Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивачка у червні 2016 року звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, посилалась на те, що між вона сумісно проживала з відповідачем з 2009 року по 04.07.2013 року та з 05.07.2013 року до травня 2016 року перебувала із ним у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони добудували дачний будинок в Садовому товаристві «Кіровець», придбали автомобіль Москвич-410 вартістю 15000 грн. та інше майно, а саме: крісло-ліжко вартістю 2600 грн., диван вартістю 4000 грн., диван вартістю 5800 грн., пральну машину вартістю 80 грн., вибили свердловину вартістю 5000 грн., посадили сад, а саме: 11 фруктових дерев вартістю 1925 грн., 5 кущів смородини вартістю 400 грн., 4 кущі винограду вартістю 1200 грн., елітні сорти полуниці, рози та інше вартістю 700 грн. На будівництво будинку було закуплено будівельних матеріалів на суму 31775,65 грн. та виконано робіт на суму 29300 грн. Загалом на облаштування будинку було витрачено 90090,65 грн. Грошові кошти, за які проводилися роботи та купувалося майно, належали позивачці, оскільки відповідач ніде не працював та отримував пенсію у розмірі 2800 грн., яку вони відкладали. З 16.12.2015 року шлюбні відносини не підтримували через те, що відповідач побив позивачку та забрав її золоті прикраси. Просить визнати житловий будинок в Садовому товаристві «Кіровець», вул. Кірова, 33, Індустріальний район та грошові кошти у розмірі 81200 грн. спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]; розділити спільне майно, виділивши [PERSON]: ? частину будинку № 33 по вул. Кірова в Садовому товаристві «Кіровець» вартістю 30537,83 грн., крісло-ліжко вартістю 2600 грн., диван вартістю 4600 грн. диван вартістю 5800 грн., пральну машину вартістю 800 грн., [PERSON]: ? частину житлового будинку в Садовому товаристві «Кіровець» вартістю 30537,82 грн., автомобіль Москвич-410 вартістю 15000 грн.; стягнути з [PERSON] компенсацію вартості майна у розмірі 600 грн.; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на ? частину будинку № 33 по вул. Кірова в Садовому товаристві «Кіровець»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 40600 грн.; витребувати у [PERSON] особисте майно [PERSON]: браслет золотий 7 гр., обручку золоту «Чалма» 6 гр., сережки золоті у вигляді підкови з різьбою 5 гр., ланцюжок золотий 55 см 7 гр., кулон з перлиною 2 гр., сережки золоті з великим рожевим каменем та двома маленькими білими 4 гр., ланцюжок золотий 55 см 19 гр., іконку Богоматері 3 гр., а також: килим, каструлі 40, 30 літрів 2 шт., газову плитку настільну, миски та тази алюмінієві 2 шт., тарілки, виделки, ложки по 6 шт., газовий балон 2 шт., машинку швейну ручну, бідон алюмінієвий 40 л, роги оленячі, перину, відеомагнітофон, радіо магнітофон, бібліотеку книжок, світильники 2 шт., мясорубку, пельменницю, бочку пластмасову 200,100 л, відра пластмасові 4 шт., вагани, пластмасові тази 2 шт., граблі 2 шт., вила 2 шт., лопати 2 шт., рейки 2 шт.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1710,76 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що вони проживали без шлюбу за місцем її тимчасового проживання і у той же час добудовували садовий будинок, у якому було зведено тільки 1 поверх без внутрішнього оздоблення. Вона не може підтвердити наявність грошових коштів у сумі 81200 грн., однак вважає, що вони є і тому просить їх розділити порівну. Щодо автомобіля Москвич-410,то даний автомобіль було придбано ними у 2010 році, коли відповідач перебував ще у шлюбі з [PERSON], однак вважає це майно спільним сумісним майном її та відповідача. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Представник відповідача у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що сторони проживали у цивільному шлюбі з 2011 року. 05.07.2013 року зареєстрували шлюб. Рішенням суду у 2016 році шлюб було розірвано. Земельна ділянка на території Садового товариства «Кіровець» ділянка № 033 належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 29.07.1999 року. На даній земельній ділянці [PERSON] до 2007 року звів 1,5 поверхи дачного будинку. Автомобіль Москвич-410 відповідач придбав 23.09.2010 року за час перебування у шлюбі з [PERSON] Однак відповідач визнає, що у період шлюбу з позивачкою ними було придбано спільно майно, частину якого позивачка забрала після розірвання шлюбу. Інше майно, яке залишилося у будинку, відповідач не заперечує повернути позивачці, а саме: каструлі на 20 та 40 л, газову плитку, миски алюмінієві, ложки, виделки, чашки, машинку швейну ручну, бідон алюмінієвий, роги оленя, радіо магнітолу, книжкову бібліотеку, м'ясорубку, діжку пластикову, вагани, пластиковий таз, граблі, лопати, рейки. Інших речей позивачки у відповідача немає. Твердження позивачки щодо викрадення у неї ювелірних прикрас є безпідставним, оскільки даний факт було перевірено працівниками АНД відділення поліції, ознак злочину не виявлено. Не підтверджено жодними доказами посилання позивачки на те,що подружжя мало заощадження у розмірі 81200 грн., а також те, що саме позивачка несла всі витрати за користування автомобілем. Відповідач не заперечував проти розділу майна подружжя, а саме позиваці залишити дивани вартістю 4000 грн. та 5800 грн., крісло вартістю 2600 грн., всього на суму 12400 грн., відповідачу залишити невідємні від нерухомого майна віконні блоки вартістю 2000 грн. та двері вартістю 9330 грн., всього на суму 1130 грн., позивачці повернути відповідачу дві чоловічі шкіряні куртки та ноутбук, а відповідач готовий повернути позиваці каструлі на 20 та 40 л, газову плитку, миски алюмінієві, ложки, виделки, чашки, машинку швейну ручну, бідон алюмінієвий, роги оленя, радіо магнітолу, книжкову бібліотеку, м'ясорубку, діжку пластикову, вагани, пластиковий таз, граблі, лопати, рейки, судові витрати просив залишити за позивачкою, у задоволенні інших позовних вимог просив відмовити. У липні 2016 року позивачка подала до суду заяву про допит свідків. Ухвалою суду від 08.07.2016 року у попередньому судовому засіданні клопотання позивачки про допит свідків було задоволено. Представник відповідача подала до суду клопотання про допит свідків. Ухвалою суду від 15.08.2016 року у судовому засіданні клопотання представника відповідача про допит свідків було задоволено. У серпні 2016 року позивачка подала до суду клопотання про проведення експертизи. Ухвалою суду від 15.08.2016 року клопотання позивачки було задоволено та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. 23.11.2016 року провадження у справі було відновлено, оскільки до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи. У судовому засіданні 06.12.2016 року представник позивачки заявив клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 06.12.2016 року клопотання представника позивачки було задоволено та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 06.04.2017 року провадження у справі було відновлено. У листопаді 2017 року представник позивачки заявив клопотання про допит свідків та приєднання до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 10.11.2017 року у судовому засіданні клопотання представника позивачки про допит свідків було задоволено частково, про приєднання до матеріалів справи доказів задоволено повністю. У лютому 2018 року представник позивачки та представник відповідача заявили клопотання про допит свідків. Ухвалою суду від 12.02.2018 року у судовому засіданні клопотання представника позивачки про допит свідків та клопотання представника відповідача про допит свідків було задоволено. У травні 2018 року позивачка подала до суду письмові питання до відповідача. У травні 2017 року відповідач надав письмові відповіді на дані питання. Суд, заслухавши сторони, експерта, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони були знайомі з 2007-2008 року, спільно почали проживати з 2011 року, що підтверджується фото таблицею (т. 1, а. с. 28-39) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що позивачка почала жити у будинку в СТ «Кіровець» близько 4 років потому. Згідно Свідоцтва про шлюб І-КИ № 253112, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року (т. 1, а. с. 59). Рішенням АНД районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року (т. 1, а. с. 12) шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 053062 від 29.07.1999 року (т. 1, а. с. 81) [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0599 га розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, с/т «Кіровець», ділянка № 033 для ведення садівництва. Згідно технічного паспорту на садовий будинок в СТ «Кіровець» в с. Котовка по вул. Кірова, 18 (т. 1, а. с. 137-140) перший поверх садового будинку та господарські споруди були побудовані у 1990 році. Будівництво другого поверху садового будинку станом на дату складання технічного паспорту 11.01.2017 року не завершено. Згідно висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 6144/6143-16 від 30.03.2017 року (т. 1, а. с. 146-163) ринкова вартість коробки 1-го поверху будинку № 33 по вул. Кірова в СТ «Кіровець» (без урахування стін та перегородок другого поверху, горищного перекриття, даху, вікон, дверей, внутрішнього та зовнішнього оздоблення, опалення та інженерних мереж) складає 37159 грн.; ринкова вартість земельних поліпшень, а саме садового будинку № 33 по вул. Кірова в СТ «Кіровець» складає 105069 грн.; після зведення 2-го поверху, даху, внутрішнього оздоблення, встановлення вікон, вхідних та міжкімнатних дверей, зовнішнього оздоблення, опалення та інженерних мереж, ринкова вартість будинку № 33 по вул. Кірова в СТ «Кіровець» збільшилася в 2,85 рази. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що при огляді садового будинку № 33 в СТ «Кіровець» позивачка присутня не була. Садовий будинок, який був об'єктом дослідження, є незавершеним будівництвом. У будинку ніхто не проживає. Будинок не опалювався та по стінах пішов грибок. Ринкові поліпшення земельної ділянки це саме наявність на даній земельній ділянці садового будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що садовий будинк в СТ «Кіровець» будував відповідач. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що садовий будинок був готовий на 75% ще у 2003 році. У будинку були вікна та двері і він був у жилому стані. Міжкімнатні двері були придбані під час шлюбу його батька із позивачкою. Свідок [PERSON] суду показала, що у 2001 році на земельній білянці в СТ «Кіровець» вже був збудований відповідачем садовий будинок на 1,5 поверхи. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Реєстрі права власності на нерухоме майно (т. 2, а. с. 36) відомості щодо реєстрації права власності на будинок 33 в Садовому товаристві «Кіровець» відсутні. За таких обставин, суд не може визнати садовий будинок № 33 в СТ «Кіровець» спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу, оскільки право власності на дане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано, садовий будинок є обєктом незавершеного будівництва, земельна ділянка у Садовому товаристві «Кіровець», на якій побудовано садовий будинок, є особистим майном відповідача. 13.03.2013 року позивачка уклала договір із [PERSON] на виготовлення метало пластикових вікон (т. 1, а. с. 51-52) на суму 3170 грн., 21.10.2013 року на установку дверей (т. 1, а. с. 56) на суму 5100 грн. та 3419 грн. Суд критично ставиться до наданих позивачкою копій товарних чеків та інших документів на придбання будівельних матеріалів (т. 1, а. с. 37-49), оскільки в даних документах не зазначено ПІБ покупця цих товарів. У судовому засіданні було встановлено, що під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: диван вартістю 4000 грн., диван вартістю 5800 грн., крісло вартістю 2600 грн., віконні блоки вартістю 2000 грн., двері вхідні та міжкімнатні вартістю 9330 грн. Дані обставини визнані учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, дані обставини були підтверджені при допиті свідка [PERSON] Тому суд приходить до висновку, що саме це майно підлягає поділу між сторонами, а саме виділивши [PERSON] в особисту приватну власність диван вартістю 4000 грн., диван вартістю 5800 грн., крісло вартістю 2600 грн., виділивши [PERSON] в особисту приватну власність віконні блоки вартістю 2000 грн., двері вартістю 9330 грн. Щодо поділу пральної машинки вартістю 800 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про поділ майна в цій частині, оскільки позивачкою не надано доказів придбання даного майна під час перебування у шлюбі з відповідачем. З серпня 1984 року до квітня 2012 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (т. 1, а. с. 77, 86). Шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано відповідно до рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2012 року (т. 1, а. с. 210). Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 046545 (т. 1, а. с. 88) автомобіль Москвич-2141, державний номер [NUMBER], належить [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 23.08.2010 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що йому невідомо за які кошти було придбано автомобіль Москвич. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що автомобіль Москвич належав їй. Домовлялися про придбання автомобіля з позивачкою та відповідачем. При оформленні автомобіля був тільки відповідач, тому було оформлено саме на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги щодо поділу майна в частині автомобіля Москвич-2141, оскільки даний автомобіль було придбано відповідачем під час шлюбу із [PERSON] та не є спільним майном сторін по даній цивільній справі. Також позивачкою не надано до суду жодного доказу на наявність у подружжя спільних заощадження у розмірі 81200 грн., тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 40600 грн. задоволенню не підлягають. У вересні 2016 року позивачка звернулася до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС із заявою про вчинення відносно неї з боку [PERSON] самоуправних дій, яка була внесено в ЄРДР 25.10.2016 року (т. 1, а. с. 113-118). У даній заяві позивачка посилалася на те, що відповідач забрав належні їй ювелірні вироби. Однак при подачі позовної заяви та у судовому засіданні позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності у неї будь-яких ювелірних виробів, які б належали їй на праві особистої приватної власності та які б на теперішній час перебували у володінні відповідача. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині витребування у [PERSON] особистого майна [PERSON]: браслет золотий 7 гр., обручку золоту «Чалма» 6 гр., сережки золоті у вигляді підкови з різьбою 5 гр., ланцюжок золотий 55 см 7 гр., кулон з перлиною 2 гр., сережки золоті з великим рожевим каменем та двома маленькими білими 4 гр., ланцюжок золотий 55 см 19 гр., іконку Богоматері 3 гр. Відповідачем визнано факт наявності у нього майна позивачки, яке підлягає поверненню, а саме: каструлі на 30 та 40 літрів 2 шт., газова плитка настільна, миски алюмінієві 2 шт., ножі, виделки, чашки, бідон алюмінієвий, роги оленя, радіо магнітола, книжкова бібліотека, м'ясорубка, діжка пластикова, вагани, пластмасовий таз 2 шт., граблі 2 шт., лопати 2 шт. , рейки 2 шт. Тому позовні вимоги в частині витребування даного майна підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідач підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі1102,40 грн.

Outcome: partial