Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач Одеське відділення Українського благодійного фонду «Милосердя», в інтересах члена організації [PERSON] , звернулись до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення грошових коштів зі спадкоємця боржника, уточнивши та зменшивши свої позовні вимоги, відповідно до ст. ст. 1268,1281,1282 ЦК України, остаточно просить суд: стягнути з відповідача 248 878, 78 грн. та для забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку; звернути стягнення на майно спадкодавця, яке перейшло до спадкоємця [PERSON] в натурі на користь [PERSON] у розмірі 248 878,78грн. в рахунок погашення боргу [PERSON] , померлої у [INFO] році; стягнути з спадкоємця [PERSON] судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи, оплату судового збору у розмірі 5017,35 грн. на користь [PERSON] Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що [PERSON] , відповідно до договору грошових коштів зареєстрований в реєстрі за № 1782 від 28.04.2004 року на строк до 28.04.2008 року, передав [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що в еквіваленті становило на 28.04.2004 року 15986,40 грн. під 10 % річних. З 28.04.2004 року по теперішній час [PERSON] грошові кошти, що були запозичені, не повернула. Про смерть [PERSON] та прийняття спадщини [PERSON] дізнався від дочки [PERSON] , яка йому повідомила, що у вересні 2017 року через рішення суду № 495/8637/16-п, виданого 18.05.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, стала спадкоємцем всього майна своєї матері. Він, одразу ж в той же день усно пред`явив свої вимоги і претензію щодо сплати спадкоємцем [PERSON] суми боргу з урахуванням інфляції та річних процентів у строк до 30.09.2017 року, але до цього часу грошові кошти у сумі 3000 доларів США від спадкоємця [PERSON] , не надійшли. [PERSON] категорично відмовляється спілкуватися з кредитором. На телефонні дзвінки не відповідає. Вважає, що спадкоємець [PERSON] не хоче виконувати обов`язки спадкодавця. У нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти, дружина, брат інвалід дитинства, який постійно потребує коштовного лікування та батьки похилого віку, де батько теж є інвалідом ІІ групи. Його родина кожний день потребує уваги та забезпечення і тому ці кошти, які він позичив померлої йому вкрай потрібні для виховання своїх неповнолітніх дітей, на лікування брата та на догляд за батьками похилого віку. З вказаних вище підстав він і звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням у задоволенні позову відмовити, мотиви свої незгоди виклала у письмовому відзиві від 28.02.2018 року, відповідно до якого вказала, що договір позики між сторонами було укладено 28.04.2004 року. Строк виконання зобов`язання вказаний у договорі до 28.04.2008 року. Позичальник [PERSON] померла [INFO] . Будь-яких вимог до боржника [PERSON] за її життя [PERSON] не заявляв. Рішення, яке б набрало сили за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики позивач в суду не надав. З вказаного випливає, що позивач пропустив строк позовної давності, що передбачено ч.1 ст. 257 ЦК України, у зв`язку з чим підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, передбачені цією ж нормою закону. Більш того, Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 10.12.2015 року за заявами спадкоємців про прийняття спадщини на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року про визнання додаткового строку для прийняття спадщини справа № 49/5334/15-ц була відкрита спадкова справа № 543/2015. Лише згодом, у зв`язку із винесенням постанов нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, заочним рішенням Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2017 року у справі № 495/8637/16-ц задоволено позов [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності, факту прийняття спадщини і визнання права власності на земельні ділянки. Позивач не направляв до нотаріальної контори претензію кредитора після смерті боржника, у зв`язку із чим ним було пропущено строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідач наполягає, що позивачу було добре відомо про смерть боржника, а саме це вбачається з того, що позивач користувався земельною ділянкою спадкодавця, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] масив 5 ділянка [NUMBER] , що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва/. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також надавши свої письмові пояснення підтверджують факт того, що [PERSON] знав про смерть [PERSON] .. В той же час, позивач на час відкриття спадщини не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, що свідчить про пропуск встановлених законом строків для пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. 20.03.2018 року представником позивача були надані письмові пояснення стосовно відзиву відповідача, у яких зокрема вказано про таке. [PERSON] дізнався від доньки [PERSON] - [PERSON] про смерть її матері лише у вересні 2017 року. Стверджує, що він одразу в той же день усно пред`явив свої вимоги щодо сплати спадкоємцем [PERSON] суму боргу з урахуванням інфляції та річних процентів у строк до 30.09.2017 року, але до теперішнього часу грошові кошти у сумі 3000 доларів США від спадкоємця не надійшли. Вимогу про повернення позики в порядку ст. 1050 ЦК України було відправлено поштою 17.10.2018 року, на адресу відповідача щодо сплати [PERSON] суму боргу з урахуванням інфляції та річних процентів протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги. Таким чином, у сенсі розуміння ст. 261 ЦК України, оскільки позивач довідався про порушення свого права лише у вересня 2017 року, то строк позовної давності для нього не сплив. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного . Судом встановлено, що дійсно 28.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики серії ВВС №486057, відповідно до якого [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 15986 грн. 40 коп, що в еквіваленті складає 3000 доларів США, по курсу НБУ на 28.04.2004 року - 5,3288 за 1 долар США. Згідно п.3 Договору позики, позикодавець, тобто [PERSON] передає позичальникові - [PERSON] зазначену вище суму, а остання зобов`язується повернути таку ж суму та сплатити проценти за користування грішми. За весь час фактичного користування грішми позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю 10 % річних. Пунктом 4 Договору позики було передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві гроші у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцеві зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами згідно умов цього договору у строк до 28.04.2008 року. У відповідності до п.6 договору позики, якщо позичальник своєчасно не поверне грошей, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу, несплаті процентів за користування грошовими коштами та 3 % річних від простроченої суми. Вказаний договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Білгород-дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., та зареєстровано в реєстрі за № 1782. /л.с.23/. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Частиною 1 ст. 527, ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторонами не надано суду жодного належного письмового доказу про виконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] за договором позики в сумі 3000 доларів США. Статтею 610, ч. 1, ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с.73/. За життя їй, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] належала земельна ділянка площею 6,01 га в межах згідно з планом, що розташована на території Приморської сільської ради масив 5, ділянка [NUMBER] , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /л.с.74/. Матеріалами справи встановлено, що 21.09.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення у цивільній справі № 495/5334/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до якого визначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , додатковий строк на протязі трьох місяців для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . /л.с.75/ Задля повного та всебічного розгляду справи, та на підставі клопотання представника відповідача, 23.04.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було постановлено ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої витребувано від Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 54, наступні документи: належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] ; належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округа Одеської області Чухрай Тетяни Юріївни, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наступні документи: належним чином завірену копію Договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; документи, на підставі яких посвідчений Договір позики грошових коштів від 28.04.2004 року; належним чином завірену копію витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій за №178 щодо посвідчення Договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано Білгород-Дністровську районну державну нотаріальну контору Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 54, надати на адресу суду наступні документи: належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] ; належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] . Зобов`язано приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округа Одеської області Чухрай Тетяни Юріївни, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надати на адресу суду наступні документи: належним чином завірену копію Договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; документи, на підставі яких посвідчений Договір позики грошових коштів від 28.04.2004 року; належним чином завірену копію витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій за №178 щодо посвідчення Договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . /л.с.124-129/ Так, на підставі ухвали суду з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 543/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , а також копія заведеної спадкової справи № 544/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] . /л.с.162-184/. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини від 15.12.2015 року звернулись двоє осіб - її син [PERSON] /третя особа по справі/ та донька [PERSON] /відповідач по справі/. Заведенню спадкової справи передувало рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року по справі № 495/5334/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до якого визначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , додатковий строк на протязі трьох місяців для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . /л.с.165/ Постановами державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 18.12.2015 року відмовлено спадкоємцям до майна померлої [INFO] року [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у них оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме на земельну ділянку [NUMBER] масив № 5 на території Приморської с/р Білгород-Дністровського району Одеської області. /л.с.172-173/. Окрім того, з матеріалів спадкової справи № 543/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини від 15.12.2015 року звернулись двоє осіб - його син [PERSON] /третя особа по справі/ та донька [PERSON] /відповідач по справі/. Заведенню спадкової справи перебувало рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року по справі № 495/5334/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до якого визначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , додатковий строк на протязі трьох місяців для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . /л.с.176/ Постановами державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 18.12.2015 року відмовлено спадкоємцям до майна померлого [INFO] року [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у них оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме на земельну ділянку [NUMBER] масив № 5 на території Приморської с/р Білгород-Дністровського району Одеської області. /л.с.183-184/. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до виконкому Приморської сільської ради про встановлення факту належності, факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки, та 18.05.2017 року судом було винесено заочне рішення, відповідно до якого встановлено факт, що земельна ділянка площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3753 належала [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлено факт, що земельна ділянка площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3754 належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3754. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3754. Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3753. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка [NUMBER], масив №5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.11.2002 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2002 року №399/2002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3753. /л.с.76-77/. Враховуючи вищевказане, відповідач [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину до усього майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у своєму позові вказує, що про смерть боржника /позичальника [PERSON] / він дізнався лише у вересні 2017 року, коли дочка [PERSON] повідомила [PERSON] , що її матір померла у [INFO], а вона як її спадкоємиця за законом прийняла спадщину за рішенням суду від 18.05.2017 року. Відповідач як на одну з підстав для відмови у задоволенні позову вказала, що позивачем не надано суду жодного документа, який би надавав йому право звернутись в інтересах свого «члена», тобто [PERSON] З вказаним ствердженням суд погодитись не може, у зв`язку з наступним. Так, дійсно у відповідності до п. 2.7 Статуту, Одеське відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» може подавати в інтересах його члена позовні заяви та вести по довіреності справи у всіх судових закладах всіх юрисдикціях та інстанціях. /л.с.6-19/. Одеське відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» зареєстроване 14.12.1999 року у виконавчому комітеті Одеської міської ради, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 505269. /л.с.20/. У відповідності до Витягу з протоколу №3 загальних зборів від 01.08.2017 року, затвердженого головою Одеського відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» [PERSON] 17.10.2017 року, прийнято з 01.08.2017 року, згідно заяви [PERSON] в члени Одеського відділення Українського благодійного фонду сприяння і соціального захисту сімей загиблих у боротьбі зі злочинністю співробітників МВС та надання допомоги органам і підрозділам правоохоронних та силовим структурам «Милосердя», мешканця Білгород-Дністровського району Одеської області, який проживає за адресою: [ADDRESS] . /л.с.22/. Таким чином, та у відповідності до приєднаних до позовної заяви документів вбачається, що [PERSON] є головою Одеського відділення Українського благодійного фонду «Милосердя», на ім`я якої і надана позивачем довіреність від 17.10.2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 2835. /л.с.36/. Отже, існують усі правові підстави для звернення до суду з відповідним позовом керівником Одеського відділення Українського благодійного фонду сприяння і соціального захисту сімей загиблих у боротьбі зі злочинністю співробітників МВС та надання допомоги органам і підрозділам правоохоронних та силовим структурам «Милосердя» [PERSON] в інтересах члена відділення [PERSON] , що був прийнятий до нього 01.08.2017 року. Відповідач у своїх запереченнях вказувала, що договір позики був укладений у період перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] , всупереч цього дозвіл на його підписання останній не надавав. Судом на підставі ухвали про витребування доказів від 23.04.2018 року, були перевірені ці факти. Так, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00019748942 вбачається, що дійсно з 29.03.1969 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /л.с.95/. Згідно наданого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округа Одеської області Чухрай Тетяною Юріївною копії витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій за №178 щодо посвідчення Договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не вбачається нотаріально завіреного підпису на надання згоди щодо укладання відповідного договору [PERSON] Згідно ч.3 статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Разом з тим, ВСУ у своєму висновку, викладеному у постанові по справі № 6-17цс17 зазначив, що відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Частинами 1,2,3,4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла позичальник [PERSON] /актова запис про смерть № 14, свідоцтво про смерть серії [NUMBER]/. Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст.1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. У судовому засіданні встановлено, що зобов`язання, яке виникло між позивачем [PERSON] та [PERSON] не пов`язане з особою [PERSON] , а тому повинно входити до складу спадщини, яка залишилась після смерті останнього. У судовому засіданні також встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому, після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, для задоволення вимог кредитора необхідно вчинити наступні дії: спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора про відкриття спадщини / якщо їм відомо про його борги/; кредитор повинен звернутися до нотаріуса із заявою про отримання витягу/довідки зі спадкового реєстру; кредитор надсилає претензією протягом шести місяців від дня, коли він дізнався (або коли міг дізнатися) до спадкоємців, надіславши таку претензію нотаріусу та спадкоємцям; нотаріус зобов`язаний повідомити спадкоємців про надходження такої претензії; спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі незадоволення спадкоємцями претензій кредитора, останній у відповідності до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Отже, першочерговим для розв`язання даного спору є визначення моменту /дня/, коли кредитор дізнався (або коли міг дізнатися) про відкриття спадщини. Позивач у своєму позові вказує, що дізнався про смерть [PERSON] лише у вересні 2017 року. Проте, відповідач не погоджується з даним ствердженням позивача, та вказує, що про смерть її матері позивачу було достовірно відомо ще до вказаного строку, оскільки він використовував належну їй земельну ділянку, більш того був на похованні померлої [INFO] року [PERSON] Вказане підтверджують і свідки. Згідно письмового пояснення [PERSON] від 04.12.2017 року, він підтвердив, що [PERSON] дійсно користувався ділянкою [PERSON] , що знаходиться в масиві №5 ділянка [NUMBER] з 2004 року. /л.с.78-79/. Згідно письмового пояснення [PERSON] від 04.12.2017 року, він свідчить про те, що [PERSON] дійсно зверталась в 2004-2005 року до нього з проханням допомогти у вирішенні питання про отримання орендної плати за земельну ділянку у масиві №5 ділянка [NUMBER] , яку вона віддала в оренду [PERSON] без належного оформлення документів на оренду. [PERSON] з 2004 року користувався вказаною земельною ділянкою без виплати орендної плати [PERSON] . Він порекомендував звернутись [PERSON] з цим питанням до суду, але вона цього не зробила із-за відсутності коштів. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] він відповідав відмовою. /л.с.80-81/. Згідно письмового пояснення [PERSON] , вона свідчить, що була на похованні у квітні 2011 року [PERSON] , де бачила [PERSON] на його машині. /л.с.82-83/. Згідно письмового пояснення [PERSON] , вона зазначає,що [INFO] була присутня на цвинтарі, коли було поховання [PERSON] Серед односельців вона бачила [PERSON] /л.с.84-85/. В судовому засідання, що відбулось 27.02.2019 року були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факти, викладені ними у вище наданих письмових поясненнях. Відповідач у своїй заяві від 21.03.2019 року вказала, що інші свідки з`явитись не зможуть у судове засідання, оскільки з боку [PERSON] здійснюється тиск на них. Підтвердженням того є заява [PERSON] до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, у якій вона вказала, що 17.03.2018 року до її двору під`їхав [PERSON] та почав з`ясовувати стосунки, в ході розмови підвищив тон та почав її обзивати нецензурними словами. Вказане вона пов`язує із тим, що проходить свідком у цивільній справі за позовом Одеського відділення українського фонду «Милосердя» в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Тому, [PERSON] у своєму письмовому поясненні від 23.04.2018 року повідомив, що надавав повідомлення у стані алкогольного сп`яніння, те, що йому диктували, те він і писав. Однак, свідок [PERSON] не свідчив про інше, а тому його попередні пояснення не можуть бути розцінені як завідомо неправдиві. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл.87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл.89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. (ч.3 ст.1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Згідно спадкової справи за № 544/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON] , заведеної на підставі заяв спадкоємців 15.12.2015 року, встановлено, що [PERSON] не здійснено визначених законодавством дій, тобто не подано нотаріусу претензії до спадкоємців [PERSON] , померлої [INFO] року, які прийняли спадщину. Варто зауважити, що відповідачем було заявлено вимогу про застосування строків позовної давності, однак до даних правовідносин норми закону, на які посилається відповідач та позивач у його поясненнях на відзив не підлягають застосуванню, з наступних підстав. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики входять до складу спадщини, то умови договору позики щодо строку його повернення не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2018 року (справа 314-53цс18). В якості обґрунтування своїх вимог позивач посилається на письмову вимогу до [PERSON] про повернення позики від 17.10.2017 року та квитанцію за № 2/33 про надіслання листом вказаної вимоги на адресу відповідача. /л.с.154-156/. Однак, вказана вимога була скерована на адресу спадкоємця боржника по закінченню більш ніж 6 років після смерті боржника. Позивачем не повідомляється суду чому після настання обов`язку щодо сплати суми боргу, що обумовлена договором як 28.04.2008 року, він не звертався до боржника з вимогою виконання зобов`язань за договором позики. Варто зауважити, що ствердження позивача про те, що він дізнався про смерть боржника лише у вересні 2017 року не підтверджені та не підкріплені жодними об`єктивними доказами у справі. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Натомість відповідачем та допитаними в судовому засіданні свідками доведено факт того, що з моменту відкриття спадщини позивачу стало відомо про смерть [PERSON] . У Постанові ВСУ від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц, провадження № 61-14038св18, зокрема зазначається про таке: «Встановивши, що [PERSON] дізнався про відкриття спадщини у червні 2014 року, а вимогу до спадкоємця, яка прийняла спадщину, пред`явив у березні 2015 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання позивачем передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення місцевого суду, апеляційний суд припустився помилки у тлумаченні вищенаведеної норми матеріального права, яка пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Звернувшись 24 жовтня 2014 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] , [PERSON] мав можливість, в межах строку, передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України, скористатися своїм правом подати вимогу кредитора. Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються». З урахуванням вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, із застосуванням вимог чинного законодавства та правових висновків Верховного Суду України, визначившись із характером правовідносин, що виникли між сторонами по справі, виходячи з фактичних обставин справи, можна дійти висновку, що [PERSON] позбавлений права вимоги до спадкоємців [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема [PERSON] , оскільки маючи право надіслати претензію нотаріусу з часу заведення спадкової справи до майна [PERSON] , не чекаючи часу отримання спадкоємцями свідоцтв про прав на спадщину, [PERSON] не скористався своїм правом, у зв`язку із чим надіслав свою вимогу до [PERSON] лише 17.10.2017 року, вже після того як втратив право вказаної вимоги. Не довівши та не надавши суду жодного об`єктивного та належного доказу, що він був позбавлений можливості виконати вимоги визначені нормами чинного законодавства щодо пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника у строк, передбачений нормами ст. 1281 ЦК України, позовні вимоги Одеського відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» в інтересах члена організації [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] про стягнення грошових коштів зі спадкоємця боржника задоволенні бути не можуть. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача також не підлягають задоволенню його вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи, оплату судового збору у розмірі 5017,35 грн.

Outcome: dismissed