Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» 10.09.2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був кредитний договір № 4А/07, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 3270,00 доларів США, для придбання транспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.01.2016 року. Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору, відповідач зобов»язався щомісячно виконувати свої боргові зобов»язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 Загальної частини кредитного договору. Кредитним договором передбачено право банку дострокового повернення кредиту. Відповідач [PERSON]постійно порушує умови кредитного договору щодо повернення частини кредиту згідно графіку. Так як відповідач не виконує свої зобов»язання по кредитному договору загальна сума заборгованості за кредитним договором № 4А/07 від 22.08.2011 року, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], становить 39199,50 грн. та складається з: -заборгованість за тілом та відсотками по кредиту 1600,44 доларів США (по курсу НБУ 21,768700 на 23.06.2015 р.) становить 34839,50 грн. -заборгованість за кредитом 1405,56 грн.; -відсотки 194,88 грн.; -штраф 4360,00 грн. Представник позивача [PERSON]А в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснили, що до початку бойових дій [PERSON] погашав кредит відповідно графіку, але після початку бойових дій банк, який знаходився в м. Донецьку, змінив своє місце знаходження, не повідомивши про це відповідача, та кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору, при цьому застосував до нього штрафні санкції в порушення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 189-УШ від 12.02.2015 року, ВВР, 2015, № 16, ст. 112. Крім того, згідно листа банку за вих. № 05-49844 від 26 листопада 2015 року, який направлений банком на його адресу, вбачається, що станом на 24.11.2015 року за ним обліковується заборгованість в сумі 14530,18 грн. за кредитним договором № 04А/07 від 17.01.2007 року, що значно менше, ніж сума заборгованості, яку просить позивач стягнути з нього в позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, з»ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд встановив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач ПАТ «Всейукраїнський [PERSON]» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4А/07 від 22.08.2011 року в розмірі 39199,50 грн., посилаючись на те, що за цим договором позивачу будо надано кредит в сумі 3270,00 доларів США для придбання транспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.01.2016 року, але до позовної заяви позивачем надані: розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4А/07 від 17.01.2007 року (а.с. 4), копія кредитного договору № 4А/07 від 17.01.2007 року, згідно якому позивальнику [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 13830,00 доларів США для придбання транспортного засобу, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.01.2013 року (а.с. 5-13); графік погашення кредиту до кредитного договору № 4А/07 від 17.01.2007 року (а.с. 14-15); додаткові договори до кредитного договору № 4А/07 від 17.01.2007 року, укладені 01.10.2009 року, 11.02.2009 року, 11.03.2009 року, 01.07.2009 року (а.с. 16-19). Тобто позивачем не надані суду копії кредитного договору № 4А/07 від 22.08.2011 року та розрахунок заборгованості за цим договором. Вже після початку розгляду справи по суті, а саме вже після з»ясування всіх обставин по справі та перевірки їх доказами, представником позивача було заявлено клопотання про надання часу для підготування письмової заяви про зміну предмету та підстави позову в частині стягнення з відповідача заборгованості не за кредитним договором від 22.08.2011 року, в задоволенні якого судом було відмовлено згідно вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором № 4А/07 від 22.08.2011 року складає 39199,50 грн., що підтверджується розрахунком на а.с. 4, але згідно листа банку за вих. № 05-49844 від 26 листопада 2015 року, який направлений банком на адресу відповідача [PERSON], вбачається, що станом на 24.11.2015 року за ним обліковується заборгованість в сумі 14530,18 грн. за кредитним договором № 04А/07 від 17.01.2007 року (а.с. 80). Таким чином, надані позивачем суду як докази, копія кредитного договору, додаткових договорів та розрахунку заборгованості, не відповідають по датам та змісту договору, на який позивач посилається в позовній заяві. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів щодо укладення кредитного договору № 4А/07 від 22.08.2011 року, та наявності заборгованості саме за цим договором, а була надана копія кредитного договору № 4А/07 від 17.01.2007 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4А/07 від 17.01.2007 року, вимоги позивача задоволенню не підлягають через невідповідність вимог, викладених у позовній заяві, оскільки докази, надані позивачем не є належними, безспірними та переконливими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed