Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, який був укладений між нею та відповідачем. Проте відповідач після укладення вказаного договору не знявся з реєстрації, а відразу виїхав за кордон на заробітки в Іспанію. Відповідач не є ні родичем їй, ні членом сім`ї та жодного дня після придбання нею будинку не проживав у ньому. На даний час збереження реєстрації відповідача у належному їй будинку перешкоджає їй у реалізації свого права власності. Посилаючись на вказане, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У судове засідання позивачка не з`явилась, її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність позивачки, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час його проведення повідомлявся належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті суду, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, заяв, клопотань від нього не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-8,9). На даний час в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , позивачка по справі, [PERSON] , 2005 року народження, а також відповідач [PERSON] , 1971 року народження, не родич, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 15). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71,72,116,156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 1 рік, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved