Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам в сумі 15921,48 грн., яка складається з суми основного боргу - 14056,27 грн., інфляційних втрат - 938,26 грн. та 3% річних в сумі 926,95 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв'язку з тим, що відповідач не сплачує квартирну плату та плату за надані комунальні послуги, станом на 01.03.2014 р. у нього утворилась заборгованість у сумі 14056,27 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у відсутність представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причину неявки, суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 від 17.01.2014 року № 114 власником квартири [ADDRESS], є [PERSON]. Відповідач фактично користується житлово-комунальними послугами. Згідно із рахунком заборгованості, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2007 року по 01.03.2014 року становить 14056,27 грн., втрати від інфляції за вказаний період становлять 938,26 грн., 3% річних 926,95 грн. (а. с. 7). Відповідно ч. 1 ст. 1 «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.66 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 1. ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з вставлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідача виник нормативно встановлений обов'язок споживача, передбачений ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за квартирну плату та комунальним послугам обґрунтовані та підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги, на підставі ст.. 615, 625 ЦК України, підлягають задоволенню і вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. Виходячи з викладеного, перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість наданих йому та несплачених ним житлово-комунальних послуг в розмірі 14056,27 грн., витрати від інфляції - 938,26 грн., 3% річних - 926,95 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved