Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Іванівської селищної ради одеської області Маршук Тетяни Анатоліївни, Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно посилаючись на те, що в 2015 році Ширяївський районний суд Одеської області розглядав справу за її позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 28.10.2015 року судом прийнято рішення, згідно якого суд поділив між [PERSON] та [PERSON] спільне майно подружжя, виділивши : позивачу - [PERSON] - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . - [PERSON] - автомобіль марки ВАЗ - 21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ФОРД ФИЕСТА , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . В квітні 2021 року позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Маршук Тетяни Анатоліївни Центру надання адміністративних послуг Іванівські селищної ради Одеської області з метою державної реєстрації права власності даної квартири, проте отримала відмову, копія якої додається. Державний реєстратор в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень посилається на те, що в рішенні суду не вказано «визнати право власності» на дану квартиру, а просто вказано «виділити» двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В досудовому порядку внести виправлення неможливо, тому позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивачка у судове засідання не з`явилися, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг Іванівської селищної ради одеської області Маршук Тетяна Анатоліївна у судове засідання не з`явився, надала письмову заяву просить справу слухати у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надали письмову заяву просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено 28.10. 2015 року Ширяївський районний суд Одеської області ухвалив рішення у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя . Згідно даного рішення суд поділив між [PERSON] та [PERSON] спільне майно подружжя, виділивши : Позивачу - [PERSON] - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . - [PERSON] - автомобіль марки ВАЗ - 21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки ФОРД ФИЕСТА , 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Проте в рішенні суду в резолютивній частині не визнано, що майно виділяється у власність, що стало підставою для відмови державного реєстратора. Враховуючи вищезазначене, вбачається, що у позивачки склалась така ситуація, що вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказане майно. Відповідно до Ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3 ч.2 ст.16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст..182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на не рухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тому суд вважає обґрунтованою вимогою позивачки, щодо визнання права власності на нерухоме майно . У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved