Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 21.10.2008р. ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №SME0018761. 19.08.2009р. ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 147000грн. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши кредит у сумі 147000грн. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого порушив умови кредитного договору, а також вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позову вимога не виконана. Таким чином, станом на 27.07.2016р. відповідач має прострочену заборгованість: за кредитом 31313,19грн., за відсотками 9963,14грн. Також, 21.10.2008р. ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали договір поруки №SME0018761/2. Відповідно до договору поруки відповідач [PERSON], як поручитель, поручається за виконання відповідачем [PERSON] обовязків, які виникли на підставі договору. Відповідно до договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники. Тому, позивач ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ звернувся до суду з позовом і просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SME0018761 від 21.10.2008р., а саме: за кредитом-31313,19грн., за нарахованими відсотками 9963,14грн. та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , надав до суду заяву , в якій просив розглядати справу за його відсутності , позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що на його адресу позивачем жодного разу не було направлено повідомлень, листів-попереджень, не було здійснено телефонних дзвінків з метою повідомити щодо наявності кредитної заборгованості та необхідності її сплатити. Майновий спір за кредитним договором № SME0018761 від 21.10.2008р. було вирішено Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі №3836-12/364/11, а саме було винесено рішення від 28.11.2011р., яким позовні вимоги позивача до відповідачів задоволені у повному обсязі. На підставі зазначеного рішення суду, Новозаводським районним судом м. Чернігова по справі №6/2515/1433/2012, винесено ухвалу від 24.04.2012р. у відповідності до якої заяву позивача задоволено та видано виконавчий лист про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №SME0018761 від 21.10.2008р. у сумі: за кредитом 92549,26грн., за відсотками 3321,19грн., за пенею 8469,96грн., витрат по сплаті третейського збору у сумі 100грн. та судові витрати 107,30грн. Відповідна ухвала від 24.04.2012р. набрала законної сили та позивачу видано виконавчий лист. Позивач не скористався своїм правом та не направив виконавчий лист до відділу державної виконавчої служби. 28.11.2013р. Новозаводським районним судом м. Чернігова винесено ухвалу, якою поновлено позивачу пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа №6-1433/12 від 24.04.2012р. Враховуючи доводи, зазначені у запереченні просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Урядовий курєр» №146 (6015) від 08.08.2017р. В матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких відповідач [PERSON] просить застосувати позовну давність та відмовити ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обовязковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Судом встановлено, що відповідно до копії заяви на отримання кредиту, [PERSON] виявив бажання на отримання послуг з кредитування у ЗАТ «Альфа-Банк», про що свідчить його особистий підпис. Відповідно до копії Кредитного договору №SME0018761 від 21.10.2008р., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], Банк надає Позичальнику кредит в сумі 147000грн. на строк користування 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 29% річних, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором у повному обсязі. Згідно п.п.3.1. Договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним, здійснюється в порядку та строки згідно з Графіком повернення кредиту і сплата процентів, наведеному у додатку №1 до цього договору, який є його невідємною частиною. Відповідно до п.п.3.4. Договору, при настанні прострочення по поверненню кредиту, сплати процентів за користування ним, заборгованість за кредитом погашається шляхом договірного списання згідно з умовами п.5.3. цього договору. Згідно п.п.3.6., у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь кредитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний календарний день прострочення, включаючи перший день прострочення та день повного погашення зобовязань за цим Договором. Згідно п.п.5.6. Договору, позичальник зобовязаний достроково погасити кредит та інші нарахування за ним протягом пяти календарних днів з дня відправлення кредитором письмової вимоги про дострокове повернення у випадках передбачених у п.п.5.1,5.4.,5.8. цього договору. З умовами даного договору відповідач [PERSON] був письмово ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис. До даного кредитного договору вносились зміни, згідно копії Додаткової угоди від 01.08.2009р. до кредитного договору №SME0018761 від 21.10.2008р., внесено зміни до кредитного договору: з 01.08.2009р. встановлено проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних, з 21.07.2010р. в розмірі 33,5% річних, встановлено строк користування кредитом 60 місяців. З даною додатковою угодою відповідач був письмово ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від №SME0018761 від 21.10.2008р. між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ«Альфа-Банк») 21.10.2008р. був укладений Договір поруки №SME0018761/2 від 21.10.2008р. Відповідно до п.2.1 Договору Поруки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобовязань за Кредитним договором, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у повному обсязі зобовязань передбачених Кредитним Договором. До даного договору поруки вносились зміни відповідно до додаткової угоди №1 від 20.08.2009р., згідно з умовами якої було змінено кінцевий термін повернення кредиту та відсоткову ставку. Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ, заборгованість по кредитному договору №SME0018761 від 21.10.2008р. станом на 27.07.2016р. складає в загальному розмірі 313082,23 грн., що складається з: 31313,19грн. заборгованість за кредитом; 9963,14грн. заборгованість по відсотках; 271805,90грн. заборгованість за пенею за прострочення платежу. Позичальник та поручитель всупереч умов кредитного договору, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали, чим порушили взяті на себе договірні зобов'язання, у звязку з чим рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 28.12.2011р. стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SME0018761 від 21.10.2008р., а саме: 92549,26грн. - заборгованість за кредитом; 3321,19 - заборгованість по відсотках; 8469,96грн. пеня та стягнуто солідарно витрати по сплаті третейського збору в сумі 100грн., стягнуто з [PERSON] пеню за договором поруки у розмірі -521,70грн. З матеріалів справи вбачається, що з часу постановлення рішення, його не було звернуто до виконання та заборгованість за кредитним договором не сплачена, позивачем відбулося нарахування процентів, сума яких станом на 27.07.2016р. складає 9963,14грн. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2739цс15 від 21.09.2016 р. Щодо застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Разом з тим, ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2009р. між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 21.10.2008р. Відповідно до умов якої сторони внесли зміни до Графіку повернення кредиту, сплати процентів та встановили строк користування кредитом 60 місяців. З позовом до суду ПАТ «Альфа Банк» звернулося 22.08.2016р., тобто в межах встановленого законодавством строку позовної давності. Частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що згідно п.3.1 ст.3 Додаткової угоди до договору поруки від 20.08.2009р., остання припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання , забезпеченого порукою , кредитор не предявить до поручителя вимоги або позову. Оскільки зобовязання боржник не виконував, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання основного зобовязання та відповідно змінив строк виконання основного зобовязання. Отже, настання строку виконання основного зобовязання необхідно обчислювати з 20.10.2013р. Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом до поручителя 29.07.2016р., тобто в межах передбаченого договором поруки трирічного строку, цей строк не можна вважати пропущеним. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 3.02.2016р., №6-1006цс16 від 08.06.2016р. Таким чином , в судовому засіданні встановлено , що факти , наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог знайшли своє підтвердження , у зв'язку з чим , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується меморіальним ордером №116112 від 02.08.2016р. про сплату судового збору у сумі 1378грн. Враховуючи викладене та з урахуванням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1378грн. в рівних частках, по 689грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved