Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач ОКВП ТГ «Лубнитеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що предметом діяльності позивача є надання послуг з постачання теплової енергії. Вказує, що відповідачка зареєстрована в [INFO], а отже відносини між ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та відповідачами регулюються Житловим Кодексом України та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно яких відповідачка, як споживач вказаних послуг зобов'язана своєчасно вносити плату за отримані послуги, проте не виконує покладені законодавством зобов'язання щодо сплати послуг з теплопостачання, в зв'язку з чим за період з лютого 2014 року по квітень 2015 року утворилася заборгованість в сумі 5642 грн. 42 коп. Станом на 01.07.2016 року сума боргу, враховуючи пільги у розмірі 734 грн. 46 коп., становить 4907 грн. 96 коп. Позивач просить суд стягнути в казну суму заборгованості та судові витрати на його користь. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, про причини неявки суду повідомлено не було. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії для забезпечення централізованого опалення квартири [ADDRESS], жителькою якої є відповідачка, що доводиться довідкою Комунального підприємства «КОМУНСЕРВІС» № 660 від 27.12.2013 року. Згідно матеріалів справи для вищевказаної адреси, де мешкає відповідачка, присвоєно особовий рахунок № 75304. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як виробник послуг, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 3\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року передбачено обов'язок відповідачів, як споживача житлово-комунальних послуг, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В даному випадку обов'язок позивача, як виробника послуги, забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів, передбачено законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Обов'язок відповідача, як споживача, оплачувати отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, закріплений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10 ЖК України, п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року та п. п. 14, 17, 35 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 17.05.2005 року. З наведених вище норм Закону видно, що, маючи обов'язок на укладення договору, сторони по справі допустили його невиконання без поважних причин, а тому ступінь їх вини є однаковою. Але відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року за № 6-59цс13. Отже, обовязок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Вирішення спірних питань, які виникли, необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює. Відповідно до ст. 538 ЦК України\~виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між сторонами мається зустрічне зобов'язання, яке полягає в тому, що згідно законодавчих актів у сфері теплопостачання, які є чинними на момент розгляду справи та носять обов'язковий характер виконання, позивач зобов'язаний своєчасно та відповідної якості надавати відповідачам послуги з теплопостачання, а відповідачка зобов'язана проводити оплату за надані їй послуги у строки, встановлені законом. Судом встановлено, що позивачем протягом спірного періоду послуги з центрального опалення відповідачу надавалися своєчасно та відповідної якості. Про це свідчить та обставина, що відповідачка не надала суду доказів того, що вона звертався до позивача з претензіями неналежного виконання обов'язків, а тому суд вважає, що позивач належно виконував обов'язки щодо опалення житлової площі, де проживає відповідачка. Відповідно зі\~ст. 68 ЖК України\~плата за комунальні послуги проводиться щомісячно в установлені Законом строки. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 162 ЖК України, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено обов'язок відповідачів здійснювати оплату за надані послуги з теплопостачання щомісячно до 20 числа. Нарахування за послуги теплопостачання здійснюється у відповідності до встановлених тарифів, що були затверджені в рішенні Полтавської обласної ради: з 01.01.2011 року діяли тарифи, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 01.02. 2011 року, в розмірі 3 грн. 76 коп. за опалення 1 м2 загальної опалювальної площі квартири протягом року; з 01.07.2014 року згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 650 від. 06.06. 2014 року діють тарифи в розмірі 12 грн. 57 коп. за опалення 1 м2 загальної опалювальної площі квартири протягом опалювального періоду; з 21.11.2014 року згідно Постанови №146 від. 17.10.2014 року діяли тарифи в розмірі 12 грн. 57 коп. за опалення 1 м2 загальної опалювальної площі квартири протягом опалювального періоду. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачка в односторонньому порядку не виконує покладені законодавством зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання. За період з лютого 2011 року по квітень 2015 року в зв'язку з несплатою за споживання теплової енергії відповідачка [PERSON], з урахуванням пільг, має заборгованість в розмірі 4\~907 грн. 96 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості та Випискою з особового рахунку № 75304. Статтями 611 та 623 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання особа, яка його порушила повинна відшкодувати завдані нею збитки. Беручи до уваги наведені вище норми закону та надані докази, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] завданих нею збитків є законною і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище та вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати понесені ним при сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн.

Outcome: approved