Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що її батьками [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу у 1964 році в с.Молниця, провулок Свободи № 3 Герцаївського району Чернівецької області побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у сільській раді за [PERSON], проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно батьком отримано не було. 21 червня 2010 року [PERSON] помер. Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина, на 1/2 частину вищевказаного господарства. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом спадщину прийняла своєчасно, а [PERSON] як дружина яка пережила чоловіка від обовязкової частки відмовилася. 07 липня 2013 року померла матір позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на другу половину спірного домоволодіння. В порядку спадкування за законом позивачка спадщину прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне господарство, нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено. За таких обставин, позивачка просила визнати за нею в цілому право власності в порядку спадкування на спірний житловий будинок з господарськими спорудами. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Молницька сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника так як проти задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, в с. Молниця по провулку Свободи №3 Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння головою господарства якого значиться [PERSON] (а.с.11-12). Вказаний житловий будинок побудований у 1964 році (а.с.24). [PERSON], згідно свідоцтва про одруження 07 вересня 1962 року уклав шлюб із [PERSON], який був зареєстрований у виконкомі Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області (а.с.9). Згідно із ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року (чинного на час забудови будинку), майно, яке набули подружжя спільною працею під час шлюбу, вважається за належне обидвом подружжям на засадах співвласності. Інше ж майно творить окрему власність кожного з них. Отже за змістом вищевказаної норми закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок, який розташований в с.Молниця, провулок Свободи №3, Герцаївського району був побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1964 року за [PERSON], тобто на час коли останній перебував у шлюбі із [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2. 21 червня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Молницької сільської ради серії І-МИ № 081732 (а.с.14). Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частини його обовязків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Спадкодавець [PERSON] все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів позивачці згідно заповіту від 08 серпня 2008 року посвідченого секретарем Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі за № 232 (а.с.16). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області на момент смерті [PERSON], разом із ним у спірному господарстві була зареєстрована та проживала його донька [PERSON] позивачка та [PERSON] дружина спадкодавця(а.с.19). Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], позивачка 13 жовтня 2010 року звернулася до державного нотаріуса Герцаївського державного нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (зворот а.с.64), а [PERSON] дружина спадкодавця 13 жовтня 2010 року подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, в т.ч. від обовязкової частки (зворот а.с.71). За постановою державного нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори від 01 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (зворот а.с.90-91). 09 липня 2013 року померла [PERSON] матір позивачки, про що свідчить свідоцтво про смерть видане виконкомом Молницької сільської ради серії І-МИ № 122067. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами, належної останній як спільне майно подружжя. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складала, а тому спадкування має місце за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За даними Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області на момент смерті [PERSON], разом із нею у спірному господарстві була зареєстрована та проживала її донька [PERSON] позивачка (зворот а.с.30). Відповідно до матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], позивачка, як донька останньої 15 січня 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.50), проте нотаріусом 12 лютого 2018 року було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (а.с.37-50). Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено (а.с.50-61, 64-91). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки спірний житловий будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за [PERSON], а позивачка [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті батьків, проте з незалежних від неї обставин не може оформити своє право на спадкове майно, то її вимоги про визнання за нею право власності на спірне господарство підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України, ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року,

Outcome: approved