Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, мотивуючи тим, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 035217 від 20 травня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 7.66 га, яка розташована на території Атманайської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно із договором оренди землі, від 09 квітня 2008 року земельна ділянка була передана в оренду ПП [PERSON] Відповідно до умов договору позивач передав в оренду відповідачеві земельну ділянку розміром 7.66 га., строком на 10 років. П. 4.1 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата розрахована на 1 рік за загальну площу і становить - 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 1002,12 грн., в тому числі прибутковий податок з громадян та інші податки розраховані до чинного законодавства. Згідно з п.4.2 обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, а п.4.3 передбачено, що орендна плата вноситься в строк до 15 жовтня кожного відповідного року. З моменту укладання договору Відповідач систематично порушує умови договору, чинне законодавство та права і інтереси [PERSON] Так, в порушення умов п.п. 4.1, 4.3 Договору, Відповідач не провів розрахунок по сплаті орендної плати за 2014, 2015 роки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 2004 грн. За таких обставин саме відповідач систематично допускає порушення взятих на себе зобов'язань, які передбачені п.9.4 договору «своєчасно вносити орендну плату». На неодноразові вимоги до відповідача провести розрахунок орендної плати останній ухилявся, та не виконував свої зобов'язання. Позивачка вважає, що відповідно до чинного законодавства та умов договору орендодавець має право, а не обов'язок вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Так, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Тобто, зазначене право орендодавця кореспондується з обов'язком орендаря щодо своєчасного внесення орендної плати. Крім того, з моменту укладання договору - тобто з 2008 року по 2015 рік - відповідач не виконує умови п. 4.1 договору, а саме в частині сплати прибуткового податку з громадян до бюджету України. Відповідач систематично допускає порушення п.9.4 договору, яким передбачені обов'язки відповідача, а саме - виконувати інші обов'язки відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства, а саме порушує норми передбачені Податковим кодексом України, згідно якого ст. 164 передбачено, що «Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду». При цьому, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. За таких обставин відповідач будучи податковим агентом систематично порушував норми чинного законодавства та умов договору оренди земельної ділянки, а саме повинен був сплачувати до бюджету прибутковий податок при сплаті орендної плати. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 197ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, враховуючи думку сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 035217 від 20 травня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 7.66 га, яка розташована на території Атманайської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно із договором оренди землі, від 09 квітня 2008 року земельна ділянка була передана в оренду ПП [PERSON] Відповідно до умов договору позивач передав в оренду відповідачеві земельну ділянку розміром 7.66 га., строком на 10 років. П. 4.1 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата розрахована на 1 рік за загальну площу і становить - 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 1002,12 грн., в тому числі прибутковий податок з громадян та інші податки розраховані до чинного законодавства. Згідно з п.4.2 обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, а п.4.3 передбачено, що орендна плата вноситься в строк до 15 жовтня кожного відповідного року. З моменту укладання договору Відповідач систематично порушує умови договору, чинне законодавство та права і інтереси [PERSON] Так, в порушення умов п.п. 4.1, 4.3 Договору, Відповідач не провів розрахунок по сплаті орендної плати за 2014, 2015 роки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 2004 грн. За таких обставин саме відповідач систематично допускає порушення взятих на себе зобов'язань, які передбачені п.9.4 договору «своєчасно вносити орендну плату». На неодноразові вимоги до відповідача провести розрахунок орендної плати останній ухилявся, та не виконував свої зобов'язання. Позивачка вважає, що відповідно до чинного законодавства та умов договору орендодавець має право, а не обов'язок вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Так, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Тобто, зазначене право орендодавця кореспондується з обов'язком орендаря щодо своєчасного внесення орендної плати. Крім того, з моменту укладання договору - тобто з 2008 року по 2015 рік - відповідач не виконує умови п. 4.1 договору, а саме в частині сплати прибуткового податку з громадян до бюджету України. Відповідач систематично допускає порушення п.9.4 договору, яким передбачені обов'язки відповідача, а саме - виконувати інші обов'язки відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства, а саме порушує норми передбачені Податковим кодексом України, згідно якого ст. 164 передбачено, що «Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду». При цьому, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. За таких обставин відповідач будучи податковим агентом систематично порушував норми чинного законодавства та умов договору оренди земельної ділянки, а саме повинен був сплачувати до бюджету прибутковий податок при сплаті орендної плати. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Outcome: approved