Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно, - В обґрунтування позовних вимог вказав, що на праві\~спільної часткової\~власності членів\~колгоспного двору\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~належить житловий\~будинок з\~відповідною частиною\~господарських будівель\~та споруд,\~що розташований\~в [ADDRESS] .\~Дане господарство\~належало до\~ суспільної\~групи «колгоспний\~двір»,\~в якому\~станом на\~15.04.1991\~року проживали\~вищезазначені особи,\~а отже,\~у відповідності\~до діючого\~на той\~час цивільного\~законодавства,\~та п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22\~грудня 1995\~року №\~20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правовстановлюючий документ відсутній, ніколи не виготовлявся. У вересня цього року позивачка звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності за нею, оскільки її діти не претендують на належні їм частки в даному господарстві, проте державним реєстратором було відмовлено позивачці у державній реєстрації права власності на спірний житловий будинок. Таким чином\~в зв`язку\~з тим,\~що господарство\~відносилось до\~суспільної групи\~«колгоспний двір»\~та відсутній\~правовстановлюючий документ\~на будинковолодіння,\~позивачці було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~власності на\~житловий будинок,\~а тому\~вона вимушена\~звернутися до\~суду із\~даним позовом.\~ Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з погоподарської книги №6 на 1991-1995 р. № ПГО 270, господарство в [ADDRESS] .Стецева [ADDRESS] № [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в житловому будинку були зареєстровані: (Навчук) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , ( [PERSON] [PERSON] , [INFO] , ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 01.06.1997 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 11.09.1993 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням державного реєстратора 04.10.2019 р. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок, що в [ADDRESS] , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved