Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що 21 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка в обґрунтування вимог зазначає, що через різні погляди на сімейне життя, спільний побут та сімейні права та обов'язки, несумісність характерів та постійні сварки спільне життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто основу на якій тримається шлюб, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом вони не проживають вже тривалий час. Позивачка вважає, що збереження шлюбних відносин між ними не можливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої дитини. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, строк на примирення просить не надавати та змінити їй прізвище на дошлюбне (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21 жовтня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 1735 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в поданій до суду заяві просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved