Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. На обґрунтування своїх позовних вимог повідомила, що [INFO] року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1354 га за тією ж адресою. Згідно заповіту від 12.11.1983 року вказане майно [PERSON] заповіла [PERSON]. В травні 2014 року вона звернулася до державного нотаріуса Тростянецького району з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримала свідоцтво лише на житловий будинок, а щодо земельної ділянки, то 13.05.2014 року отримала відмову нотаріуса у зв'язку з тим, що земельна ділянка в переліку майна зазначеного в заповіті відсутня. Однак земельна ділянка не була включена до заповіту у зв'язку з тим, що право власності на дану земельну ділянку у [PERSON] виникло тільки 19.05.2010 року. Посилається також на те, що відповідно до ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких справу просили розглянути у їх відсутність, позовні вимоги відповідно підтримують і визнають. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв'язку з тим, що сторони не з'явилися у судове засідання. Визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] Земельна ділянка та житловий будинок перебували у власності [PERSON], яка за життя склала заповіт, відповідно до якого заповіла належний їй житловий будинок [PERSON]. Позивачка, як єдиний спадкоємець, успадкувала вказаний будинок у повному обсязі та зареєструвала своє право власності. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що земельна ділянка в переліку майна зазначеного в заповіті відсутня та відсутні документи, які підтверджують родинний зв'язок [PERSON] з [PERSON].. Дані факти підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] померла [INFO] року. З копії заповіту [PERSON] від 20.11.1983 року видно, що вона заповіла [PERSON] належний їй будинок з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS] З копії державного акту серія ВМ №029161 від 10.10.2012 року видно, що будинок у [ADDRESS] розташований на даній земельній ділянці, що належить [PERSON], яка померла [INFO] року. З спадкової справи №414/2013 рік до майна [PERSON], яка померла [INFO] року видно, що [PERSON] є спадкоємцем її майна. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, враховуючи те, що позивачка, як єдиний спадкоємець, успадкувала житловий будинок у повному обсязі та зареєструвала своє право власності, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved