Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 237-240), просить визнати за нею право власності та виділити в натурі ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: с-ще Усатове Біляївського району Одеської області вул. Виноградна, 25; визнати за нею право власності на ? частину об»єкту незавершеного будівництва за цією ж адресою, а також зобов»язати відповідача не перешкоджати їй у користуванні ? частиною вказаної земельної ділянки та об»єкта незавершеного будівництва. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання у шлюбі вони придбали земельну ділянку за адресою: с-ще Усатове Біляївського району Одеської області вул. Виноградна, 25, згідно договору купівлі-продажу. На вказаній земельній ділянці вони розпочали будівництво житлового будинку, готовність якого складає 100%. Але будинок не зданий в експлуатацію, а тому право власності в установленому законом порядку не зареєстровано. Відповідач перешкоджає їй у користуванні вказаним житловим будинком, не пускає її в будинок. Крім того, відповідач навмисно не вводить будинок в експлуатацію, аби уникнути його поділу. У зв»язку з викладеним вона звернулася до суду з позовом. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, уточнивши який (а.с. 56, 61) просить земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Виноградна, 25 с-ще Усатове Біляївського району Одеської області, визнати його особистою приватною власністю. Свої вимоги мотивує тим, що земельна ділянка, розташована за адресою: с-ще Усатове Біляївського району Одеської області вул. Виноградна, 25 та будівельні матеріали, які були використані для будівництва житлового будинку, були придбані його матір»ю - [PERSON], на підтвердження чого у неї зберігаються вказані документи. Вважає, що земельна ділянка є його особистою приватною власністю, у зв»язку з чим звернувся до суду із зустрічним позовом. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні первісного позову наполягав, зустрічний позов не визнав, при цьому пояснив, що за час перебування у шлюбі сторони придбали земельну ділянку, на якій збудували житловий будинок, готовність якого складає 100%, але відповідач не вводить його в експлуатацію, аби уникнути його розподілу. Вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки земельна ділянка була придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнав, на задоволенні зустрічного позову наполягав. При цьому пояснив, що земельна ділянка була придбана за кошти матері [PERSON], будівельні матеріали були придбані також за кошти його матері, а тому вважає, що підстав для задоволення первісного позову немає. Після перерви представник відповідача до судового засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що первісна позовна заява підлягає частковому задоволенню, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст. 60 СК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2004 року, згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 6). 18 серпня 2005 року був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5121084200:04:001:0095, розташовану за адресою: вул. Виноградна, 25 с-ще Усатове Біляївського району Одеської області, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 41). На підставі вказаного договору купівлі-продажу 11.11.2011 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ №261669 (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд при вирішенні спору між подружжям про майно має встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статі 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На вказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок, який не завершений будівництвом, він не введений в експлуатацію. Відповідно до висновку про готовність до експлуатації, технічної можливості і умов поділу житлового будинку (а.с. 148-187), результати обстеження, з урахуванням аналізу основних параметрів і характеристик вказаного об»єкту будівництва, а також його загального технічного стану свідчать про ступінь готовності основних будівельних конструкцій і елементів, що складають 100% і це дає підставу характеризувати його як об»єкт завершеного будівництва. Отже, за позовом одного з подружжя, які спільно будували будинок, суд має право визнати такий будинок спільною сумісною власністю подружжя, визначивши частку у праві власності на такий будинок. Наведене узгоджується із правовим висновком, який зробив Верховний Суд України на засіданні 07 вересня 2016 року при розгляді справи № 6-47цс16,\~предметом якої був спір про поділ між подружжям незавершеного будівництвом будинку.\~При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що об»єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об»єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об»єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Також Верховний Суд України вказав про правильність рішення суду першої інстанції, який урахувавши ті обставини, що спірний обєкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об»єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено, але право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спірного об»єкта незавершеного будівництва. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15. Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У судовому засіданні було встановлено ту обставину, що земельна ділянка придбана сторонами за час шлюбу, за спільні кошти, а тому наявні підстави для визнання за позивачкою за первісним позовом [PERSON] права власності на ? її частину. Крім того, суд вважає доведеною у судовому засіданні ту обставину, що незавершений будівництвом житловий будинок був збудований за час перебування у шлюбі, будівельні матеріали були придбані також сторонами, на підтвердження чого наявні квитанції, крім того, готовність вказаного житлового будинку складає 100 %, а тому суд вважає, що первісний позов також підлягає задоволенню в частині визнання за позивачкою [PERSON] права власності на ? частину незавершеного будівництва. Натомість відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не довів, що земельна ділянка була придбана за кошти його матері, а тому підстав для задоволення зустрічного позову і визнання спірної земельної ділянки об»єктом його особистої приватної власності суд не знаходить. Первісна позовна заява в частині зобов»язання відповідача [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні ? частиною земельної ділянки та об»єкта незавершеного будівництва задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою за первісним позовом не доведено, що відповідач чинить будь-які перешкоди, жодного підтвердження вказаної обставини в матеріалах справи немає. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1487,20 грн., оскільки витрати на проведення експертизи не підтверджені.

Outcome: partial