Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулась до суду з вказаним вище позовом, згідно якого, уточнивши свої вимоги, просить суд усунути перешкоди у користуванні нею приватизованої квартири та визнати відповідача втратившим право користування житлом, посилаючись на те, що у квартирі № 19, розташованій в будинку № 19 смт. Ківшарівка м. Купянська Харківської області, окрім неї, доньки і батька значиться також зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON] Комланві [PERSON], який фактично там не мешкає приблизно з 2001 року. Він добровільно виїхав з помешкання, забрав свої речі. З того часу у витратах на комунальні послуги і в утриманні житла участі не приймає. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачці повною мірою розпоряджатися нерухомістю та оформити субсидію, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивачки по довіреності [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнений позов підтримала і просила задовольнити. Також не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце проведення судових засідань повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законодавством порядку, але поштова кореспонденція повернулася без вручення. До суду він не зявився, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову не надав. Від третьої особи також надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, заперечень по суті позову вони не надали та у вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, з письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позиції представників позивача і третьої особи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Купянським ливарним заводом 29.09.1996 року на підставі розпорядження за №236, квартира за адресою : Харківська область м. Купянськ смт. Ківшарівка, 19/19, на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво відмічене в реєстровій книзі Купянського ливарного заводу під № 4-236 ( а.с. 11-12). Крім того, це свідоцтво зареєстроване Купянським БТІ в реєстровій книзі під № 13857 ( а.с.12). Також на імя [PERSON] є технічний паспорт на зазначену вище квартиру ( а.с. 13-14). 26.09.2004 року [PERSON] померла. Згідно копії заочного рішення суду від 14.05.2012 року і додаткового рішення від 15.01.2013 року з 20 вересня 1991 року сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.05.2012 року був розірваний (а.с.35,36). Від цього шлюбу мають спільну доньку [PERSON] Марьселину, [INFO] ( а.с. 37). Згідно довідки ТОВ «Керуюча Компанія «Коменерго-Купянськ» від 28.03.2017 року № 592 разом із позивачем за адресою: Харківська область м. Купянськ смт. Ківшарівка, 19/19, значаться зареєстрованими її батько [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] Комланві [PERSON], [INFO] (а.с.9). Факт не проживання відповідача з 2001 року за місцем його реєстрації у квартирі позивача, підтверджується комісійним актом б/н, складеним 23.03.2017 року за участю [PERSON] В,М., сусідів та представника комунального підприємства, а також затвердженим керівником ТОВ «Керуюча Компанія «Коменерго-Купянськ»(а.с.10). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Надані суду докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідача у квартирі позивачки відсутні, [PERSON] Комланві [PERSON]добровільно покинув житло, забрав свої речі та на протязі тривалого часу з 2001 року квартирою не користується, про що свідчить акт, за комунальні послуги не сплачує, але з реєстраційного обліку не знімається та відсутні підстави для збереження за ним помешкання. У звязку з чим, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту, оскільки вона, як власниця нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, але реєстрація відповідача у належній її родині квартирі перешкоджає цьому, що призводить до порушення прав власників нерухомого майна. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення даного уточненого позову. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved