Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], площею 0,0618га, кадастровий номер: [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі, на вищевказане майно. Інших спадкоємців крім позивачки немає. У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку постановою державного нотаріуса від 25 лютого 2016 року їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. У зв'язку з цим, з метою захисту спадкових прав, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на об'єкт нерухомості в порядку спадкування за законом. Представник позивачки надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Від представника Маріупольської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та вирішення спору на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Авдіївка Ясинуватського району Донецької області, є донькою [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Авдіївською міською радою Донецької області 05 липня 1972 року; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON], серії [NUMBER], виданим 20 лютого 1993 року міським РАЦС міста Авдіївка Донецької області. 14 грудня 2000 року мати позивачки [PERSON] уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбала в останніх у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], площею 0,0618га. Угода була засвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. та зареєстрована в реєстрі за №4273. Однак право власності на набуту за договором землю за [PERSON] не було зареєстроване. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] рішенням виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів від 18.02.1998 року за №53/10 [PERSON] та [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0618га, розташовану по [ADDRESS]. Так, згідно з витягом НB-1401755372015 від 13.11.2015 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], зареєстроване за останніми. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 09 грудня 2002 року було видане свідоцтво про смерть Серії [NUMBER]. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], у зв'язку з чим Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23 грудня 2014 року було здійснено актовий запис №2481 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Із матеріалів спадкової справи №97/2015 щодо майна [PERSON] вбачається, що після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. 25 грудня 2015 року держаним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Матвєєвою Н.В. позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на даний об'єкт нерухомості, відомості зареєстровано в реєстрі за №9-1014. Вказане спадкове майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 14 грудня 2000 року за реєстровим №4271, зареєстрованого в Маріупольському БТІ 18 грудня 2000 року, належало [PERSON], дружині спадкодавця, спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Також після смерті останнього залишилася земельна ділянка для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], площею 0,0618га, кадастровий номер: [NUMBER], права на яку не було оформлено померлим. З огляду на це, при зверненні позивачки до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, постановою державного нотаріуса від 25 лютого 2016 року №358/02-31 їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки за перевіреною інформацією відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на набуту за договором купівлі-продажу земельну ділянку за [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно зі ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пункт 10 вказаної Постанови передбачає, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивачки законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України,

Outcome: approved