Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками малолітньої дитини. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання малолітньої дитини. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що він працює та отримує заробітну плату у розмірі 2900 грн. До того ж відповідачка, у разі задоволення позову, буде використовувати кошти не за призначенням не на утримання дитини, а на власні потреби. Вважає, що відповідачці достатньо соціальної допомоги, яку вона отримує від держави. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітньоїдитини - доньки [PERSON], [INFO] Дитина перебуває на утриманні позивачки. Батько дитини, відповідач у справі, не надає допомоги на утримання дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. В судове засідання не були надані докази того, що відповідач має незадовільний стан здоров'я, має важкий майновий стан, має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідача надавати допомогу на утримання дитини. Суд враховує положення ст.ст. 181, 182, 183 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів та позивачки. Сторони не заперечували тих обставин, що позивачка отримує соціальні виплати у звязку з народженням дитини, ніде не працює. А відповідач працевлаштований, має дохід у розмірі 2900 грн., та не надає допомоги на утримання дитини. Пояснення відповідача про те, що немає підстав для задоволення позову через те, що у разі задоволення позову відповідачка буде використовувати кошти не за призначенням не на утримання дитини, а на власні потреби; та що позивачці достатньо грошових коштів у розмірі соціальної допомоги, які вона отримує, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову. Адже батьки зобовязані забезпечити утримання дитини на належному рівні, щоб забезпечити її потреби. Позивачка, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною, не має доходів, і самостійно не може забезпечити утримання дитини. А відповідач мав би проявити батьківську свідомість та забезпечити умови своїй дитині, які необхідні для її повноцінного розвитку. Очевидно, що відповідач не усвідомлює своїх обовязків, за якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд зважає, що обовязок з утримання дітей\~ покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів). На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved