Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 15.06.1991 року, вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб реєструвався Волноваським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис №97. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільно нажитого майна не мають. Однією родиною не мешкають з листопада місяця 2014 року, спільне господарство не ведеться. Основною причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними тяжкі стосунки, розбіжності, сварки, негативне відношення один до одного. Вважає, що при сформованих обставинах, їх перебування у зареєстрованому шлюбі та проживання однією родиною не можливо, строк для примирення не потрібен, тому позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Сторони по справі зареєстрували шлюб 15.06.1991 року, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №082574 про одруження, що є наявним у справі, з якого вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON], шлюб реєструвався Волноваським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис №97 і прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільно нажитого майна не мають. Таким чином, судом встановлено, що сторони однією родиною не мешкають з листопада місяця 2014 року, спільне господарство не ведуть, мір до поновлення шлюбних відносин не прийняли, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивачка не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved