Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь отриману ним пенсію по втраті годувальника на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в сумі 12 200 грн та 1000 грн виплат за постановою КМУ №251 від 01.04.2020, а всього стягнути 13200 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 03 серпня 2006 року її дочка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла і з 10 вересня 2012 року діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Діти навчаються в Гончарівській гімназії Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Починаючи з 2012 року відповідач життям дітей майже не цікавиться, не піклується про них, участі в їх утриманні та вихованні не приймає. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після смерті [PERSON] дітям призначено пенсію в разі втрати годувальника, розпорядником якої є [PERSON] . Вказану пенсію відповідач висилав їй несвоєчасно та не в повному обсязі, а починаючи з січня 2020 року припинив пересилати їй пенсію. З 01.01.2020 розмір пенсії становить 2000 грн, а з 01.05.2020 - 2100 грн. Також у квітні 2020 року відповідачу одноразово виплачено 1000 грн згідно постанови КМУ №251 від 01.04.2020. Отже, за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 відповідачем не перераховано їй 13200 грн. З посиланням на ст.7, 258 СК України та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вважає, що пенсія призначена саме неповнолітнім дітям, а тому має отримуватися ними (витрачатися на їх утримання) та має бути передана особі, яка займається утриманням і вихованням дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов за викладених в ньому обставин та пояснила, діти проживають з нею, опіку вона не оформила і відповідачу призначена пенсія на дітей по втраті годувальника, яку він отримує, але несвоєчасно і не в повному обсязі її перераховує на її адресу. Представник позивачки - адвокат Осипчука П.В. підтримав позов та пояснив, що з січня 2020 року [PERSON] припинив пересилання пенсїї, а пштовими переказами він надсилає аліменти, які з нього стягнути на дітей на користь позивачки за рішенням суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позов та пояснив, що він перераховує [PERSON] отримувану ним пенсію на дітей, пред*явивши суду для огляду поштові перекази, які у нього збереглися за 2020 рік: 24.01.2020 - на суму 1989 грн, 26.02.2020 - на 2000 грн, 21.07.2020 - на 2040 грн, 20.08.2020 - на 4100 грн. Визнає, що не завжди перераховує пенсію своєчасно.Стягнуті з нього за рішенням суду аліменти на дітей на користь [PERSON] відраховуються з його заробітної плати за місцем роботи. Представник органу опіки та піклування - виконкому Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в судове засідання не з`явилися, надіславши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З наданих позивачкою письмових доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення з [PERSON] грошових коштів вбачається, що згідно свідоцтв про народження дітей відповідач [PERSON] зазначений їх батьком (а.с.7-8). Матір`ю [PERSON] та [PERSON] згідно копій свідоцтв про народження є [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.(а.с.6). З довідок КНЗ Гончарівської гімназії від 17.06.2020 вбачається, що [PERSON] ,[INFO] , навчається у 8-Б класі, а [PERSON] , [INFO] , - у 3-Б класі (а.с.9). Згідно довідки-характеристики №626 від 01 жовтня 2018 року Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області сім'я [PERSON] та [PERSON] матеріально забезпечена, характеризуються позитивно за місцем роботи та проживання(а.с.16). Відповідно до довідки начальника служби у справах дітей Рацин Н.Б від 16 жовтня 2012 року з громадянином [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо утримання та виховання дітей. Під час бесіди було з'ясовано, що він не заперечує проти передачі дітей на виховання [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). За висновком виконавчого комітету Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №138 від 10 грудня 2019 року є доцільним відібрання малолітніх дітей від батька - [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. (а.с.21-24). Відповідно до довідки № 348 від 17.06.2020, виданої Гончарівською селищною радою, діти [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою:[ADDRESS] з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] (а.с. 25). Актом обстеження умов проживання №94 від 18.06.2020 за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дітей створені всі умови. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - баба, [PERSON] -дід, [PERSON] - син (не проживає), онуки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №82 від 01.06.2020 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію в разі втрати годувальника на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Пенсія з 01.01.2020 складає 2000 грн, з 01.05.2020 - 2100 грн. В квітні 2020 року одноразово виплачено 1000 грн по постанові КМУ №251 від 01.04.2020 (а.с.27). Згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.(а.с.18-20). Звернувшися до суду, позивачка заявила вимоги про стягнення з відповідача коштів у вигляді нарахованої пенсії на дітей по втраті годувальника, посилаючись на ст.7, 258 СК України, ст.1, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» та правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 22 грудня 2018 року по справі №445/637/16-ц. Так, ч.7 ст.7 СК України передбачає, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ст.1 та ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Відповідно до п. 1-4 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Крім того, на підставі ч. 3 - 5 цієї ж статті цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, рішення суду. Посилання позивачки на правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 22 грудня 2018 року по справі №445/637/16-ц, як на підставу задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки згідно вказаної позиції передбачено право баби та діда на процесуальне представництво внуків на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником, що ніким не оспорюється та не є предметом спору. Позивачка не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у відповідача обов`язку щодо сплати на її користь коштів, а також не надала доказів щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача передавати зазначені суми їй. При цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що вона не містить жодної норми матеріального права, якою врегульовано спірне питання. Крім того, під час судового засідання [PERSON] не надала будь-яких доказів самого факту неотримання нею пенсії від відповідача, який стверджує, що передає всю пенсію дітям, які його відвідують на канікулах, або пересилає на адресу позивачки, та не спростовані надані ним поштові перекази на пересилання коштів у 2020 році. Відповідач не заперечує права позивачки на встановлення нею опіки над дітьми та переоформлення пенсії по втраті годувальника та отримання її безпосередньо [PERSON] у разі її сумівів у тому, що він не повному розмірі передає дітям отримувану ним пенсію. Відповідно до пункту 2.2. Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді N 34/166/131/88 від 26.05.99, опіку (піклування) над неповнолітніми дітьми може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей, враховуючи, що [PERSON] проти цього не заперечує. Отже, вирішення питання про встановлення опіки над малолітніми дітьми можливе і без відібрання дітей від батька або позбавлення його батьківських прав.

Outcome: dismissed