Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до Івано-Франківської міської ради. Вимогами позову просить визнати за нею право власності на квартиру №18 за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Північний бульвар, будинок № 1 як за спадкоємцем за законом. Доводами позову позивач зазначає, що після смерті [PERSON], яка померла 22 вересня 2002 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири №18 за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Північний бульвар, будинок № 1. Спадкоємцем цієї спадщини за заповітом, складеним 07 жовтня 1998 року за реєстраційним номером Д852, є позивач. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відтак позивач вважає, що порушено її право на отримання спадщини, з огляду на що просить про захист порушеного права у судовому порядку. Позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений був належним чином, про що свідчить повідомлення ( а.с. 28). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 22 вересня 2002 року померла [PERSON] (а.с. 16). Встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті, залишила заповіт, складений 07 жовтня 1998 року, згідно до якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалося заповіла [PERSON] (а.с. 17). Постановою від 10 січня 2017 року за № 3/02-31 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 22). З акту передачі квартири №18 від 12 числа (місяць вказано нерозбірливо) 1993 року вбачається, що [PERSON] прийняла квартиру №18 по вулиці Площа Визволення в будтнку 1-А у місті Івано-Франківську (а.с. 19). Частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. А частиною другою цієї статті вказано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 15), випливає, що [PERSON] є її матірю. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 12) вбачається, що після реєстрації актового запису про шлюб 09.10.1982 р. [PERSON] змінила прізвище «Пушко» на «Боднар». Таким чином встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а відтак і спадкоємцем першої черги за законом. Відомостей щодо інших спадкоємців суду не представлено. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається напідставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, зважаючи на всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 16, 328, 1220, 1223,1261, 1297 ЦК України,

Outcome: approved