Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 8840,37 грн., заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 11280,82 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у с умі 362,19 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 30.09.2016 року по день ухвалення рішення в розмірі 12227,20 грн., а також моральну шкоду у сумі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 30.09.2016 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано судовий наказ №32 від 26.09.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. При звільненні роботодавець не здійснив з нею повного розрахунку по заробітній платі, і не здійснив його до часу розгляду справи у суді. У судовому засіданні позивачка та її адвокат заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 8840,37 грн., заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 5950,71 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у с умі 362,19 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 30.09.2016 року по день ухвалення рішення у розмірі 11921,52 грн. В частині стягнення моральної шкоди, то у задоволенні позову в цій частині просить відмовити, т.я. на її думку, позов в цій частині є недоведеним і необґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом установлено, що [PERSON] працювала у Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія», і 30.09.2016 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано судовий наказ №32 від 26.09.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 8-14). Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1\~ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1\~ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом установлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не здійснив з нею повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату за період липень-вересень 2016 року, яка складає 8840,37 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» ( а.с15,27). Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, отже, затримка розрахунку за період з 01.10.2016 року по дату судового розгляду становить 78 днів. Сума середньоденної заробітної плати за період липня - серпня 2016 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та на підставі довідки наданої відповідачем складає 152,84 грн. ( а.с16). Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 78 дні х 152.16 грн. = 11921, 52 грн. ( а.с.28) Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. В порушення приписiв ст. 44 КЗпП України вiдповiдач вихiдну допомогу не нарахував та не виплатив у день звiльнення позивачки. Згiдно розрахунку відповідача ( а.с.29) розмiр вихiдної допомоги становить 9590,71 грн., при цьому суд не приймає до уваги розрахунок позивачки у звязку з математичними помилками. Крім того, у відповідно сті до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязк у з порушенням строків її виплати, проводиться вiдповiдно до iндексу зростання цiн на споживчi товари i тарифiв на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згiдно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробiтна плата пiдлягає iндексацiї у встановленому законодавством порядку. За приписами Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати части\-ни доходiв у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-111 вiд 19 жовтня 2000 року компенсацiя громадянам втрати частини доходiв у зв'язку з порушен\-ням строків їх виплати (далi - компенсацiя) провадиться у разi затримки на один i бiльше календарних мiсяцiв виплати доходiв, нарахованих громадянам за перiод починаючи з дня набрання чинностi цим Законом. Пiд доходами у цьому Законi слiд розумiти грошовi доходи громадян, якi вони одержують на територiї України i якi не мають разового характеру: заробiтна плата (грошове забезпечення) та iншi. Аналогiчна норма мiститься i у «Порядку проведення компенсацiї громадя\-нам втрати частини грошових доходiв у зв'язку з порушенням термінів їх випла\-ти», який затверджено Постановою КМУ № 159 вiд 21.02.2001 р. (з подальшими змiнами та доповненнями). Вiдповiдно до п. 3 вказаного Порядку компенсацiї пiдлягають такі грошовi доходи разом iз сумою iндексацiї, якi одержують громадяни в гривнях на терито\-piї України i не мають разового характеру: заробiтна плата (грошове забезпечен\-ня). Згiдно ст. 3 Закону України «Про компенсацiю громадянам втрати частини доходiв у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсацiї обчислю\-ється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину до\-ходу за вiдповiдний мiсяць (пiсля утримання податкiв i обов'язкових платежiв) на iндекс iнфляцiї в перiод невиплати доходу (iнфляцiя мiсяця, за який виплачу\-ється доход, до уваги не береться). Такий же порядок розрахунку суми компенсацiї мiститься i у «Положення про порядок компенсацiї працiвникам втрати частини заробiтної плати у зв'язку 3 порушенням термінів її виплати», затверджене Постановою КМУ № 1427 вiд 20.12.1997 р. Згiдно з довiдкою вiдповiдача № 347 вiд 15 листопада 2016 року заборгованість з заробiтної плати становила за липень - 2 068, 98 грн.; серпень - 2 852, 84 грн.; вересень 2016 року - 3 918, 55 грн. Iндекс інфляції у цей перiод склав: липень 2016 р. -99,9 %; серпень 2016 р. \-99,7 %; вересень 2016 р. - 101,8 %. Оскiльки споживчi цiнi зросли бiльш як на один вiдсоток у вересні мiсяцi, то компенсацiя має бути розрахована за вказаний мiсяць. Тож розмiр компенсацiї становить : 20 121, 19 грн. (заборгованiсть станом на вересень мiсяць) * 1,8/100 = 362, 19 грн. З даним розрахунком погодився і представник відповідача. Вiдповiдно до ст. 23 ЦК України особа мaє право на вiдшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фiзич\-ному болю та стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку з калiцтвом або iншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фiзична особа за\-знала у зв'язку з протиправною поведiнкою щодо неї самої, членiв її сімї чи бли\-зьких родичiв; у душевних стражданнях, яких фiзична особа зазнала у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженнi честi та гiдностi фiзичної особи, а також дiлової репутацiї фiзичної або юридичної особи. Моральна шкода вiдшкодовується грiшми, iншим майном або в iнший спосiб. Розмiр грошового вi\-дшкодування моральної шкоди визначається судом залежно вiд характеру право\-порушення, глибини фiзичних та душевних страждань, погiршення здiбностей потерпiлого або позбавлення його можливостi їх реалiзацiї, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є пiдставою для вiдшкодування, а також з урахуванням iнших обставин, якi мають iстотне значення. При визначеннi розмipy вiдшкодування враховуються вимоги розумностi i справедливостi. Вiдповiдно до ст. 237-1 К3пП України вiдшкодування власником моральної шкоди працiвнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Так, позивачка у звязку з несвоєчасною виплатою їй запробівтної плати була позбавлена засобів існування, що призвело до порушення нормального ритму її життя, вона вимушена докладати додатко\-вi зусилля для органiзацiї свого життя, звертатися до суду за захистом своїх по\-рушених прав. Крім того, у той період часу вона захворіла та булла позбавлена можливості придбавати необхідні для дікуая ліки. Тому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є обгрунтованими. Між тим, враховуючи принцип розумностi i справедливостi, співмірності пережитих страждань заявленій сумі відшкодування, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума у 5000 грн. не відповідає ступеню пережитих моральних страждань, і тому має бути зменшена до 2500 грн. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню, але частково з вищенаведених підстав. Таким чином, на користь позивачки підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі - 8840,37 грн., заборгованість по вихідній допомозі - 9590,71 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати - 362,19 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 30.09.2016 року по день ухвалення рішення -12227,20 грн., а також моральну шкоду у сумі 2500 грн., а всього 29214,79 грн. Згiдно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто вiдповiдач є вiдповiдальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходiв фiзичних осiб, який утримується з нарахованої виплати А отже, виплата стягнутих на користь позивачки сум має бути здійснена з урахуванням вказаних положень Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial