Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-ті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про встановлення сервітуту, посилаючись на наступні обставини. Відповідач є власником нежитлового напівпідвального приміщення, розташованого в житловому будинку [ADDRESS]. Приміщення має два входи. Нежитловому приміщенню примикає інше підвальне приміщення, в якому розташовані комори мешканців будинку [ADDRESS], закріплені наказом УЖГ м.Донецька №220 від 21.11.2013 р. Прохід до комор можливий через приміщення відповідача (тамбур) Однак відповідач після проведення ремонту в приміщенні відмовляється надавати доступ до комор. Просив суд встановити сервітут, зобов'язавши відповідача надати вільний прохід мешканцям квартир [ADDRESS] ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) до комор, які розташовані в підвальному приміщенні житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. 3-ті особи та представник 3-ї особи в судовому засіданні підтримали вимоги позову. Суд, вислухавши представників сторін та інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.403 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником вбудованого нежитлового приміщення, розташованого в житловому будинку [ADDRESS]. Відповідно до наказу Управління житлового господарства Донецької міської ради №220-ос від 21.11.2013 р., за квартирами [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] були закріплені комори, що розташовані у напівпідвальному приміщенні 1-го під'їзду житлового будинку [ADDRESS]. Основними квартиронаймачами вказаних квартир є [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON], ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), тобто треті особи без самостійних вимог на боці позивача. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як зазначає позивач у позовній заяві, приводом для звернення до суду стали скарги мешканців квартир [ADDRESS] до Управління житлового господарства Донецької міської ради на те, що відповідач не надає їм доступу до їхніх комор. Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» підпорядковується Управлінню житлового господарства Донецької міської ради. 12.12.2013 р. на адресу позивача надійшов лист, в якому зазначалось про необхідність подачі позовної заяви до суду про понудження відповідача в наданні доступу до комор, шляхом встановлення сервітуту для вільного проходу третіх осіб до своїх комор. Фактично, виконуючи вказівку Управління житлового господарства Донецької міської ради, КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» було подано позов до суду про встановлення сервітуту для вільного проходу третіх осіб до своїх комор. Суд вважає, що з боку відповідача, як власника вбудованого нежитлового приміщення, розташованого в житловому будинку [ADDRESS], відсутні будь-які порушення прав та законних інтересів КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька», як балансоутримувача будинку. Більше того, слід зазначити, що у вказаній справі КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька» намагається виступити в якості органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, тобто мешканців квартир [ADDRESS] (ст.45 ЦПК України). Однак вказане представництво, крім листа з Управління житлового господарства Донецької міської ради від 27.11.2013 р. за №2978, нічим не підтверджено. Документів, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення мешканців квартир [ADDRESS] до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів до суду також не надано. В судовому засіданні представник позивача у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України не привів жодного обґрунтування того, яким чином відповідач порушує права саме Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м.Донецька». Виходячи з викладеного вище, а також враховуючи те, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, суд відмовляє позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed