Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач КУ «ЗОКЛ» ЗОР звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено наступне. На балансі КУ «ЗОКЛ» ЗОР знаходиться будівля під інвентаризаційним № 10320001 за адресою: [ADDRESS], яка використовується як гуртожиток. З метою отримання кімнати у вказаному гуртожитку [PERSON] звернувся до КУ «ЗОКЛ» ЗОР із відповідною заявою на підставі якої 21 жовтня 2003 року [PERSON] виданий ордер № 5159 на право поселення у гуртожиток. 24 липня 2009 року [PERSON] надано окрему кімнату у зв'язку із реєстрацію шлюбу з [PERSON] На підставі заяв відповідачів, останнім була надана кімната більшого розміру. Відповідачі належним чином надану кімнату не утримували, комунальні послуги не сплачували, тому станом на 01 жовтня 2018 року утворилася заборгованість за період з квітня 2016 року по травень 2017 року з грудня 2017 року по травень 2018 року на загальну суму 10 580,20 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 10 580, 20 грн. та солідарно судові втрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 04 січня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання КУ «ЗОКЛ» ЗОР свого представника не направила, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності останнього. Одночасно зазначено, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі Судової Влади України, у судове засідання не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомлених належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2003 року [PERSON] звернувся до головного лікаря КУ «ЗОКЛ» із заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання та проживання у гуртожитку КУ «ЗОКЛ» ЗОР з 01 жовтня 2003 року. 16 жовтня 2003 року на підставі Рішення адміністрації та профспілки від 02 жовтня 2003 року [PERSON] надано ордер № 5194 на право на поселення в гуртожиток по [ADDRESS]. У зв'язку із очікуванням дитини, [PERSON] та [PERSON] як подружжям надано заяви від 25 липня 2011 року та 09 вересня 2011 року про виділення кімнати більшої площі. Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) особи, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Станом на 01 жовтня 2018 року розмір заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] за період з квітня 2016 року по травень 2017 року, грудня 2017 року по травень 2018 року включно складає 10 580, 20 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не сплачували за проживання в гуртожитку та за комунальні послуги у зв'язку із чим утворилася заборгованість, суд вважає позову заяву обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, тобто у рівних частинах по 881 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial