Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач КС «Злагода» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON], ПП «Гіппократ» про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №6972к, у відповідності до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 40 000,00 грн., терміном на 12 місяців. Відповідно до п.1.1. договору кредиту кредитна спілка надала позичальнику кредит на засадах строковості, зворотності та платності. Згідно з п.3.1. плата за користування кредитом становить 55% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.3.7. договору кредиту у разі прострочення планового платежу повністю або частково, з третього дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №6972к від 02.04.2012 року між позивачем з одного боку та відповідачкою [PERSON] з іншого боку був укладений договір поруки №П-48 від 02.04.2012 року. Відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON] та зобов'язалась відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору кредиту №6972к від 02.04.2013 року в повному обсязі (всім належним поручителю майном, коштами та всіма активами, що йому належать). Крім того, 02.04.2012 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем ПП «Гіппократ» укладено договір поруки №П-49, відповідно до умов якого відповідач ПП «Гіппократ» виступив поручителем відповідача [PERSON] та зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору кредиту №6972к від 02.04.2012 року в повному обсязі (всім належним поручителю майном, коштами та всіма активами, що йому належать). Однак, відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 18.09.2013 року складає 56 073,94 грн. та включає в себе: 22 711,53 грн. - основна сума кредиту, 17 362,41 грн. - заборгованість по відсотках, 16 000,00 грн. - штраф. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачами перед позивачем не погашається, останній змушений був звернутися з вказаним позовом до суду. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 56 073,94 грн., 214,60 грн. судового збору, а також витрати на юридичні послуги у розмірі 560,74 грн. (а.с.142-143). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26.03.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року змінено. Абзац третій рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року викладено в наступній редакції: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], ПП «Гіппократ» на користь КС «Злагода» 560,74 грн. судового збору. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.191-194). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року, рішення апеляційного суду Вінницької області від 26.03.2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.218-221). В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Сташко П.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача ПП «Гіппократ» до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №6972к, у відповідності до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 40 000,00 грн., терміном на 12 місяців (а.с.46-48). Відповідно до п.1.1. договору кредиту кредитна спілка надала позичальнику кредит на засадах строковості, зворотності та платності. Згідно з п.3.1. плата за користування кредитом становить 55% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.3.7. договору кредиту у разі прострочення планового платежу повністю або частково, з третього дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №6972к від 02.04.2012 року між позивачем з одного боку та відповідачкою [PERSON] з іншого боку був укладений договір поруки №П-48 від 02.04.2012 року (а.с.49). Відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON] та зобов'язалась відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору кредиту №6972к від 02.04.2013 року в повному обсязі (всім належним поручителю майном, коштами та всіма активами, що йому належать). Крім того, 02.04.2012 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем ПП «Гіппократ» укладено договір поруки №П-49, відповідно до умов якого відповідач ПП «Гіппократ» виступив поручителем відповідача [PERSON] та зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору кредиту №6972к від 02.04.2012 року в повному обсязі (всім належним поручителю майном, коштами та всіма активами, що йому належать) (а.с.50). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кошти в сумі 40 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 02.04.2012 року (а.с.51). Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків (а.с.48). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з умовами договорів поруки №П-48 від 02.04.2012 року та №П-49 від 02.04.2012 року, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, тобто за повернення позики, процентів за її користування, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов договору позики. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 1048 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до пункту 3.7. договору кредиту, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з третього дня прострочення цей кредит за рішенням кредитного комітету кредитодавця може визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми залишку кредиту. Згідно із пунктом 3.8. договору з дати виконання позичальником своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за ставкою, визначеною п.3.7. договору, такий кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати і плата за користування ним справлятиметься за процентною ставкою, встановленою в п.3.1. договору. Враховуючи наявність прострочення відповідачем [PERSON] планових платежів в періоди з 02.06.2012 року по 08.06.2012 року; з 02.09.2012 року по 08.09.2012 року; з 02.10.2012 року по 06.10.2012 року; з 02.11.2012 року по 10.11.2012 року; з 02.01.2012 року по 17.01.2013 року; з 02.03.2013 року по 18.09.2013 року, позивачем правомірно було нараховано відповідачу подвійну відсоткову ставку - 110% річних від суми залишку кредиту на підставі рішень кредитного комітету (а.с.66-71). Відповідно до пункту 5.1.6. договору, позичальник зобов'язаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити передбачені цим договором штрафні санкції та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Згідно п.5.5 договору, кредитодавець в разі прострочення позичальником планового платежу на строк, що перевищує 90 календарних днів, має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 40% від початкової суми кредиту. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача, крім основної суми заборгованості, що становить 22 711,53 грн., також заборгованості по відсотках у розмірі 17 362,41 грн. та штрафу в розмірі 16 000,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 56 073,94 грн. (а.с.72-73). 14.01.2013 року, 12.03.2013 року, 04.04.2013 року, 13.05.2013 року, 28.05.2013 року, 22.08.2013 року позивачем надсилалися відповідачам рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення вимоги щодо погашення кредитної заборгованості, однак останні залишені ними без задоволення та реагування (а.с.107-118). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Окрім того, суд вважає за можливе звернути увагу, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 26.03.2014 року та направляючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, в мотивувальній частині своєї ухвали від 09.07.2014 року зазначив, що місцевий суд в порушення вимог ст.ст.10, 11, 123 ЦПК України відмовив у прийнятті до спільного розгляду зустрічний позов відповідача, чим порушив права відповідачів на заперечення позову зазначеним способом (а.с.220). Так, дійсно, відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Однак, під час нового судового розгляду відповідачі жодного разу до судових засідань не з'явились, будь-яких письмових пояснень, заперечень, в тому числі і зустрічний позов, від них не надходив. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають до задоволення. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 560,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1701 від 27.09.2013 року (а.с.45) також підлягає солідарному стягненню з відповідачів, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved