Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач - Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Сигнал-2» (далі кооператив) звернувся з дійсним позовом до суду, та уточнивши його остаточно просить стягнути з відповідачки заборгованість по сплаті членських внесків в розмірі 1132 грн. 14 коп. та пеню за несвоєчасну сплату цих внесків в сумі 1003 грн. 41 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є членом кооперативу та зобов'язана сплачувати до початку нового року членські внески, які встановлені загальними зборами членів кооперативу. Але свої обов'язки не виконує та допустила заборгованість за сплату членських внесків за 2010 рік в сумі 200 грн., за 2011 рік в сумі 300 грн., за 2012 рік в сумі 311 грн. 27 коп. та за 2013 рік в сумі 350 грн. Статутом кооперативу передбачено, що за несвоєчасну сплату членських внесків члени кооперативу повинні сплатити пеню в розмірі 0,1% за кожен день просрочки від суми внеску. Позивачка за 2009 рік оплату провела 17.01.2010 року, тому розмір пені за вказаний час склав 73 грн., за 2010 рік не проведена оплата за 1430 днів, тому сума пені складає 286 грн., за 2011 рік не проведена оплата за 1065 днів, тому сума пені складає 319 грн. 50 коп., за 2012 рік не проведена оплата за 700 днів, тому сума пені складає 217 грн. 70 коп., за 2013 рік не проведена оплата за 365 днів, тому сума пені складає 127 грн. 75 коп. В судовому засіданні представники позивача підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представник позовні вимоги визнали частково та пояснили, що дійсно за 2009 рік на кілька днів було прострочено сплату членських внесків, оплачено було 17.01.2010 року, але позивач невірно нарахував розмір пені, тому відповідачка відмовилась його сплачувати. В подальшому в грудні 2010 року позивач відмовився прийняти від неї членські внески за 2010 рік, бо вимагав оплатити нараховану ним пеню за 2009 рік, тому вона і не стала сплачувати членські внески із-за неправомірних дій самого позивача. Просить врахувати, що розмір пені, яких нарахував відповідач невірний, та застосувати строк позовної давнини на вимоги про стягнення пені. Вислухавши думку сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] є членом кооперативу та відповідно до п. 5.5. Статуту кооперативу зобов'язана своєчасно здійснювати оплату річних та цільових внесків, встановлених загальними зборами (ар.с.4). Але, відповідачка в порушення вказаних вимог з 2010 року не сплачує встановлені загальними зборами кооперативу (ар.с.18-19) вказані внески. За 2010 рік нею не було сплачено 200 грн., за 2011 рік - 300 грн., за 2012 рік - 311 грн. 27 коп., за 2013 рік - 350 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов'язок сплачувати внески покладені на відповідачку відповідно до умов Статуту кооперативу, тому згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, отже сума заборгованості по несплаченим внескам підлягає примусовому стягненню з відповідачки. Враховуючи, що заборгованість за 2013 рік по внескам на день розгляду справи 21.01.2014 року відповідачка також не сплатила і закінчився кінцевий термін для його сплати 31.12.2013 року, то суд вважає, що і вказану заборгованість також необхідно стягнути з відповідачки в примусовому порядку на захист прав позивача,бо він просив в уточнених вимогах стягнути заборгованість зі станом на 01.01.2014 року, а загальна сума заборгованості по внескам складає 1161 грн. 27 коп., яка підлягає стягненню. В цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. П. 5.6. Статуту кооперативу передбачено, що член кооперативу за невиконання вимог дійсного Статуту та своїх обов'язків несе відповідальність у наступному виді:- за невнесення на протязі року членських, цільових, вступних внесків з січня нового року - брати пеню у розмірі 0,1% за кожен день просрочки від суми внеску за всі роки боргу по членським та цільовим внескам( ар.с 11). Вказаний п. Статуту передбачає, що член кооперативу несе відповідальність за несплату внесків за поточний рік і така відповідальність починається з 01 січня наступного року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже вимоги про стягнення пені з відповідачки за невиконання зобов'язання про сплату пайових внесків засновані на законі, однак сума пені, яку просить стягнути позивач не відповідає наданим розрахункам. Позивач в своїх розрахунках просив стягнути з відповідачки пеню спочатку до наданого до позовної заяви розрахунку з 2009 року в сумі 1003 грн. 41 коп., а потім в розмірі 976 грн. 29 коп. відповідно до уточненого розрахунку, який було надано в судовому засіданні. Відповідачка та її представник надали в судовому засіданні свій розрахунок заборгованості по пені, який складає 474 грн. 88 коп. Суд перевіривши вказані розрахунки сторін приходить до висновку, що не один з них неможливо прийняти до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам, встановленими Статутом та невірно пораховані. Перший розрахунок позивача стосувався нарахування пені за попередні роки, по яким не наступало право вимоги цієї пені,а в уточненому розрахунку невірно встановлено кількість прострочених днів. В наданому відповідачкою та її представником розрахунку також невірно пораховані дні несплати заборгованості. При таких обставинах, суд не приймає до уваги вказані розрахунки, але вважає за можливе самостійно зробити розрахунок пені за невиконання зобов'язання. Отже, за 2009 рік відповідачка повинна була сплатити встановлений рішенням загальних зборів внесок до 31.12.2009 року, але вона його сплатила тільки 17.01.2010 року, отже просрочила сплату на 17 днів, тому розмір пені становить (200 грн. х 0,1% х 17 днів ) 3 грн. 40 коп. Тому суд вважає, що позивач невірно встановив розмір пені в сумі 73 грн., бо вона завищена безпідставно. За 2010 рік відповідачка повинна була сплатити встановлений рішенням загальних зборів внесок до 31.12.2010 року, але вона його взагалі не сплатила, отже просрочила сплату заборгованості в розмірі 200 грн., тому повинна сплатити пеню, яку позивач в уточнених вимогах просив стягнути зі станом на 01.01.2014 рік та розмір цієї пені за три роки складає за 1096 днів суму (200 грн. х 0,1% х 1096 днів) 219 грн. 20 коп. За 2011 рік відповідачка повинна була сплатити встановлений рішенням загальних зборів внесок до 31.12.2011 року, але вона його взагалі не сплатила, отже прострочила сплату заборгованості в розмірі 300 грн., тому повинна сплатити пеню, яку позивач в уточнених вимогах просив стягнути зі станом на 01.01.2014 року та розмір цієї пені за два роки складає за 731 день суму(300 грн. х 0,1% х 731 день) 219 грн. 30 коп. За 2012 рік відповідачка повинна була сплатити встановлений рішенням загальних зборів внесок до 31.12.2012 року, але вона його взагалі не сплатила, отже прострочила сплату заборгованості в розмірі 311 грн.27 коп., тому повинна сплатити пеню, яку позивач в уточнених вимогах просив стягнути зі станом на 01.01.2014 року та розмір цієї пені за рік складає 365 днів суму (311грн. 27 коп. х 0,1% х 365 днів) 113 грн. 61 коп. За 2013 рік відповідачка повинна була сплатити встановлений рішенням загальних зборів внесок до 31.12.2013 року, але вона його не сплатила, отже прострочила сплату заборгованості в розмірі 350 грн., але пені зі станом на 01.01.2014 року тобто на уточнений позивачем строк не існує, бо вона починається рахуватися тільки з 01.01.2014 року. Тому за цей рік у стягненні пені зі станом на 01.01.2014 р. варто відмовити. Відповідачка та її представник зробили заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені) встановлюється спеціальна скорочена позовна давність в один рік. Позивач звернувся про стягнення пені з відповідачки за період з 01.01.2010 року по 01.01.2014 року, та позовна заява до суду надійшла 06.12.2013 року. В судовому засіданні не було встановлено ніяких поважних причин пропущення позивачем позовної давності про стягнення пені з 01.01.2010 року до 06.12.2012 року. Отже, судовому захисту підлягають вимоги про стягнення з відповідачки пені тільки в межах одного року, що становить за період з 06.12.2012 року по 01.01.2014 року( 391 день) за несплату внесків за 2010 рік в сумі 200 грн.- 78 грн. 20 коп.; за несплату внесків за 2011 рік в сумі 300 грн.-117 грн. 30 коп.; за несплату внесків за 2012 рік в сумі 311 грн. 27 коп. - 121 грн. 70 коп., а всього 317 грн. 20 коп., які і підлягають примусовому стягненню з відповідачки, а в задоволенні вимог про стягнення пені за попередній строк варто відмовити за спливом позовної давності, тому в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про неправомірність дій позивача в тій частині, що він відмовився прийняти у неї членські внески за 2010 рік, бо неправомірність дій голови кооперативу не була встановлена судовим рішенням або іншим процесуальним документом та при цьому суд враховує, що відповідачка мала і інші можливості для сплати таких внесків( наприклад шляхом перерахування коштів поштовим відправленням), але таку можливість не використовувала. Тому пояснення свідка [PERSON], яка підтвердила, що в грудні 2010 року вона біля правління кооперативу чула, як голова кооперативу відмовлявся прийняти від відповідачки внески без сплати пені до уваги не приймаються як доказ неправомірності дій позивача. При таких обставинах суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в сумі 229 грн. 40 коп., а зайве сплачений судовий збір в такому ж розмірі підлягає поверненню позивачу на підставі ст. 7 Закону України « Про судовий збір».

Outcome: partial