Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Червнознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, так як [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини [PERSON] є с.Червонознам'янка Іванівського район Одеської області . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за тією ж адресою загальною площею - 0,30 га із них: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га. Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 10-ої сесії Червнознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІІ-го скликання від 04.09.1997 року. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом на вищезазначене майно. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Та він не може бути виданий після смерті, що суперечить ст. 25 ЦК України, згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про те подала до суду заяву в якій просить розглянути справи без її участі, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про те надав до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по справі не має. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, встановлено, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання померлого та місцем відкриття спадщини є с.Червонознам'янка Іванівського району Одеської області , що підтверджується довідкою Червнознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження та долученими до матеріалів справи його копією. В судовому засіданні при дослідженні матеріалів справи було встановлено, що окрім дружини - позивачки по справі [PERSON] спадкоємцями першої черги являються його діти [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом на ? частину житлового будинку. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть долученої до матеріалів справи, а [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується копією її заяви про відмову від спадкового майна долученої до матеріалів справи. Згідно отриманої та долученої до матеріалів справи інформації від державного нотаріуса Іванівської нотаріальної контори встановлено, що на померлого [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того як вбачається з матеріалів спадкової справи позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами ( А- житловий будинок, Б - літня кухня, В - сарай , Г- вбиральня, кухня, Д- сарай, Е- погріб, № 1-2 -огорожа), розташованого в [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці за тією ж адресою загальною площею 0,30 га для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га. Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 10-ої сесії Червнознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІІ-го скликання від 04.09.1997 року, що підтверджується архівною копією (витяг) виданого архівним відділом Іванівської районної державної адміністрації Одеської області . Спадщину позивачка прийняла, оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] спадщину прийняла , так як до дня смерті проживала зі спадкодавцем та на частину майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину. Отже на підставі вищезазначеного позивачка прийняла спадщину, але не оформила право власності на вищезазначене майно в установленому законом порядку. Отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не є можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок на ім»я померлого та його державна реєстрація. Отримати правовстановлюючі документи після смерті не можливо, оскільки цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи відповідно до ст.25 ЦК України. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не оформив за життя своє право власності на вказаний житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніше законодавством ( ст..120 ЦК УРСР ) Відповідно до статей 120-127 ЦК УРСР, ст.17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику» у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь у громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У зв'язку із введенням в дію Закону України «Про власність» така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені. Відповідно до п.6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 2-24/26, яка була чинною на час закінчення будівництва будинку, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарчі книги, до категорії самовільних відноситись не можуть. 15 жовтня 2009 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1035, якою затверджено Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно цієї постанови оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна - приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05 серпня 1992 року, здійснюються на підставі висновку про технічний стан будинку( будівлі), складеного бюро технічної інвентаризації і документу , що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані об'єкти. Судом досліджено документи , які свідчать про те , що померлий [PERSON] володів вказаним житловим будинком, але за життя не встиг отримати правовстановлюючі документи на будинок, це довідка характеристика складена Іванівським районним бюро технічної інвентаризації на житловий будинок з господарськими будівлями, довідка Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області , в якій зазначено, що померлий проживав у вказаному будинку та був зареєстрований в ньому, випискою з погосподарської книги Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області. Так як вказаний будинок включений Червонознам'янською сільською радою Іванівського району Одеської області в погосподарську книгу домогосподарем являвся [PERSON] то згідно з інструкцією ЦСУ СРСР № 5-24/26 , житлові будинки, господарські та побутові будівлі і споруди , включені сільськими радами в по господарські книги, до категорії самовільних не відносяться, тому відповідно померлий фактично був власником вказаного житлового будинку, проте за життя не встиг оформити документально своє право власності. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з наведеного, суд вважає , що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася спадкоємця, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON] до Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Outcome: approved