Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] мотивуючи тим, що відповідач після розірвання шлюбу з нею не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки, не приймає участь у її вихованні та не утримує матеріально. Дитина проживає з нею, а відповідач зовсім не цікавиться її життям і останні декілька років взагалі не підтримує з нею жодних відносин. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що її дочка взагалі відповідача не знає, оскільки він жодного разу до неї не приїздив, з часу її народження не цікавився життям останньої та не приймає участі в її вихованні та утриманні. Представник позивачки [PERSON] вважав, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини, а тому вважав, що вимоги позивачки про позбавлення прав останнього, підлягають задоволенню. Представник органу опіки та піклування Буринської РДА Гончарова К.О. позов підтримала, пояснивши, що вони вважають доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він останніх чотири роки взагалі не цікавиться життям дитини і не приймає участі в її вихованні. Відповідач в силу положень частини 2 та частини 3 пункту 5 статті 74 ЦПК України, вважається таким, що про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, доводи її представника та представника органу опіки та піклування, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], матір'ю дитини є позивачка по справі, що вбачається із свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Батьки дитини перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Буринського районного суду від 12.02.2013 року, яке набрало законної сили (а.с.14). Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою, а відповідач з дитиною не спілкується, самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків. 23.09.2013 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.20), змінивши дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.20). Рішенням Буринського районного суду від 05.08.2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утриманні його неповнолітньої дочки - [PERSON], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які необхідно сплачувати на користь [PERSON]. З довідки Буринського районного відділу ДВС (а.с.12) вбачається, що на протязі 2015-2016 років відповідач аліменти за вищевказаним виконавчим листом не сплачував. При цьому, дитина перебуває на утриманні та вихованні позивачки, а відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується із своєю дочкою, допомоги на її матеріальне утримання не надає, не піклується про неї та не приймає участь у вихованні і не проявляє жодного інтересу до навчання та життя дитини. Вказані обставини встановлені судом як з показів позивачки, так і підтверджуються доводами представника органу опіки та піклування, актом обстеження матеріально-побутових умов, інформацією Гвинтівської сільської ради щодо невиконання батьківських обов'язків відповідачем та відповідними довідками з місця проживання сторін, навчального закладу (а.с.13,16-19). Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON],[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] досліджених судом, видно, що відповідач на протязі останніх чотирьох років не з'являється за місцем проживання дитини, не приймає участь у її вихованні та не піклується про неї (а.с.21-25). Вказані обставини підтверджуються і висновком органу опіки та піклування Буринської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON]. (а.с.10-11). З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідач на протязі 2013-2017 років, залишивши свою малолітню доньку [PERSON] проживати з її матір'ю, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, без поважних причин не утримує її матеріально, не піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 цього Закону передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів та фактичні обставини справи, враховуючи характер винної поведінки відповідача, суд приходить до висновку, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] свідомо нехтуючи ними, внаслідок чого остання тривалий час перебуває на вихованні та утриманні своєї матері, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що збереження батьківства останнього в теперішній час суперечить інтересам дитини і до відповідача необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав, задовольнивши позов.

Outcome: approved