Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №496. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2013 року. Від шлюбу спільних дітей не мають та загалом у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства з відповідачем не ведуть, не підтримують подружніх відносин, чому подальше спільне життя і примирення неможливе. Перебування у шлюбі суперечить її інтересам та носить формальний характер. За наведеного, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у такому та додатково пояснила, що спільне життя між ними не склалося, відповідач через 3 місяці після одруження виїхав за межі України в Республіку Польщу, де проживає по теперішній час. Перші роки вона періодично їздила до нього, однак вже більше 3 років вони повністю припинили подружні відносини та спілкування, спільного господарства не ведуть, дітей спільних не мають. Із врахуванням наведеного, вважає примирення неможливим, збереження шлюбу та таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив розірвати шлюб із позивачкою /а.с.25/. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.\~104-105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.\~109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено\~судом,\~сторони зареєстрували\~шлюб 10.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис№496. /а.с. 4/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних дітей у сторін немає, вони тривалий час (понад 3 роки) не підтримують подружніх відносин, спільного господарства\~не ведуть,шлюб існує лише формально, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 280-282, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved