Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач КП «Київпастранс» в червні 2018 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8595,31 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 15.09.2016 близько 17.16 год. по вул. Курнатовського, 2, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю трамвайного вагона Т-3, інв.№6017, під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «ЗАЗ TF 698 К», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2016 відповідача було винним у вчиненні даного правопорушення. Оскільки протиправні дії відповідача призвели до створення перешкоди для руху трамваїв, відбулась затримка в їх русі в період часу з 17.16 год. до 18.08 год., що в свою чергу завдало позивачу збитків, які складаються з втрат виручки від вимушеного простою за відповідний час рухомого складу, у зв'язку із чим позивач змушений був звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 14.06.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій підтримав пред'явлений позивачем позов, просив суд про його задоволення, а також просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений судом у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. На час розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. За даних обставин, суд вважав за необхідне провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до статуту, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24.10.2011 за №2276 - Комунальне підприємство «Київпастранс» є суб'єктом господарювання, заснованим на комунальній власності територіальної громади м.Києва, відповідно до рішення Київради від 30.11.2000 за №101/1078, з метою забезпечення надання послуг з перевезення пасажирів наземним автомобільним та електротранспортом (тролейбус, трамвай, фунікулер), перевезення пасажирів та багажу залізничним транспортом внутрішнього сполучення (а.с.7-16). Комунальне підприємство «Київпастранс» являється перевізником, який відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надає соціально значущі послуги та забезпечує перевезення пасажирів наземним транспортом. Дарницьке трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо є філією Комунального підприємства «Київпастранс» та здійснює свою діяльність в межах прав, наданих йому Комунальним підприємством «Київпастранс» відповідно до Положення про Філію Комунального підприємства «Київпастранс» Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо, відповідно до п. 6.1.7 якого надано право пред'являти від імені КП «Київпастранс» претензії, а також подавати позови до судів загальної юрисдикції та господарських судів на території України, а згідно п. 6.1.8 - представляти інтереси КП «Київпастранс» в усіх судах загальної юрисдикції (а.с.17-26). Згідно із ст. 34 Закону України «Про транспорт» до складу міського електротранспорту входять підприємства міського електротранспорту, що здійснюють перевезення пасажирів та вантажів, рухомий склад, трамвайні і тролейбусні лінії, ремонтно-експлуатаційні депо, службові приміщення, фунікулери, канатні дороги, ескалатори, заводи по ремонту і так ділі. Судом встановлено, що 15.09.2016 о 17.35 годині, на вул.Курнатовського в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «ЗАЗ TF 698 К», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач по справі, та трамваєм «маршрут №33» бортовий номер 6017. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2016 винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача - [PERSON] та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до вимог частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вбачається, що винна поведінка відповідача спричинила затримку в русі трамваїв на маршрутах №№ 4, 5, 22, 28, 33, 35, які простоювали 15.09.2016 року з 17 год. 16 хв. до 18 год. 08 хв., саме через дорожньо-транспортну пригоду, спричинену відповідачем, що підтверджується даними акту від 15.09.2016 року «про перерви в русі трамваїв» (а.с.29). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові. Встановлено, що у зв'язку з простоєм трамвайних вагонів від тимчасового перешкоджання (закриття) руху на маршруті №№ 4, 5, 22, 28, 33, 35 позивачу були завдані збитки, що складаються з втрат від вимушеного простою, а саме втрат виручки за відповідний час роботи рухомого складу. Згідно до наданого розрахунку збитків під час затримки руху на маршрутах №№ 22, 28, 33, 35, зробленого згідно Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 490 від 31.12.2010 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів», розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 8595,31 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с.31-33). Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Доказів, які мали б спростувати факт наявності вини та, як наслідок, завдання позивачу матеріальної шкоди, відповідачем в межах розгляду даної справи надано не було. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності щодо завданої позивачу матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яку він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved