Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь суми заборгованості за розпискою від 15.09.2011 року в розмірі 410762 грн., яка складається з наступного: 230100,00 сума основного боргу, 178496,59 грн. інфляційні; 21654,62 3% річних., а також витрати повязані зі сплатою судового збору. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не зявилася в матеріалах справи є її заява з проханням про розгляд справи у її відсутність та задоволенні заявлених вимог /а.с. 68/ Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про укладення договору, а саме оригінал розписки, як це передбачено чинним законодавством України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на наступних підставах. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході судового розгляду судом було визнано явку сторін по справі обовязковою та надання для огляду в судовому засіданні оригіналу розписки від 15.09.2011 року. Однак всупереч вимогам суду позивачка та її представник в судове засідання призначене на 07.07.2016 року не зявилися були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 65/ та повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 65/. Також на електронну адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника та задоволення позовних вимог /а.с. 68/. Крім того, оригіналу розписки від 15.09.2011 року суду також не було надано. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Однак, позивачка проігнорувала клопотання представника відповідача та вимоги суду щодо надання оригіналу розписки від 15.09.2011 року, чим позбавила суд можливості належним чином перевірити чи мали місце факти та обставини викладені в позовній заяві. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Таким чином, враховуючи відсутність оригіналу розписки в матеріалах справи, що позбавляє суд можливості зробити висновок про існування зазначеної розписки, та той факт, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою.

Outcome: dismissed