Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом, в якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], мотивуючи вимоги тим, що відповідачі сином не цікавляться, ухиляються від виконання своїх обов'язків по його вихованню та утриманню, не приділяють йому належної уваги, не відвідують школу, де навчається син, не дбають про його стан здоров'я, не надають кошти на утримання дитини. Виходячи з інтересів дитини, позивачка просила позбавити відповідачів батьківських прав, стягнути аліменти та призначити її опікуном, оскільки вихованням та утриманням дитини займається виключно вона. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], просила стягнути аліменти на утримання онука з відповідачів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу та призначити її опікуном. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації підтримав висновок, в якому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник Служби у справах дітей та сім»ї Макарівської районної державної адіміністрації від 15.05.2017 року № 01-29/393, як представник органу опіки та піклування надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника, підтримав позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини, а також підтримали висновок про призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON]. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслів клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до актового запису про народження № 567 від 08.05.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно характеристики виданої директором Мотижинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Макарівського району Київської області [PERSON] навчається у школі з 2-го класу, зарекомендував себе як старанний учень, батьки належної уваги вихованню сина не приділяють, жодного разу не відвідали школи та батьківських зборів, постійно нехтують запрошеннями класного керівника, вихованням дитини займається бабуся [PERSON]. До школи [PERSON] приходить охайно одягнений та має все необхідне шкільне приладдя. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання учня Мотижинської ЗОШ Макарівського району Київської області від 10.02.2017 року [PERSON] мешкає разом з бабусею в котеджному містечку Северинівка Макарівського району Київської області. Санітарний стан помешкання зразковий. Дитина має окрему кімнату, робочий стіл, обладнаний сучасною комп»ютерною технікою. Умови сприятливі для розвитку і навчання учня. Згідно з довідкою Копилівської медичної амбулаторії Комунального закладу «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Макарівського району Київської області [PERSON] перебуває на диспансерному обліку медичної амбулаторії протягом 6 років. За цей період ні мати, ні батько дитини на прийом до лікаря не приходили. За інформацією ОСББ «Башта» неповнолітній [PERSON] не проживає разом з батьками за місцем реєстрації приблизно з 2014 року. Як стверджує позивачка і це підтверджується зібраними доказами по справі, відповідачі сином не цікавляться, з ним не спілкуються, не несуть витрат на його утримання, його долею не переймаються, участі у вихованні не приймають. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідачі не приймають участі у вихованні сина, не цікавляться його життям, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, не бажають спілкуватися з дитиною, [PERSON] мешкає з бабусею. Яка займається його вихованням та матеріально забезпечує. Вказані обставини знайшли своє підтвердження у поясненнях дитини, який в судовому засіданні зазначив, що батьків давно не бачив, з ними не спілкується, його вихованням повністю займається бабуся, батьки ним не цікавляться, останній раз бачив батьків 4-5 років тому. Орган опіки та піклування Солом»янської районної у місті Києві державерї адміністрації надав висновок за доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також, у висновку встановлено, що дитина проживає разом з бабусею та перебуває на утриманні бабусі [PERSON] Таким чином, встановлено, що відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально сина не утримують, з ним не спілкуються, його життям, здоров'ям не цікавляться. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п 2 ч.1 ст.164 СК України однією із підстав позбавлення батьківських прав є саме ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а правовим наслідком позбавлення батьківських прав є звільнення від відповідного обов'язку. Таким чином, суд, відповідно до обставин справи та в інтересах дитини, вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідачі як батьки повністю самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, матеріально сина не утримують, долею дитини не цікавляться та про нього не піклуються. Відповідно до ч. 4 ст. 167 Сімейного Кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Служба у справах дітей та сім»ї Макарівської районної державної адіміністрації від 15.05.2017 року № 01-29/393, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та надала висновок про призначення [PERSON], [INFO] піклувальником над неповнолітнім [PERSON], [INFO]. [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей та сім»ї як кандидат в потенційні опікуни/піклувальники та внесена до ЄІАС «Діти» за № 0226/02-16 від 17.03.2017 року. Позивач - [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності від 18.02.2010 року позивач є власником даного будинку. [PERSON] згідно з висновком про стан здоров'я від 01.03.2017 року не має протипоказань для призначення її піклувальником. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Таким чином, суду надано достатньо доказів того, що дитина позбавлена батьківського піклування, позивач здійснює догляд та займається вихованням дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо призначення [PERSON] піклувальником [PERSON], [INFO]. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON], суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання сина у розмірі достатньому для створення дитині необхідних передумов для розвитку і забезпечення організації її життя, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В той же час статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, з урахуванням зазначених вище обставин та положень ст. ст. 182, 191 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з кожного відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) - щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.10.2016 року.

Outcome: partial