Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 07.09.2001 року по 23.01.2012 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, в порушення норм Сімейного кодексу, матеріально дитині не допомагає. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засіданні позивач не з'явилась. Проте надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, через складне матеріальне становище просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 07.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] Голопристанським відділом реєстрації актів громадського стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області був зареєстрований шлюб, актовий запис №61. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.01.2012 року, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON]. та знаходиться на її утриманні, що було встановлено в судовому засіданні з показів сторін, довідкою про склад сім'ї. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріально дитині не допомагає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд має право визначити частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Таким чином, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, інших утриманців не має, позовні вимоги в судовому засіданні не визнав в повному обсязі, а тому приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial