеного вище, права власника житлового будинку (квартири) регламентовані також ст. ст. 150-155 ЖК України. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для відмови позивачці, як повноправному власнику домоволодіння, у вибраному нею способі захисту своїх законних прав та інтересів.

Outcome: partial