Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач КП УЖГ «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобов'язання останньої привести горищне приміщення над квартирою [ADDRESS] у попередній стан своїми силами та за власний рахунок шляхом демонтування дерев'яних підпор встановлених, як каркас для встановлення двох вікон, влаштування обрешітки, тепло та гідроізоляції і металевого покриття покрівлі в межах вказаної квартири, мотивуючи вимоги ти, що відповідач провела перепланування даху та приміщення горища без належної проектно-дозвільної документації. У судове засідання позивач власного представника не делегував, будучи повідомленим про час, дату та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяви, клопотання не були подані до суду. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомлено, надавши через канцелярію суду письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади міста Києва, перебуває на балансовому обліку Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». [PERSON], [INFO] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 липня 2007 року. 13 жовтня 2015 року представниками ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» проведено візуальний огляд горищного приміщення вказаного будинку, під час огляду якого останніми зафіксовано, що на горищному приміщенні в межах квартири № 36 проводились ремонтно-будівельні роботи по облаштуванню та відновленню стропильної системи та обрешітки покрівлі, про що складено відповідний акт. 20 жовтня 2015 року на адресу [PERSON] направлено припис-попередження з пропозицією надати до ЖЕД «Хрещатик» дозвільну документацію щодо проведення будівельних робіт на горищному приміщенні або привести останнє в попередній стан згідно поверхового плану забудови будинку. 26 жовтня 2015 року представниками ЖЕД «Хрещатик» повторно проведено візуальний огляд горищного приміщення у вказаному будинку, під час огляду якого останніми зафіксовано, що на горищному приміщенні в межах квартири № 36 проводяться ремонтно-будівельні роботи по облаштуванню мансардного поверху зі зміною конфігурації покрівлі, зокрема, зі сторони головного фасаду будинку по вул. Кропивницького виконане розкриття покрівлі та проводиться підготовчі роботи по влаштуванню двох вікон, про що складено відповідний акт. Положення ст. 376 ЦК України визначають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Частиною 2 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Нормою ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» ( 3038-17 ). Нормами ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Надалі також Закон № 3038-17 ) передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону № 3038-17 експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. В своїй позовній заяві Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» зазначає, що будівельні роботи щодо зміни конфігурації покрівлі [PERSON] провела без проектно-дозвільної документації, а тому зобов'язана поновити планування горищного приміщення. Так, в обґрунтування позову надано фотографії горищного приміщення у будинку [ADDRESS], однак, судом вони не можуть прийматись як докази порушення саме відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, який є балансоутримувачем вказаної будівлі, що також діє в інтересах інших осіб, які у ньому проживають. Разом з тим, здійснення будівельних робіт щодо зміни конфігурації покрівлі у вказаному приміщенні, яке перебуває у користуванні громади, без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування, не має своїм наслідком безумовне перепланування такого приміщення у первинний стан. Також відсутні докази, які б свідчили, що проведені будівельні роботи щодо зміни конфігурації покрівлі будинку [ADDRESS] порушують права власників інших квартир у вказаному будинку, і проведення яких здійснено саме відповідачем. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. У відповідності до частини 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 вказаної статті Кодексу). Положеннями статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків передбачених статтею 82 ЦПК України. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи судом, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed