Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом і просила визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОБУДМАТЕРІАЛИ» (ідентифікаційний код 32113871) та директором товариства [PERSON] на підставі ст. 38 Кодексу Законів про Працю України. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на наступне. Позивач займала посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобудматеріали» (Відповідача) з 24 жовтня 2002 року, на яку вона була призначена на підставі Протоколу № 02 та Наказу № 1-а від 24 жовтня 2002 року, вирішивши припинити свою трудову діяльність на вказаній посаді, позивачка 20.04.2016 подала заяву про звільнення з посади за власним бажанням, в якій просила звільнити її з 16 травня 2016 року. Оскільки звільнення директора віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників, які складаються з позивачата Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Готель-Груп» (ідентифікаційний код 04012448 ), позивачем було вжито заходи для організації проведення таких зборів шляхом направлення повідомлення іншому учаснику товариства ТОВ «Євро-Готель-Груп». Проте, загальні збори, призначені на не відбулися у зв'язку із відсутністю кворуму через неявку іншого учасника. Виходячи з вищенаведеного, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про сила його задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобудматеріали» 24 жовтня 2002 року, на посаду директора товариства обрано [PERSON].(а.с. 9). 24.10.2002 було видано наказ № 1-а про призначення директора, відповідно до якого [PERSON] приступила до виконання обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобудматеріали» (а.с. 10). 20.04.2016 позивачем було складено заяву, адресовану засновникам товариства із проханням про звільнення з посади директора за власним бажанням з 16.05.2016 (а.с. 11). Для виключення даних відомостей про директора з ЄДР, згідно п. 4, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», потрібно надати Протокол Загальних зборів учасників товариства. Як вбачається з матеріалів справи, учасниками (засновниками) ТОВ «Екобудматеріали» , які відповідно і входять до складу Загальних зборів учасників, є2 (дві) особи: [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Готель-Груп» (ідентифікаційний код 04012448). Встановлено, що заяву про звільнення за власним бажанням позивач направила на адресу іншого учасника - ТОВ «Євро-Готель-Груп», а саме: на юридичну адресу - м. Харків, вул. Достоєвського, 5 ; на поштову адресу - м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 31, однак за першою адресою листа не отримали, і він повернувся назад позивачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання на пошті (а.с. 14, 15), за другою адресою листа отримано 28 квітня 2016 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення (а.с. 17, 18), однак ТОВ «Євро-Готель-Груп» відповіді не надали. Встановлено, що позивач володіє лише 60% голосів, а ТОВ «Євро-Готель-Груп» - 40%, а відповідно до п. 9.1.3. Статуту Відповідача: «Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів», тому загальні збори учасників не були проведеними через відсутність кворуму. Змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. ст. 58,60-62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Проте, як встановлено судом, учасники товариства не провели загальних зборів товариства та заяву позивача про звільнення з посади директора не розглянули. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Оскільки відповідачем порушено право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, питання звільнення директора товариства вирішується загальними зборами учасників у встановленому законом порядку, то позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є визнання припиненими трудових відносин між сторонами. Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved