Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 15.10.2013 року звернувся до суду з позовом, який уточнив 03.06.2014 року до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 547,30 дол. США, що станом на 02.06.2014 року згідно курсу НБУ становить 731 032,00 грн. та судових витрат у розмірі 3 441,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11302159000, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 49 900 дол. США, строком з 20.02.2008 року до 20.02.2015 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13 % річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11302159000 від 20.02.2008 року. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлялася в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед Банком, станом на 02.06.2014 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 731 032,00 грн.. В судове засідання 12.08.2014 року з'явився представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Козачишин О.В. (діє на підставі довіреностей № 119 від 17.02.14 та від 01.06.14 (а.с.89,90) який підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити зазначивши, що відповідач не сплачує кредит з 2009 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча повідомлявся належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, поважних причин щодо неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. При цьому, в судовому засіданні 27.03.2014 року був присутній представник відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 07.06.12 а.с.77) який згодом, а саме 29.04.2014 року та 28.05.2014 року надав суду заяви (а.с.81,87) про відкладення розгляду справи у зв'язку з його відрядженням за межі Одеської області, не надавши в підтвердження цього жодних доказів. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11302159000 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 49 900 дол. США, строком з 20.02.2008 року до 20.02.2015 року, зі сплатою відсоткової ставки відповідно до п.1.3.1. договору в розмірі 13 % річних (а.с.13-21). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України, до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Також, [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» підписали Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11302159000 від 20.02.2008 року, яким було узгоджено та встановлено графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.22-25). З зазначеним додатком [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми [PERSON] має сплачувати на користь Банку для погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування. 20.08.2008 року [PERSON] підписав та був ознайомлений з Додатком № 3 «Тарифи Банку» до кредитного договору, п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною кредитного договору та яким були визначені комісійні платежі при отриманні кредиту та протягом троку дії кредитного договору. 20.08.2008 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до кредитного договору згідно якої погодили додати до кредитного договору Додаток № 2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», додати Додаток № 3 «Тарифи Банку» та внесли зміни у пункти кредитного договору, а саме у п. 1.3.5., 3.4., 5.2., 7.2. (а.с.29). 16.03.2009 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до кредитного договору згідно якої домовилися, що для ідентифікації кредитного договору можуть застосовуватись, як номер договору, зазначений при його укладанні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме: № 11302159001. Згідно цієї угоди сторони також дійшли згоди про схему погашення кредиту, нарахування відсотків, зміну кінцевого терміну повернення кредиту, зміну графіка погашення кредиту за договором а також про те, що ця угода є невід'ємною частиною кредитного договору. Разом з додатковою угодою № 1 між сторонами було підписано Додаток № 2 до угоди, яким було узгоджено та встановлено новий графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною додаткової угоди № 1 від 16.09.2009 року до кредитного договору (а.с.26-28). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11302159000 від 20.02.2008 року, боржником за яким є [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та копією зазначеного договору (а.с.48-52). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, позивач зареєстрований як ПАТ «Дельта Банк». Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі, про що зазначено в позові. Згідно п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік та укладено додаток до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20.02.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. Згідно п. 1.5. кредитного договору банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника за № [NUMBER]. Згідно п.2.1. кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань Позичальника у повному обсязі за цим договором, Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Тойота», модель «Прадо», 2008 року випуску, колір чорний, тип легковий універсал кузов [NUMBER]. Згідно п.3.4.1. використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки Банку в порядку та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту, процентів, комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, та за офіційним курсом НБУ, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно п. 9.8. кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання (підписання) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки у разі її нарахування. З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», станом на 03.06.2014 року, виникла заборгованість в сумі 61 547,30 дол. США, що станом на 02.06.2014 року згідно курсу НБУ становить 731 032 (сімсот тридцять одна тисяча тридцять дві) гривні, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 40 749,88 дол. США.; - сума заборгованості за відсотками - 20 797,42 дол. США. Розрахунок заборгованості доданий до матеріалів справи (а.с.5 та 88). Зазначена заборгованість підтверджується також наявними у матеріалах справи виписками по кредитному договору за періоди з 20.02.2008 року по 23.12.2011 року та з 16.03.2009 року по 23.12.2011 року (а.с.38-47). Судом встановлено, що позивач та колекторська компанія «Вердикт», яка діє на підставі укладеного з позивачем договору доручення від 14.03.13 року та довіреності від 14.03.13 року (а.с.53-59) направляли відповідачу довідку про стан заборгованості за кредитним договором від 14.06.13 року та досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором за Вих. № 9126357 від 30.05.13 року (а.с.5, 8, 9), що підтверджується списком рекомендованих відправлень (а.с.10-12), проте заборгованість так і не була погашена. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 62026634 від 09.09.2013 року, на зазначену суму (а.с.1). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved