Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач, Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4, звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 по справі № 643/12612/14-к, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2015, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. З вироку вбачається, що [PERSON] 29.06.2014 спричинив [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. Через отримані тілесні ушкодження [PERSON] проходив лікування у КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. [PERSON] у відділенні політравми в період з 29.06.2014 по 30.06.2014 та з 01.07.2014 по 04.07.2014. Відповідно до розрахунку лікарні, фактичні витрати закладу охорони здоровя на лікування [PERSON] склали 2214,93 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача збитки в сумі 2214,93 грн., судові витрати покласти на відповідача. Представник Харківської місцевої прокуратури № 4 позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, розгляд справи провести за його відсутністю, про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засіданні не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 по справі № 643/12612/14-к, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.04.2015, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. З вироку вбачається, що [PERSON] 29.06.2014 спричинив [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження (а.с.4). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Через отримані тілесні ушкодження [PERSON] проходив лікування у КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. [PERSON] у відділенні політравми в період з 29.06.2014 по 30.06.2014 та з 01.07.2014 по 04.07.2014. Відповідно до розрахунку лікарні, фактичні витрати закладу охорони здоровя на лікування [PERSON] склали 2214,93 грн. (а.с. 10,11). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином судом встановлено, що відповідачем спричинені потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий знаходився на лікуванні та закладом охорони здоровя на лікування було витрачено 2214,93 грн. Вказані грошові кошти на лікування потерпілого за вироком суду стягнуті не були і на теперішній час відповідачем не відшкодовані. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved