Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити останню батьківських прав щодо малолітніх дітей, мотивуючи вимогу тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дітей материнської турботи та піклування, не цікавиться їх здоров`ям та потребами, матеріально не забезпечує, а також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди будуть влаштовані діти. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву, згідно з якою просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення, не надала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив таке. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , актовий запис №65 від 26.12.2014, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 26.12.2014 /а.с.10/. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11.03.2019 №00022308785 відомості про батька в актовому записі №65 від 26.12.2014 про народження [INFO] [PERSON] записано у порядку ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері /а.с.11/. Також відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , актовий запис №41 від 15.07.2011, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 15.07.2011 /а.с.12/. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11.03.2019 №00022308706 відомості про батька в актовому записі №41 від 15.07.2011 про народження [INFO] [PERSON] записано у порядку ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері /а.с.13/. З висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, який підписано головою Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області 19.08.2019 за №01-43/266, з`ясовано, що [PERSON] є матір`ю-одиначкою малолітніх [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дітей батьківської турботи та піклування, не цікавиться їх здоров`ям та потребами, матеріально дітей не забезпечує (олягом, взуттям відповідно до сезону, гігієнічними засобами, шкільним приладдям тощо). Малолітній [PERSON] майже з народження проживає в родині бабусі [PERSON] , малолітня [PERSON] переіодично проживає в родині бабусі [PERSON] ; з метою подальшого утримання та виховання онуків [PERSON] має намір оформити опіку над дітьми. На підставі вищевикладеного районна комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с.6-8/. Згідно з копією характеристики, наданої Середино-Будським ДНЗ ясла-садок №1 «Ромашка», [PERSON] , [INFO] , відвідує даний дитячий заклад з 2016 року, вихованням дитини більш займається бабуся [PERSON] , яка цікавиться життям онуки у дитячому садку, відвідує батьківські збори, заходи закладу, вчасно приводить та забирає дитину. За два роки перебування дитини у закладі мати [PERSON] всього два місяці займалася вихованням дитини, але майже не проявляла інтересу до життя дитини в садку, не відвідувала батьківських зборів, дитячих свят, невчасно вносила оплату за харчування дитини, неодноразово порушувала режим дня дитини: пізно лягала спати, зі слів матері багато часу проводила у телефоні, іноді без причин не відвідувала садок; мати не належним чином виконує свої обов`язки /а.с.16/. Згідно з копією висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданого Середино-Будською ЦРЛ 29.07.2019, [PERSON] , [INFO] , здорова /а.с.15/. Згідно з копією характеристики від 18.02.2019 №36, виданої Середино-Будською ЗОШ І-ІІІ ступенів Середино-Будської районної ради Сумської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у школі з 01.09.2017, потребує індивідуального підходу, виховується бабусею [PERSON] , яка приділяє значну увагу вихованню дитини та створенню належних житлово-побутових умов, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори; для подальшого розвитку цього учня потрібно приділяти багато уваги формуванню таких рис як упевненість у власних силах, рішучість, цілеспрямованість /а.с.17/. Згідно з копією висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданого Середино-Будською ЦРЛ 29.07.2019, [PERSON] , [INFO] , здоров /а.с.14/. З копії акта обстеження умов проживання від 29.07.2019 встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] , її онуком підопічним [PERSON] та співмешканцем [PERSON] ; умови проживання задовільні; фактично утриманням та вихованням дітей займається бабуся [PERSON] , мати дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків /а.с.23/. З копії акта обстеження умов проживання від 19.07.2019 встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , її співмешканцем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] ; умови проживання незадовільні; відносини в родині конфліктні, взаєморозуміння між членами сім`ї немає, постійні сварки між [PERSON] та [PERSON] ; матері дитини [PERSON] були надані рекомендації щодо працевлаштування та облаштування приміщення, встановлені терміни, необхідно було з`явитися до соціальної служби 22.07.2019 (не з`явилася) /а.с.24/. Щодо характеристики [PERSON] суд враховує таке. Згідно з копією довідки Середино-Будської ЦРЛ від 13.02.2019 №02-08/2-2.1.1./266 [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с.18/. Згідно з копією Середино-Будської районної філії Сумського обласного центру зайнятості від 13.02.2019 №01-05/33 [PERSON] станом на 13.02.2019 на обліку як безробітня не знаходиться /а.с.19/. З копії довідки-характеристики від 15.02.2019 №02-14/226, виданої Середино-Будською міською радою Сумської області, [PERSON] характеризується незадовільно, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності /а.с.20/. Відповідно до копії листа Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області від 15.02.2019 №732 [PERSON] 27.09.2018 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника поліції) та 29.09.2018 за ст.184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей) /а.с.21/. У матеріалах справи міститься також копія заяви [PERSON] від 25.08.2019 на ім`я начальника служби у справах дітей, що вона згодна з позбавленням її батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.22/. У ст.8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 9-10 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок вкомісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, який підписано головою Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області 19.08.2019 за №01-43/266, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей підтверджується також аналізом зібраних позивачем письмових доказів, які повно, всебічно та неупереджено досліджено судом. Як вже наголошувалося раніше в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.3 ст.164 СК України мати, батько можут бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своїх дітей не займається і ухиляється від своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню, не спілкується з ними і не проявляє турботи, материнської любові, тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно обох малолітніх дітей. Також згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд виходить з такого. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходів її матері, батька. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди будуть влаштовані діти. Згідно з вимогами чинного законодавства, що регулює відносини щодо утримання батьками двох дітей розумним та справедливим визначається стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку та доходів того з батьків, з ким дитина не проживає, а тому суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди будуть влаштовані діти, до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позовна вимога про позбавлення батьківських прав та позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, загальна сума якого становить 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved