Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду с дійсним позовом і в його обґрунтування вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.09.1984 року їй на праві особистої власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з господарсько-побутовими будівлями і спорудами. У вказаному будинку на теперішній час зареєстровані позивачка та її син [PERSON] Вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.11.2012 року відповідач був засуджений за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2, 289 ч.2 КК України до довічного позбавлення волі, таким чином з моменту затримання (з 11.06.2012 року) [PERSON] у вказаному будинку не мешкав. Реєстрація відповідача в будинку доставляє позивачці незручності, оскільки доводиться призводити зайві комунальні платежі, та позбавляє її права розпорядитися своїм майном за своїм розсудом. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування житловим будинком за адресою: Луганська область, [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. До початку розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги, а саме відмовилася від вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує. Відповідач був допитаний з приводу позовних вимог в порядку ч.6 ст.76 ЦПК України, позовні вимоги визнає. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності за договором купівлі-продажу від 20.09.1984 року, посвідченим державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори Василевською Н.П. та зареєстрованим за №1-4825. 10.05.1988 року право приватної власності на вказаний будинок за [PERSON] зареєстровано в Краснолуцькому міжрайонному БТІ в реєстровій книзі №37 за реєстровим №8688. Вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.11.2012 року [PERSON] засуджений за ст.ст.187 ч.4, ст.115 ч.2 п.1,п.4,п.6,п.12, ст.289 ч.2 КК України до довічного позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 11.06.2012 року. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Норми ст.405 ЦК України встановлюють, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. То ж [PERSON] більше року на зазначеній житловій площі не проживає, однак позивачка змушена нести за нього всі комунальні витрати, а також вона позбавлена можливості вільно розпорядитися своєю власністю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним позовні вимоги [PERSON] задовольнити, та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Луганська область, [ADDRESS].

Outcome: approved