Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 4 лютого 1983 року. Під час шлюбу подружжя придбало 2 кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , садовий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку під ним. Тому, уточнивши свої вимоги, просить визнати спільним майном подружжя вищевказані об`єкти нерухомості та визнати за нею право власності на 1/2 частину садового будинку загальною площею 42,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку під ним; 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася про місце, день та час розгляду справи сповіщена належним чином. Від її представника надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року позов залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 7 травня 2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена підготовче судове засідання на 10 червня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 10 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 6 липня 2020 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 6 липня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 13 серпня 2020 року за клопотанням представника позивача. 6 липня 2020 року подано заяву про зміну позовних вимог. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 6 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Протокольною ухвалою головуючого від 13 серпня 2020 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з витребуванням документів за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 13 серпня 2020 року відкладено розгляд справи у зв`язку з витребуванням додаткових документів до 28 вересня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2020 року призначено справу до судового розгляду на 30 жовтня 2020 року. 30 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 1 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 1 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 27 січня 2021 року у зв`язку з відсутністю доказів про сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 27 січня 2021 року за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи до 16 березня 2021 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 4 лютого 1983 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] в період шлюбу, а саме - 27 січня 2014 року придбав 2 кімнатну квартиру, загальною площею 50,62 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с.8 звор.). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] 15 жовтня 2009 року набув права приватної власності на садовий будинок за адресою: м. Суми, садово-огородній кооператив «Залізничник» (а.с.9,95). Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0533 га для ведення садівництва, розташовану на території садового кооперативу «Залізничник», діл № [NUMBER] м. Суми (а.с.85). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, з 20 жовтня 2009 року [PERSON] набув право власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.94-98). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ№025082 від 10 грудня 1996 року, [PERSON] надано земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: м. Суми, садівничий кооператив «Залізничник», ділянка № [NUMBER] . Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. \~ \~ \~ \~Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.\~328\~ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої\~\~статті 71\~СК України майно,\~\~що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу,\~\~може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі 318/1863/17 (61-1747св19). Факт перебування у шлюбі та ведення спільного господарства є достатнім для визначення спільно придбаного майна, спільним майном подружжя. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що в період придбання спірного майна вони з позивачкою не мали спільного бюджету, а в даному випадку обов`язок спростування спільності майна в період шлюбу лежить саме на відповідачі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 14-325цс18. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Між позивачкою та адвокатом Кирилкіним Р.О. 10 лютого 2020 року укладено договір про надання правової допомоги. Згідно попереднього розрахунку адвокатом мають бути надані наступні послуги: аналіз наданих клієнтом документів, формування позиції по справі, підготовка заяв по суті, збирання та витребовування доказів, ознайомлення з матеріалами справи 6000,-- грн.; представництво інтересів 4800,00 грн.; підготовка апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу 3000,00 грн.; представництво інтересів в апеляційній інстанції, підготовка касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу 3000,00 грн., представництво інтересів у Верховному Суді 2500,00 грн. Всього 24\~300,00 грн. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи. Так, відповідно до ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~134\~ЦП України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача надано лише орієнтовний розрахунок витрат, які позивач планує понести в процесі розгляду справи, в тому числі в апеляційній та касаційній інстанції, однак відсутній детальний розрахунок з описом фактично виконаних робіт, а тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є обгрунтованою та в її задоволенні належить відмовити. У відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2775 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved