Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивачка з урахуванням уточнених позовних вимог від 16 листопада 2017 року, 13 січня 2018 року, 04 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача про зобовязання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та стягнення моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вона має у власності приватизовану земельну ділянку та будівлю, яка знаходиться за адресою: с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, ділянка №15. Вона є членом садівничого товариства «Елуа», яке зареєстроване, за адресою: с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, та має «членську книгу садівника» СТ «Елуа», яка видана на її імя, з зазначенням її земельної ділянки №15. Згідно Закону України «Про обєднання громадян», постачальником електроенергії до її будівлі, є відповідач. 05 серпня 2017 року, відповідач без жодних попереджень, припинив енергопостачання до належної їй будівлі. На її усне звернення до членів керівництва СТ «Елуа», про причини відключення їй електропостачання, їй нічого повідомити не змогли та рекомендували звернутися з цим питанням до голови правління [PERSON], що свідчить про те, що збори правління проведені не були, рішення про відключення не приймалося. 12 серпня 2017 року, всі члени керівництва СТ в присутності деяких членів СТ здійснили перевірку її книжки садівника, де були вказані всі послуги, що нею сплачені в СТ «Елуа». Під час перевірки, не було виявлено жодних заборгованостей ні за водопостачання, ні за електроенергію, ні за річні внески, про що маються всі записи в «членській книзі садовода» ділянки №15, з підписами членів керівництва садового товариства, після чого повинні були відновити електропостачання, але цього не відбулося. Для розгляду питання про відновлення щодо її земельної ділянки електропостачання, відповідачем було призначено збори на 19 серпня 2017 року, хоча при відключенні такі збори не збиралися. З урахуванням положень закону України «Про громадські обєднання», садове товариство визначається як добровільне обєднання фізичних осіб та /або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. 19 серпня 2017 року, на призначені відповідачем збори зявилося лише 16 чоловік, хоча згідно статуту товариства, на зборах повинно бути присутнє не менш 2/3 від загальної кількості членів садового товариства, про що свідчить текст статуту . Станом на 2015 рік, в садовому товаристві значиться 92 члена, отже для прийняття рішення повинно бути не менше 60 членів товариства. Протокол даних зборів вівся особисто головою правління [PERSON], та знаходився на збереженні безпосередньо у неї. Також зазначила, що її чоловікові [PERSON], належить земельна ділянка в садовому товаристві, яка знаходиться за адресою: с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, ділянка №14, та ним була подана заява про вихід з членів садового товариства, у звязку із незадоволенням роботи правління садового товариства, проте заяви про вступ до членів садового товариства «Елуа», він ніколи не подавав, а лише користувався послугами відповідача та сплачував внески по ділянці №14, а також на рівні із всіма членами садового товариства: річні внески, оплата водопостачання та всі інші платежі. Документ, який би підтверджував членство чоловіка в СТ «Елуа», ніколи не видавався, отже, власник земельної ділянки №14 ніколи не був членом садового товариства, але через його юридичну необізнаність з нього незаконно стягувалися річні внески. Голова правління [PERSON], на заяві її чоловіка поставила підпис про виключення земельної ділянки №14 із членів садового товариства, а також на цій самій заяві написала, що виключити із членів садового товариства і ділянку №15, яка належить позивачці. Позивачка вважає, що відповідач перевищив свої повноваження, оскільки провів збори без належної кількості членів правління та виніс незаконне рішення, а також самовільно обєднав ділянки №14, №15 в одну, обґрунтувавши, що це ділянки чоловіка та дружини. 29 серпня 2017 року, нею було подано заяву до Солонянського відділу поліції. 04 жовтня 2017 року, вона отримала офіційну відповідь від Солонянського відділу поліції, що слідчим під час розгляду її скарги було виявлено заборгованість по водопостачанню, за земельній ділянці її чоловіка, в той час як заява була подана нею, по земельній ділянці №15, а не по №14. Вказані обставини свідчать, що поліція не розбираючись підготувала відповідь не вникаючи в зміст скарги та законність відключення ділянки №15 від енергопостачання. 07 жовтня 2017 року, позивачка звернулася з письмовою заявою до відповідача, щодо причин відключення її земельної ділянки від енергопостачання, але голова правління [PERSON], відмовилася її приймати та повідомила, що готує рішення про заборону вїзду позивачці на територію садового товариства. 09 жовтня 2017 року, позивачкою було подано скаргу до прокуратури, але в усній формі їй було повідомлено, що за даним питанням їй потрібно звертатися до суду. Також зазначила, що вона та її чоловік є пенсіонерами, часто їздили до дачі можливості не мають, електрикою користуються економно. За постачання електроенергії до її земельної ділянки, вона платить за збільшеним тарифом, відповідач обґрунтовує це крадіжкою невідомими особами електроенергії, але вона з цим завжди погоджувалася, заборгованості за сплату електропостачання ніколи не мала. Звинувачення відповідача, щодо крадіжки електроенергії, були безпідставними та завдали їй багато моральних страждань, вона змушена була приймати заспокійливі ліки. Вважає, що відбувається постійне приниження її як особистості та порушуються її законні права по причині особистої неприязні відповідача до неї. В період відключення її земельної ділянки від електропостачання, нею були заплановані ремонті роботи, але оскільки електропостачання було відсутнє, тому вона була вимушена їх відкласти, також через відсутність електропостачання не могла користуватися на своїй земельній ділянці водою, оскільки з колодязя вода постачається за допомогою електронасосу, що також спричинило їй безліч незручностей та моральних страждань. Кожна поїздка до дачі і назад від будинку позивачки, складає 60 км, на які нею витрачалося приблизно 150 грн. Через відсутність світла, вона була вимушена їздити не один раз на тиждень, як робила це раніше, а три рази без ночівлі, що в середньому складало 450 грн. в неділю. Світло на земельній ділянці відсутнє вже три місяці з 05 серпня 2017 року, тож лише на поїздки до дачі нею було витрачено 3600 грн., а також з урахуванням поїздок до поліції, прокуратури, суду, за отриманням юридичної консультації, вона витратила близько 1000 грн. на паливо. Через нестачу води для поливу в неї посохло багато врожаю, знищені кущі малини. Вважає, що неправомірними діями відповідача, їй було завдано моральні страждання, які вона оцінює в розмірі 5000 грн., та прохає стягнути з відповідача. В звязку з чим, вона змушена звернутися з позовом до суду про зобовязання відповідача відновити електропостачання на її садовій ділянці №15, визнати рішення відповідача про виключення позивачки з членів садівничого товариства, незаконним, та стягнути з відповідача моральну шкоду та судові витрати понесені нею при звернення з позовом до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача СТ «Елуа», та третя особа - [PERSON], в судовому засіданні обставини викладені в позовній заяві заперечувала, позовні вимоги не визнала, прохала відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON], - [PERSON], в судовому засіданні обставини викладені в позовні заяві, заперечував, прохав відмовити в задоволенні позову. 28 березня 2018 року, представником відповідача СТ «Елуа» - [PERSON], подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона зазначила, що позивачка не заперечує той факт, що садове товариство є юридичною особою споживачем електроенергії на підставі договору укладеного з районними електромережами обленерго. Товариство має власну електромережу і розподільчі пристрої. Члени товариства не мають договірних відносин щодо постачання електроенергії з обленерго. Взаємовідносини між членами садового товариства і його керівництвом, в тому числі розрахунки за спожиту електроенергію, приєднання та відключення від електромереж товариства і інші питання про електропостачання окремих його членів регулюються Статутом товариства, або вирішуються згідно з законом України «Про обєднання громадян» на зборах всіх членів або представників членів обєднання. Постачальником електроенергії до земельної ділянки й будівлі позивачки є СТ «Елуа», розрахунки за спожиту електроенергію, приєднання та відключення від електромереж товариства та інші питання про енергопостачання окремих членів регулюються статутом товариства, тому доказуванню не підлягаю. В той же час, згідно п. 7.4 Статуту товариства «членство в товаристві припиняється при систематичній продовж півроку, не сплаті внесків». Відповідно до п. 7.5 статуту, до членів товариства, які вперше здійснили порушення, що є підставою для виключення з членів товариства, або допустили інші порушення, застосовуються наступні мири впливу: попередження, догана, з вказівкою терміну усунення порушення, відключення від мереж електропостачання та водопостачання, клопотання про залучення до адміністративної відповідальності. Рішення про застосування мір впливу приймається правлінням товариства. Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума боргу позивачки за спожиту електроенергію, на день подання позовної заяви до суду становить 182 грн.10 коп., та мається заборгованість по сплаті членських внесків, водопостачанню на загальну суму 723 грн. 56 коп., що є підставою для припинення подачі електроенергії. З наданих позивачкою до позовної заяви копій книжок садівника, вбачається, що в них містяться дані про плату за дві земельні ділянки, а саме №№ 14, 15, з яких власником земельної ділянки №14, є чоловік позивачки [PERSON], який також являється членом товариства та користується земельною ділянкою. Тому позивачка, шляхом обману намагається видати плату за користування її чоловіком земельною ділянкою №14, як сплачені кошти за користування електроенергією та інших платежів на ділянці №15, власником якої, є вона сама. Вважають, що відключення від електропостачання земельної ділянки та будівлі №15, яка належить позивачці, було здійснено у визначений законом та статутом садового товариства спосіб, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог позивачки, про визнання рішення садівничого товариства про виключання позивачки з членів товариства, незаконним, то дана вимога, взагалі є безпідставною, оскільки такого рішення не існує, воно не приймалося. Крім цього, голова правління відповідно до приписів п. 14.2.4 Статуту СТ «Елуа», є керівником правління і не приймає одноособово рішення по відключенню ділянок від електропостачання та водопостачання, та виключенню власників ділянок з членів товариства та інше, тому прийняття одноособово [PERSON], рішень в тому числі про виключення позивачки з членів товариства, є неможливим. 09 вересня 2017 року, на загальних зборах, було поставлено на розгляд лише заяву [PERSON], від 19 серпня 2017 року, чоловіка позивачки, яку він подав на засідання правління, яке відбулося 19 серпня 2017 року. Проте, розглянута не була, оскільки на загальних зборах була відсутня більшість членів товариства, як і родина [PERSON], тому чоловік позивачки, до даного часу є членом садового товариства. Крім того, щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., з відповідача, зазначила, що оскільки відсутні належні докази, щодо завдання такої шкоди позивачці, прохала відмовити в їх задоволенні (Т. 1 а.с. 169-175) Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 30 січня 2009 року, [PERSON], придбала приватизовану земельну ділянку площею 0,10 га в межах та згідно з планом, що розташована за адресою: с. Василівна, садове товариство «Елуа», ділянка № 15, Солонянського району, Дніпропетровської області, для ведення садівництва, на якій знаходиться садовий будинок, що згідно витягу з державного реєстру правочинів №6944029, зареєстрований 30 січня 2009 року, за реєстровим номером 3319037 (Т. 1 а.с. 44 ,45). Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 30 січня 2009 року, [PERSON], придбала садовий будинок, що складається з шлакоблочного садового будинку А, загальною площею, 27,8 кв.м, що знаходиться за адресою с. Василівна, садове товариство «Елуа», ділянка №15, Солонянського району, Дніпропетровської області, згідно витягу з державного реєстру правочинів №6944012, зареєстрований 30 січня 2009 року, за реєстровим номером 3319033 (Т. 1 а.с. 46, 47). Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №21936569 від 20 лютого 2009 року, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Абріс», право власності на садовий будинок в с. Василівна, садове товариство «Елуа», ділянка №15, Солонянського району, Дніпропетровської області, зареєстровано за [PERSON] (Т. 1 а.с. 48). Як випливає з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №824868 від 22 листопада 2010 року виданого на підставі договору купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки серії ВМВ №816365, реєстр №325 від 30 січня 2009 року, [PERSON] належить земельна ділянка №15 садового товариства «Елуа» для ведення садівництва, площею 0, 1000 га, кадастровий номер 1225081500010010031, що розташована на території Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (Т. 1а.с. 43). Згідно копії членської книжки «Садовода», виданої Дніпропетровською обласною радою садівничих товариств, з 20 липня 2008 року [PERSON], є членом садового товариства «Елуа», та як член товариства сплачує членські внески (Т. 1 а.с. 49-56). Садове товариство «Елуа» (далі товариство), є юридичною особою, діє на підставі статуту (а.с. 189-186). Дані обставини визнані сторонами і ними не оспорюються. Також сторонами визнана та обставина, що електропостачання на земельну ділянку позивачку здійснює відповідач. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно п. 7.5 Статуту садівничого товариства «Елуа», до членів товариства, які вперше здійснили порушення, що є підставою для виключення з членів товариства, або допустили інші порушення, застосовуються наступні міри впливу: попередження; догана, з вказівкою терміну усунення порушення; відключення від мереж електро і водопостачання; клопотання про залучення до адміністративної відповідальності. Рішення про застосування мір впливу приймається правлінням товариства (Т. 1 а.с. 57-75, 189-186). Тобто даним пунктом Статуту, визначено порядок застосування міри впливу до членів садівничого товариства, а саме рішенням правління товариства Згідно актів від 27 серпня 2016 року,03 вересня 2016 року, під час перевірки земельних ділянок №№ 14, 15, було встановлено, що при перевірці правильності підключення електричного лічильника на ділянках №№ 14, 15 (загальне домоволодіння: один будинок на дві ділянки, обидві ділянки огороджені парканом, на обидві ведеться одна книжка на сплату членських внесків) власниками являються [PERSON], та [PERSON] (Т. 1 а.с. 219, 220). Відповідно до протоколу № 010417 від 01 квітня 2017 року загальних зборів товариства, прийнято рішення, що ділянки, що мають борги по оплатам відключаються від споживання електропостачання незалежно від оплати за електроенергію. Винесено попередження [PERSON] про борг за полив в 2015, 2016 роках 14-15 ділянки за 1 ділянку (Т. 1 а.с. 193-194). Як вбачається зі списку власників земельних ділянок на відключення від електропостачання, які мають заборгованість, власник земельної ділянки №15, [PERSON], має заборгованість в розмірі 1011 грн. (Т.1 а.с. 198). Будь-яких реквізитів дати чи посилання на те, що цей список є додатком до будь-якого протоколу, або підпису уповноважених осіб даний список не має. Відповідно до протоколу № 030617 від 03 червня 2017 року розширеного засідання правління відповідача, прийнято рішення, що ділянки, що мають борги по оплатам відключаються від споживання електропостачання незалежно від оплати за електроенергію (Т. 1. а.с. 200). Згідно акту від 05 серпня 2017 року комісія з чотирьох членів СТ «Елуа» склали акт про відключення ділянки № 15 від електропостачання. Відомостей про те, що відключення проводилось в присутності власника ділянки немає. (Т.\~1 а.с. 221). Таким чином, суд вважає, що відповідач, в порушення визначеного порядку передбаченого п. 7.5 Статуту товариства, не прийнявши рішення про застосування відносно позивачки міри впливу про відключення від мереж електропостачання, застосував таку міру впливу. Посилання представника відповідача на те, що рішенням загальних зборів товариства від 01 квітня 2017 року було прийнято рішення про відключення позивачки від електропостачання, суд не приймає, оскільки згідно зазначеного протоколу таке рішення не приймалось, а є лише посилання на застереження про відключення ділянок від електропостачання незалежно від наявності оплати за електропостачання, а [PERSON] винесено попередження за наявність заборгованості, тобто застосовано міру впливу у виді попередження. Крім цього, п. 7.5. Статуту передбачає, що рішення про застосування міри впливу приймає правління товариства, але будь-яких рішень про застосування відносно позивачки міри впливу правлінням товариства суду не надано. Також суд не приймає доводи представника відповідача, що позивачка станом на 01 квітня 2017 року мала заборгованість в сумі 1011 грн., оскільки як повідомила сама представник відповідача, дана заборгованість нарахована за дві ділянки №№ 14, 15, і яка сума заборгованості саме за ділянкою №15 представник відповідача повідомити суду не змогла. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи те, що судом встановлено факт протиправного відключення позивачки відповідачем від електропостачання без прийняття відповідного рішення правлінням відповідача в порушення встановленого Статутом порядку, тому суд вважає, що вимоги позивачки про зобовязання відповідача відновити електропостачання є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачки про визнання рішення СТ «Елуа» про виключення [PERSON]О з членів товариства, то суд зауважує таке. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем приймалося рішення щодо виключення позивачки з членів СТ «Елуа», про що було зазначено в судовому засіданні і представником відповідача. Пунктом 12.1 Статуту зазначено, що член товариства систематично не виконуючий або не належно виконуючий свої обовязки своїми діями досягненню мети Товариства, може бути виключений з Товариства рішенням загальних зборів членів Товариства, в якому член Товариства участі не бере. Рішення про виключення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують 2/3 членів Товариства. Питання про виключення члена розглядається за його присутності. При неявці члена Товариства без поважних або з невідомих причин питання про його виключення може вирішуватись за його відсутності. Як зазначила в судовому засідання позивачка, їй невідомо коли саме було прийнято рішення про її виключення з членів товариства, вона лише припускає, що таке рішення відбулось. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд вважає, що позивачка не змогла довести суду належними та допустимими доказами, факт прийняття рішення відповідачем про виключення її з членів товариства і тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи вимоги про відшкодування позивачці моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.\~ Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі, і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.\~9\~постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивачка прохає стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., обґрунтовуючи її душевними стражданнями, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї в частині відключення її ділянки від електропостачання. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено факт неправомірного відключення ділянки позивачки від електропостачання, тому суд вважає, що позивачка отримала моральні страждання, у звязку з такою протиправною поведінкою відповідача проти неї, і тому є підстави для відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, суд вважає, що розмір морального відшкодування визначений позивачкою є дуже завищеним і таким, що не відповідає тому обсягу моральних страждань, які зазнала позивачка, у звязку з чим суд визначає такий розмір на рівні 1000 грн., оскільки на думку суду саме така сума буде достатньою для відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір сплачений нею під час звернення з позовом до суду у розмірі, пропорційно до задоволених вимог (а.с. 4, 5). Що стосується вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд зауважує, що оскільки представником позивачки подано заяву про вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення судом в порядку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому питання даних витрат суд на даний час не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 23 ЦК України,

Outcome: partial