Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки,\~мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої спадщину за заповітом прийняв [PERSON] , батько позивачки, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом у відповідності з яким успадкував житловий будинок та надвірні споруди, розташовані по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла вона та [PERSON] . Рідна сестра позивачки, [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , а інша донька померлого від першого шлюбу [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Так, позивачка успадкувала житловий будинок та надвірні споруди по [ADDRESS] . [PERSON] в свою чергу успадкувала після смерті батька грошовий вклад з відповідними відсотками у ПАТ КБ «Приватбанк». Після виготовлення технічної документації на земельні ділянки та отримання відповідних витягів з державного земельного кадастру позивачка звернулася до Лебединської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, на яких розміщено успадкований нею житловий будинок та надвірні споруди. Однак, позивачка отримала відмову у зв`язку з тим, що є розбіжності у нормах цивільного та земельного законодавства щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на такі земельні ділянки. Тому [PERSON] просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] площею 0,1000 га кадастровий номер 5910500000:01:030:0359, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0918 га кадастровий номер 5910500000:01:030:0360, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , які він успадкував, але не оформив за життя після померлої [INFO] [PERSON] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідачки проти позову заперечила, пославшись на те, що 08.08.2017 року був нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна [PERSON] , укладений між сторонами, умови якого стосувалися лише житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та грошового вкладу з відповідними відсотками, що знаходився на картковому рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі даного договору [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину їх батька. Мова про інше майно в зазначеному договорі не йде. Також представник звертає увагу на те, що [PERSON] за життя не зареєстрував свідоцтво про право на спадщину в Лебединському міському відділі земельних ресурсів та не отримав відповідний державний акт на спірну земельну ділянку. Внаслідок цього земельна ділянка не ввійшла до складу його спадкового майна та не була охоплена договором про поділ між сторонами спадщини [PERSON] .. При цьому вважає, що спірні земельні ділянки є окремими самостійними об`єктами нерухомості, а тому за загальними правилами спадкування ці земельні ділянки підлягають розподілу між сторонами в рівних частинах, так як частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тому просить у позові відмовити повністю. Вислухавши позивачку, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про спадкування, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 21.04.2001 року громадянину [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 9) після померлої [INFO] [PERSON] . Майно, на яке видано дане свідоцтво, складалося з житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки загальною площею 0,1918 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10), зі смертю якого відкрилася спадщина на майно, що належало йому за життя. З матеріалів спадкової справи (а.с. 41-56), заведеної після його смерті, вбачається, що спадкоємцями останнього є його доньки, а саме [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину батька, а також доньки [PERSON] й [PERSON] , які від прийняття належних їм часток у спадщині батька відмовилися на користь сторін у справі. Так, з заяв (а.с. 48, 49) вбачається, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , а [PERSON] - на користь [PERSON] 08.08.2017 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна (а.с. 53-54), згідно якого [PERSON] перейшло право у спадщині батька на грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на карткових рахунках, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк», до [PERSON] перейшло право у спадщині на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Того ж дня сторонам видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 55, 56). Судом також встановлено, що після отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] замовила технічну документацію на земельні ділянки, на яких розташоване успадковане нею домогосподарство по [ADDRESS] . Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 16, 20) за вказаною адресою знаходяться наступні земельні ділянки: площею 0,1000 га кадастровий номер 5910500000:01:030:0359, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0918 га кадастровий номер 5910500000:01:030:0360, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. В подальшому [PERSON] звернулася до Лебединської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування після батька [PERSON] 15.02.2020 року постановою (а.с. 27-28) нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки норми цивільного та земельного законодавства суперечать видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] вважає, що за нею має бути визнано право власності на спірні земельні ділянки, оскільки [PERSON] після смерті [PERSON] набув разом з житловим будинком та надвірними спорудами право власності і на приватизовану земельну ділянку, на якій вони розміщені, що визнається та не оспорюється іншою стороною у справі. Вона в свою чергу набула право власності на спірні земельні ділянки разом з успадкованими нею житловим будинком та іншими господарськими будівлями. Ухвалюючи рішення, суд погоджується та знаходить обґрунтованими доводами позивачки з огляду на таке. У частині першій\~статті 377 ЦК України\~визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 \~ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Указана правова позиція висловлена Верховним Судом України\~\~у постановах: від 23 грудня 2015 року у справі № 6-244цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду\~у постанові від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження\~\~№ 12-143гс18). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує зазначені висновки Верховного Суду, викладені у зазначених постановах, згідно з положеннями ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідно до\~вимог ст.\~ст.\~1216,\~1217,\~1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1225\~ЦК\~України право\~власності на\~земельну ділянку\~переходить до\~спадкоємців на\~загальних підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До\~спадкоємців житлового\~будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Пунктом г ч. 1 ст. 81 ЗК України встановлено, що громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки\~в тому\~числі на\~підставі прийняття спадщини. З огляду на те, що право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти, та враховуючи той факт, що за спільною домовленістю сторін саме [PERSON] успадкувала після смерті батька житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , про що їй було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, суд доходить висновку про те, що за позивачкою слід визнати в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника, і право власності на земельні ділянки, розташовані за вищевказаною адресою, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved