Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 24 листопада 2007 року відділом РАЦС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення рішення в підготовчому засіданні не заперечує. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити, проти винесення рішення в підготовчому засіданні не заперечує. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність сторін, та, відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв'язку із визнанням позову відповідачем, оскільки для цього є законні підстави, крім того визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей, на час винесення рішення, між ними немає, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. В зв'язку з цим подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», заяв про відновлення дівочого прізвища до суду від позивачки не надходило. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved