Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 10 вересня 2017 року, право власності на ? частку у праві власності на земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Уточнивши позовні вимоги, просить визначити, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співвласникам земельної ділянки, зазначеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку по вул. Нафтовиків, 16, у м. Дрогобичі Львівської області, належить по 1/4 (одній четвертій) частці. Визнати за [PERSON], у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 10 вересня 2017 року, право власності на ? частку у праві власності на спірну земельну ділянку. В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті її чоловіка, [PERSON], яка сталася 10.09.2017, звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. До складу спадщини входить частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] та частка у праві власності на земельну ділянку за тією ж адресою. Щодо частки у праві власності на квартиру приватним нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.04.2018 року , проте, щодо частки у праві власності на земельну ділянку нотаріус не зміг видати документу, оскільки на земельній ділянці є двохквартирний будинок. Квартира [ADDRESS] належить відповідачам, [PERSON], [PERSON] Квартира №2 в цьому будинку належала померлому [PERSON], та позивачці [PERSON] На сьогодні позивачка є одноосібним власником квартири №2.Частки власників земельної ділянки відповідно до даних Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.03.2012 року не визначені, а тому позивачка не може оформити право на спадщину щодо земельної ділянки площею - 0,1000 га, кадастровий номер - 4610600000:01:023:0126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по вул. Нафтовиків, 16, у м. Дрогобичі Львівської області. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в підготовче судове засідання не зявилися, надіслали суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, щодо задоволення позовних вимог покладаються на думку суду, позов визнали, просили такий задоволити. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з положеннями\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 86 Земельного Кодексу України передбачає, що земельна ділянка може перебувати у спільній сумісній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності або без визначення часток учасників спільної власності. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне. Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зазначене право повною мірою узгоджується з правом заповідача на свій розсуд визначати обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Отже, учасник спільної сумісної власності має право заповідати свою частку до її визначення та виділу, а після смерті учасника спільної сумісної власності свідоцтво про право на спадщину видається лише після виділу або визначення частки померлого у спільному майні. Відповідно до\~ підпункту\~е \~пункту 18\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~р.\~№7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» учасник\~спільної часткової\~власності має\~право \~вимагати виділення\~належної йому\~частки зі\~складу земельної\~ділянки (у\~тому числі\~й \~разом \~з \~іншими \~учасниками,\~ які\~ цього\~вимагають)\~або виплати\~рештою учасників\~грошової компенсації\~за цю\~частку \~при \~неможливості \~її \~виділення \~та \~отримання \~ в\~ \~його володіння,\~ користування\~ частини\~ спільної\~земельної ділянки,\~що відповідає\~ розміру\~ його\~ частки.\~ \~Учаснику \~спільної сумісної\~власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кільком особам право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-253цс16. Також і відповідно до п.21 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок, не визначався, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на яку має позивач, слід виходити із розміру його частки у вартості будинку на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову на час виникнення останньої. Як вбачається із свідоцтва на право власності на квартиру ( будинок ) від 31.10.1994 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду квартира [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а/с 6), які згідно свідоцтва про одруження були подружжям (а/с 4). Як вбачається з копії спадкової справи № 16/2017 від 25.10.2017 за життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON]. Останній в свою чергу відмовився від прийняття спадщини за заповітом, а також від спадкового майна , яке залишилось після смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 474724 [PERSON] помер 12.09.2017 (а/с 4). Після чого, приватним нотаріусом заведено спадкову справу, що стверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а/с 5). Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку від 28.03.2012 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га. Що розташована по вул. Нафтовиків, 16/2 в м. Дрогобич Львівської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і соруд. Співвласниками такої земельної ділянки крім [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а/ 7-8). Таке вбачається ще з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а/с 9-11). Відповідно до ст.1225 Цивільного кодексу України і ст.131 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За змістом ч.3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.1\~ст.182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно\~ст.16 цього ж Кодексу\~може бути, зокрема, визнання права. Згідно\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, однак оформити своїх спадкових прав в передбаченому законом порядку не може, оскільки не визначені між власниками частки на спірну земельну ділянку. З урахуванням вище наведеного, та те, що у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде обєктом спадкування, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved