Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок з надвірними будівлями і зареєстрований на праві власності за [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON]. була матір'ю позивачки, та заповіла все своє майно своєму сину [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Проте, [PERSON] не оформив право власності на спадкове майно та помер [INFO]. Після нього залишилися спадкоємці - позивачка та відповідач, який є його племінником. В зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на вказаний будинок - договір купівлі-продажу за 1930 рік, перебуває у незадовільному стані, оформити право власності на спадщину через органи нотаріату позивачка позбавлена можливості. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися надали заяви про слухання справи у їх відсутність та підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про слухання справи у його відсутність при цьому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд перевіривши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року, посвідченого в Державній нотаріальній конторі міста Харкова нотаріусом Леоновим в р.№14015 продавці [PERSON] продали, а [PERSON] купила домоволодіння [ADDRESS], яке складається з : а) будинку дерев.яного, обмазаного глиною, критого залізом на одну кімнату з кухнею; б) сараю дерев'яного; в) паркану дерев'яногоз хвірткою-розташованих на земельній ділянці мірою 548,25 кв.м. Як вбачається з посвідчувального напису нотаріуса двічі було виправлено прізвище покупця на «[PERSON]». (а.с.34-39) Відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.07.1950р. у [PERSON] та [PERSON] [INFO]. народився син [PERSON], (а.с. 22) [PERSON] в квітні 1933 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується відновленим свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18 лютого 1957 року. (а.с. 26) Відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 26.10.2009р. у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], про що здійснено відповідний запис за №14. (а.с. 23) [PERSON] 14 січня 1967 року уклала шлюб з [PERSON], прізвища подружжя після укладення шлюбу - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]. (а.с. 65) [PERSON] 28 березня 1983 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої ХДНК Чепігой Т.В., в р.№ 2-320, яким все належне їй майно заповідала своєму синові [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS]. (а.с. 41) [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки, про що здійснено відповідний запис за №8313. (а.с. 24) Після смерті [PERSON]. спадкоємцем її майна за заповітом був син [PERSON]., який спадщину після смерті матері прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав та був зареєстрований на час смерті [PERSON]. у будинку, що підтверджується копією будинкової книги на житловий будинок по [ADDRESS] та довідкою ЖЕД від 08.12.204р. (а.с. 9-21,63) Після смерті матері [PERSON]., брат позивачки [PERSON] належне йому право власності на спадкове майно не оформив, та [INFO] помер у віці 82 років, про що є відповідний запис за №10660. (а.с. 25) Згідно довідки КП ХМБТІ від 07.06.2010р. та ТОВ МБТІ №1004/02 від 12 грудня 2016 року житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] зареєстрований вцілому по праву власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року, посвідченого в Державній нотаріальній конторі міста Харкова нотаріусом Леоновим, в р.№14015. (а.с. 32,33) Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ТОВ МБТІ від 12 грудня 2016 року, житловий будинок літ.А-1 за адресою [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 552 кв.м., має житлову площу 14,5 кв.м, загальну площу - 23,3 кв.м. (а.с.27-31) [PERSON] звернулася з заявою до Другої ХДНК про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок після смерті брата [PERSON], померлого [INFO], але отримала відмову від 13.12.2016 року, оскільки право на житловий будинок за договором купівлі-продажу [PERSON] отримала ще до шлюбу і її прізвище у тексті договору вказане як «[PERSON]». Крім того, з часу посвідчення договору минуло 86 років, чорнила на оригіналі договору купівлі-продажу від 25.06.1930 року втратили колір, що ускладнює читання договору та посвідчувальний напис нотаріуса. (а.с. 42) Як вбачається з відповіді 2-ї ХДНК від 20.01.2017р. №02-14/91, після смерті [PERSON]., померлої [INFO]., яка на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] заяв від спадкоємців про прийняття, про видачу або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповітів у Другій ХДНК не посвідчувалося. Проте, згідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, від імені [PERSON]. був посвідчений заповіт 28.03.1983р. за №2-320, який зберігається у Харківському обласному державному нотаріальному архіві. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], який був зареєстрований по [ADDRESS], 14.08.2009р. була заведена спадкова справа №505/2009. 14.08.2009р. по книзі обліку та реєстрації спадкових справ було зареєстровано заяви від імені [PERSON] ([ADDRESS]) про прийняття спадщини та [PERSON] ([ADDRESS]) про відмову від прийняття спадщини. Інших заяв не надходило, свідоцтва про право власності на спадщину не видавалися. Заповітів від імені [PERSON], померлого [INFO] не посвідчувалося. (а.с.84) Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 20.01.2017р. після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. інформація в спадковому реєстрі відсутня. (а.с.85,86) Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.01.2017р. після смерті [PERSON], мається заповіт посвідчений 7-ю ХДНК 28.03.1983 р. (спадковий реєстр 1840432). (а.с.87) Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 20.01.2017р. після смерті [PERSON], [INFO]., померлого [INFO] 2-ю ХДНК заведена спадкова справа 14.08.2009р. (спадковий реєстр 47724496). (а.с.88) Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.01.2017р. після смерті [PERSON] інформація в спадковому реєстрі відсутня. (а.с.89) Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Правовідносини, що виникли після смерті [PERSON] врегульовано ЦК УРСР в редакції 1963р. ст.ст.524,525 якого передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON]. спадкоємцями 1 черги передбачених ст.529 ЦК УРСР були її діти: син [PERSON] та дочка [PERSON], яка мешкала за іншою адресою. Згідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном. Вимоги щодо обов'язкового звернення спадкоємця до органів нотаріату ЦК 1963р. не містив, тому позивачі самі мали право визначити спосіб реалізації права у вигляді звернення до нотаріальної контори чи фактичного прийняття спадщини. Тому постійне проживання [PERSON], який від спадщини не відмовився, до та на час смерті мешкав з [PERSON]., а також після смерті останньої за вказаною адресою що підтверджується витягом з будинкової книги і свідчить про фактичне прийняття ним спадщини після матері, що узгоджується з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, які регулюють спірні правовідносини. ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування після 2004р. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Не отримання свідоцтва про право на спадщину не є підставою для втратиправа на спадщину, а лише неможливість розпорядженням нерухомим майном, про що зазначено в постанові Верховного Суду України в справі №6-164цс12 в д 23.01.2013р. Оскільки [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, а [PERSON], як спадкоємець 2-ї черги згідно відповіді 2-ї ХДНК від 20.01.2017р. протягом встановлено строку звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і в контексті ст. 1268 ЦК України, відсутні дані про фактичне прийняття спадщини будь якими іншими особами крім позивача, суд вважає, що вона набула право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 14,5 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м., після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та брата [PERSON], який помер [INFO] При цьому суд враховує, що позивачка [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчинені нотаріальних дій, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому її право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України. Позивачкою сплачено судовий збір на загальну суму 1102,40 грн., і яка не наполягає на їх відшкодуванні з відповідача, тому суд вказані витрати з відповідача не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved