Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

\~ Позивач КП « ЖЕО № 2 » ПМР звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугами підприємства по утриманню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту будинку, споруд та прибудинкових територій згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом, а тому зобов`язані\~ оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань за період з 01.11.2015 року по 30.11.2020 року утворилась заборгованість у сумі \~5156,49 грн. Ухвалою суду від 16.01.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача КП «ЖЕО № 2» ПМР Ємець В.М. позов підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але попередньо надала суду заяву, в якій просила суд слухати справу у її відсутності. Проти задоволення позову заперечує, просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON] . Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 16.03.2012 року визначено КП «ЖЕО № 2» балансоутримувачем житлових будинків і споруд і прибудинкових територій, які належать територіальній громаді міста. Послуги надавались відповідачу згідно договору №076908 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В зв`язку з тим, що відповідач не сплачувала за житлово-комунальні послуги, позивач змушений був звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.11.2020 року у розмірі 4375,06 грн. З квитанції №04-9423/47/с від 04.02.2021 року вбачається, що [PERSON] сплатила заборгованість в сумі 3644 грн., за період з грудня 2017 року по грудень 2020 року. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, оскільки позивачем не надано розрахунок заборгованості, а відповідач просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, а також те, що відповідачем сплачена заборгованість за житлово0комунальні послуги, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості в сумі 4375 грн. 06 коп. необхідно відмовити. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)\~ вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Оскільки відповідачем сплачено заборгованість під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції в сумі 544,34 гривень та 3% річних в сумі 237,10 гривень. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1051 грн.

Outcome: partial