Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача, [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем, [PERSON] , вони перебували у шлюбі від 22 листопада 2003 року. За час спільного проживання в шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Одруження з [PERSON] виявилось невдалим, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2011 року шлюб між ними: [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а їх неповнолітнього сина [PERSON] було залишено проживати з нею. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина. Таким чином, оскільки відповідач покинув сім`ю, то вона змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї Законом та необхідні для належного утримання дитини. На даний час у неї недостатньо коштів для забезпечення мінімального життєвого рівня дитини, адже він потребує постійного харчування, одягу, шкільного приладдя та ін. Відповідач тим часом працює в Тюмені, Російської Федерації, як їй стало відомо та отримує значні кошти. Не зважаючи на це добровільно надавати матеріальну допомогу дитині не хоче. На момент звернення до суду з цим позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Відповідач не має на утриманні інших осіб, але він є молодим, цілком здоровим чоловіком, тому може і зобов`язаний допомагати своїй дитині матеріально. Оскільки, вона не впевнена втому чи буде відповідач періодично змінювати місце роботи в результаті чого може змінюватися його заробітна плата, тому з відповідача слід стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задоволити . Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить: оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. ( а.с. 16). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (довіреність а.с.18), в судове засідання не з`явилася, хоч про дату час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] , визнає і не заперечує проти задоволення позову. Просить справу розглядати у її відсутності (а.с.17). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи , дослідивши та оцінивши надані сторонами та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі і за час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.2005 року (а.с.6). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2011р., справа №2-511/2011року (а.с.10) - шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22 листопада 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 17 - розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] . Присвоєно [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Довідка №02-39/731 видана виконавчим комітетом Яворівської сільської ради 30.10.2019 року свідчить про те, що позивачка [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад її сім?ї слідуючий: [PERSON] , 2005р.н., - син; [PERSON] , 1990р.н., - брат; [PERSON] , 1982р.н., - родич (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони по справі проживають окремо, їх дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Оскільки позивачка [PERSON] просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, представник відповідача, [PERSON] , не заперечила проти даної вимоги, то суд, враховуючи обставини визначені ст.184 СК України, прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] , добровільно не надає матеріальну допомогу в необхідному розмірі, хоча може її надавати, позов [PERSON] , про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] , відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, те що його представник позов визнає, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно. . Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved