Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачка просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO]. При цьому посилається на її юридичну необізнаність з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, не володіння юридичними знаннями. Також посилається на те, що вона фактично прийняла майно, зберігає на нього документи. Вказала, що вона не знала, що для юридичного закріплення за нею права власності необхідно звертатись до нотаріальної контори, оскільки за життя мати передала їй примірник оригіналу заповіту. Представник позивачки позов підтримав і обґрунтовує його тими ж обставинами, що і позивачка. Представники Харківської міської ради, Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя, 11.09.2006 року спадкодавець [PERSON] залишила заповіт (а.с.9), яким заповіла [PERSON] все належне їй майно на випадок своєї смерті. Згідно до листів завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (а.с.10,26), після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не заводилася, до нотаріальної контори протягом 6 місяців з заявами ніхто не звертався, заява про прийняття спадщини від [PERSON] надійшла 27.07.2016 року, тобто за межами 6-и місячного строку для прийняття спадщини. Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка та її представник в своєму позові, як на поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, посилаються на юридичну необізнаність [PERSON] з порядком прийняття спадщини, на не володіння юридичними знаннями, що вона не знала, що для юридичного закріплення за нею права власності необхідно звертатись до нотаріальної контори. В п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що зазначені вище позивачкою та її представником обставини не свідчать про поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, так як юридична необізнаність з порядком прийняття спадщини не є поважною причиною, пов'язаною з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, суд враховує, що позивачка та її представник в обґрунтування свого позову надали суду лист нотаріальної контори (а.с.10), а не постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування », при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилання позивачки та її представника на те, що позивачка фактично прийняла майно, зберігає на нього документи, не заслуговують на увагу і не можуть свідчити про поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини. На це також звернуто увагу в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, де зазначено, що необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка та її представник в обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини не надали жодного доказу згідно вимог ч.2 ст.57 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed