Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини, в обгрунтування якого зазначила наступне. З 1997 року вони з відповідачем проживали однією сім*єю, [INFO] у них народилась донька [PERSON]. 10 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області був зареєстрований шлюб з відповідачем, актовий запис №07. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння у ведені спільного господарства і вихованні дитини, наприкінці 2012 року вони з чоловіком перестали проживати разом. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереженя шлюбу неможливі, просить розірвати шлюб. Крім того, позивачка вказує, що донька проживає разом з нею, домовленості з відповідачем щодо утримання доньки не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 480 грн. Судові витрат також просить покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала позов, наполягала на його задоволенні, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу і стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Також пояснив, що він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, заробляє випадковими заробітками, не може визначити доход, який отримує. Він не є інвалідом, хронічних захворювань не має, осіб, яких він повинен утримувати відповідно до закону, на утриманні не має, у нього також не має майна, від використання якого він може одержувати доход. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №07. Між сторонами припинені шлюбні відносини наприкінці 2012 року через втрату почуттів любові і поваги. Заходів для відновлення сімейних стосунків сторони не вживають, мешкають окремо. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам позивача. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка в теперішній час мешкає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від дитини та не приймає участі в її утриманні. Відповідач інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, не має. Він офіційно ніде не працює, має випадкові заробітки, тобто постійного заробітку (доходу) не має, тому важко визначити загальний розмір доходів. З урахуванням цих обставин, того, що сторони досягли домовленості щодо визначення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі - 480 грн., суд вважає, що відповідач зобов*язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 480 грн. щомісяця, починаючи від дня пред*явлення позову, тобто з 07.02.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про сятгнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved