Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачка у липні 2018 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року. Однак спільне життя у них не склалось, так як між ними не має взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, у зв`язку з чим виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Уже вісім місяців вони проживають окремо. Більше того, у неї є обґрунтоване побоювання перебувати із відповідачем наодинці в одному приміщенні, оскільки його відношення до неї не відповідає моральним засадам суспільства і загрожує її здоров`ю та безпеці. Між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного, чому їх сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За наведених обставин, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалося, відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, під час яких наносив позивачці побої, чому 7 листопада 2017 року вони розійшлися і з того часу проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначили, що позивачка втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними не можливе. Просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що дійсно між ним і позивачкою виникали сварки, під час яких він лише в цілях самооборони наносив їй побої. У листопаді 2017 року вони з позивачкою розійшлися і з того часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, однак він любить позивачку і хоче зберегти їхню сім`ю. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 квітня 2010 року /а.с.7 /. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з листопада 2017 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved