Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що її матірю [PERSON], в с. Банчени по вул. Козацька № 22 Герцаївського району Чернівецької області було побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. 11 лютого 2004 року остання померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, в т.ч. й на зазначене нерухоме майно. Позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом, спадщину прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса за для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. За таких обставин, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Горбівська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, так як проти задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши письмові матеріали по справі, вважає, за необхідне зазначити про наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. Козацька, 22 с. Банчени Герцаївського району Чернівецької області розташовано житловий будинок. Згідно даних погосподарської книги Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1975 року. (а.с. 126-127) Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в с. Банчени по вул. Козацька № 22 Герцаївського району Чернівецької області побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1975 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу остання була власницею цього житлового будинку. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та записами про укладення нею шлюбів. (а.с. 39, зворот а.с.39, 40, зворот а.с.48-49) 11 лютого 2004 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Горбівської сільської ради серії І-МИ № 108467. (а.с. 6) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частини його обовязків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Спадкодавець [PERSON] все майно яке належало їй на день смерті на випадок своєї смерті заповіла позивачці, згідно заповіту від 28 січня 2004 року посвідченого секретарем Молницької сільської ради Герцаївського району та зареєстрований в реєстрі за № 61. (а.с. 5) Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], позивачка, 26 липня 2004 року звернулася до державного нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 34 зворот) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 05 березня 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. (зворот а.с. 49, 50) Водночас, нотаріусом було видано позиваці таке свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки. (а.с.43,78 ) Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено, підтвердженням чого є спадкова справа заведена щодо померлої. (а.с. 34-87) За вищенаведених обставин, відповідно до встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, так як на момент смерті [PERSON], останній належав вищезазначений житловий будинок, позивачка своєчасно прийняла спадщину та в порядку спадкування за заповітом він має перейти до останньої. На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved