Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 08 травня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач проживає окремо від дітей, участі у їх вихованні та утриманні не приймає, позивачка з посиланням на працездатність відповідача, який здебільшого підробляє на будівництві хоч і не офіційно та відсутності в нього інших утриманців, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання кожної дитини у розмірі 1500 грн., по досягненню ними повноліття. Також, з посиланням на те, що позивачка ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] по досягненню ним трьох річного віку та інших джерел доходів у неї немає, а соціальну допомогу яку вона отримує є недостатньою, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, по досягненню сином трирічного віку Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від її представника [PERSON] , до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підгримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачки, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , тобто сторін, 08 травня 2015 року вони уклали шлюб, зареєструвавши його у виконкомі Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 05 (а.с.03). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с.04). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вищенаведені норми законодавства перш за все зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов`язком батьків. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою, окремо від відповідача (а.с.07). Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дитини, то в межах заявлених позивачкою вимог за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Нормою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого а нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що на день розгляду справи судом не здобуто ніяких даних про те, що відповідач працює та сама позивака у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, то такі вимоги позивачки підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дітей та відповідача. Зокрема, судом прийнято до уваги вік дітей та пов`язане з цим розмір коштів потрібних на їх утримання, а також працездатний вік сторін, зокрема відповідача. За вищевказаних обставин, з урахуванням встановленого законодавством обов`язку по утриманню дітей як матір`ю так і батьком, враховуючи вік дітей, з огляду на працездатний вік сторін, зокрема відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на дітей, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утриманні кожної дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, по досягненню дітьми повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Водночас щодо стягнення аліментів на утримання дружини слід зазначити про наступне. За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівня матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Позивачка у своїй позовній заяві посилається на те, що вона ніде не працює, перебуває у декретній відпустці та власними силами утримує себе та дітей, у зв`язку із чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Отже, приймаючи до уваги те, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час вона ніде не працює та на її утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи задоволення вимог позивачки щодо стягнення аліментів на дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в частині стягнення аліментів на дружину, стягнувши з відповідача аліменти на її утирання в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення сином, [PERSON] , народженого [INFO] трирічного віку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 75, 84, 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial