Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який згідно заповіту від 07 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №150, все своє майно заповів позивачці. За життя спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу належав житловий будинок [ADDRESS]. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки доглядає за житловим будинком, обробляє присадибну ділянку та сплачує комунальні послуги. З метою оформлення права на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна заповідачу. Оскільки позивачка позбавлена можливості будь-яким іншим способом оформити право власності на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечила. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 07 березня 2013 року, актовий запис №16 (а.с. 20). Із заповіту [PERSON], посвідченого секретарем Т.Пасіцької сільської ради Ревиляк М.Г., зареєстрованого в реєстрі за №150, вбачається, що такий усе своє майно, що належало йому на день смерті, заповів своїй дочці [PERSON] (а.с. 8). Також встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 лютого 2001 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О., зареєстрованого в реєстрі за №224, належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11, 19). Крім цього встановлено, що [PERSON] доглядає за вищевказаним житловим будинком, обробляє прилеглу до нього земельну ділянку, сплачує комунальні послуги, а також протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовилася від прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з цим, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 54/01-16 від 11 березня 2014 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності не було виготовлено та зареєстровано у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на житловий будинок у [PERSON] не виникло (а.с. 18). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 10 квітня 2014 року №37127112, будь-яких спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за [PERSON], який помер [INFO], не встановлено (а.с. 27, 28). Отже враховуючи зазначені обставини, а також те, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved