Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні посилаючись на те, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року за нею було визнано право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до оцінки майна колісного транспортного засобу його вартість складає 80998 грн., а тому Ѕ частина від зазначеної вартості майна становить 40499 грн. Оскільки угоди про сплату грошової компенсації вартості частки автомобіля в добровільному порядку між ними не досягнуто, вона змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки у справі спільної часткової власності в розмірі Ѕ частини автомобіля ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 40499 грн. Право [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності у розмірі Ѕ частини автомобіля ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] припинити з дня отримання [PERSON] грошової компенсації у сумі 40499 грн. та визначити із цієї дати за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 05.11.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON], відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку із тим, що він не має змоги сплатити компенсацію вартості частки за автомобіль позивачу. Відповідач працює в Чаплинській селищній раді та в середньому отримує заробітну плату в розмірі 8000 грн. Окрім того, змушений сплачувати борг, який вони брали із позивачкою для купівлі квартири спільній доньці в м. Харкові в розмірі 8500 доларів США. Окрім того має на утриманні матір похилого віку, а також змушений сплачувати комунальні послуги за газо та електропостачання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до звіту про оцінку легкового транспортного засобу ЗАЗ TF699Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість об'єкта оцінки складає 80998 грн. Згідно інформації наданої регіональним сервісним центром в АР Крим та м. Севастополі від 08.11.2018 року відповідно до наявних даних Єдиного державного реєстру МВС [PERSON] [INFO] не отримувала посвідчення водія в РЦС МВС. Відповідно до довідки про доходи за 2018 рік, виданої Чаплинською селищною радою від 01.11.2018 року відповідач по справі [PERSON] працює в Чаплинській селищній раді на посаді фахівця по земельних питаннях та отримав заробітну плату за 2018 рік на суму 55330,30 грн. Із копії розписки від 24.10.2012 року вбачається, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму коштів у розмірі 8500 доларів США під 5% за місяць користування. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про доходи за 2018 рік, яка долучена відповідачем [PERSON] до відзиву він має незначний дохід, оскільки працює фахівцем по земельним питанням в Чаплинській селищній раді, так зокрема його доход за 2018 рік становить 55330,30 грн., оплачує комунальні послуги, приймає участь в утриманні житла. На думку суду, майновий стан відповідача свідчить про його неспроможність виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно, оскільки це становитиме для нього надмірний тягар. Крім того, 30 березня 2016 року при розгляді справи № 6-2811цс15 Верховний суд України висловив правову позицію, в якій роз'яснив наступне. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Оскільки матеріалами справи не доведено спроможність [PERSON] виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно та це становитиме для нього надмірний тягар, крім того як установлено судом, відповідач [PERSON] не згодний виконати вимоги ст.. 71 СК України та внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, що унеможливлює задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи те, що суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля із відповідача, а тому і не підлягає задоволенню похідна вимога про припинення частки [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного автомобіля. З огляду на викладене, на основі всебічно з'ясованих обставин, досліджених доказів, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed