Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивачка \~звернулася до\~суду з\~цим позовом,\~в якому\~просила визнати за нею в порядку\~спадкування за\~законом після\~померлого [INFO] її\~чоловіка [PERSON] \~право на\~земельну частку\~(пай) у\~землі,\~ що\~перебувала у\~колективній власності\~САПТЗТ «Червоногвардієць»\~розміром 3,21\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі (на\~місцевості),\~ відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) серії СМ №0246749 від 18.03.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №349, що було успадковане ним після померлої [INFO] [PERSON] , яке остання успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] .. Вказала, що вона неспроможна в органах нотаріату оформити свої спадкові права, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ №0246749 виданий після смерті [PERSON] .. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у позові. Представник відповідача у задоволенні позову не заперечував, просив розгляд справи провести без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Нижня Сагарівка Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с.11,40). До спадщини останньої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності СПТЗТ «Червоногвардієць», що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ №0246749, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02.04.1996 року за №349 (а.с.7). З довідки Суховерхівського старостинського округу вбачається, що на день своєї смерті [PERSON] разом із нею проживала та була зареєстрована її рідна сестра [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що також підтверджується рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 15.07.2020 року (а.с.11-13). Остання не оформивши юридично свої спадкові права після смерті [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.8). За життя, 22.02.2005 року, остання посвідчила в Суховерхівській сільській раді Буринського району заповіт на користь [PERSON] , якому заповіла все своє майно (а.с.9). З копії спадкової справи №27/2013 від 23.07.2013 року видно, що [PERSON] прийняв спадщину та отримав в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с.10,41-91). [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла та оформила в нотаріуса його дружина [PERSON] позивачка по справі, являючись спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією спадкової справи №3/2017 (а.с.93-181) 01.09.2020 року за №147/01-16 приватним нотаріусом Путивльського районного округу Пустовойтовим І.В. позивачці була видана довідка про неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину на успадковане [PERSON] право на земельну частку (пай), яка в подальшому було у спаковане і позивачкою, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ №0246749 виданий після смерті [PERSON] (а.с.14). Між тим, право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає з огляду на таке. Фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] таке право набула, оскільки вона була включена до списку осіб громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Червоногвардієць» під №268, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000019 від 20.07.1995 року (а.с.15-17). Сама по собі видача сертифікату після смерті останньої не може бути підставою для виключення із спадщини останньої її права на земельну частку (пай), оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує його належність, однак право на земельну частку (пай) у неї виникло ще за життя. Подібні висновки також сформульовані у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №178/982/18 та від 25.02.2021 року у справі №581/2672/19, які є обов`язковими для врахування судом в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~від 05.06.2003\~року №899\~-\~IV \~основним документом,\~\~що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За загальним\~правилом спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня\~\~\~\~\~\~2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~ визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку\~\~(пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України\~1990 року, Указу Президента України\~\~\~від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~та відповідні норми\~ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~від 16.04. 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та\~\~видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17\~розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, досліджені по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved