Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачка, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу має доньку [PERSON], [INFO]. В даний час шлюб між ними розірвано по рішенню Уманського міськрайонного суду від 31 липня 2012 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею, власного житла вона не має. Батько дитини виплачує аліменти, але розмір аліментів не достатній для того, щоб наймати житло або купити. Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради від 12 квітня 2007 року, квартира [ADDRESS], була приватизована і належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]. [PERSON] і її малолітній доньці [PERSON]. частка кожного із власників не визначена. В даній квартирі вона і її донька зареєстровані і проживали до травня 2012 року, але в даний час не проживають, так як відповідачі перешкоджають в користуванні та проживанні їй і її доньці в спірній квартирі. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти. користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності непорушне, а її донька маючи у власності частку квартири, не може користуватися нею і проживати там. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] від 12.04.2007 року співвласниками є чотири чоловіки і володіють спірною квартирою в рівних долях на праві спільної сумісної власності, тому частка кожної із сторін складає по1/4 частині даної квартири. Оскільки, після розірвання шлюбу, донька залишилася проживати з нею, вона, як мати, представляє інтереси своєї малолітньої доньки, а тому з метою захисту прав власності доньки на частку квартири, намагалася вирішити з відповідачами питання, щодо встановлення порядку користування спірною квартирою добровільно, але не змогла і тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка, що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] позов підтримала, просила задоволити та пояснила, що з відповідачем [PERSON] вони одружилися 7 вересня 2002 року і від даного шлюбу 20 липня 2003 року народилася донька [PERSON]. 31 липня 2012 року вони з відповідачем [PERSON] розлучилися і дитини залишилася проживати з нею. В 2007 року відбулася приватизація квартири [ADDRESS] і донька набула права власності на частку в даній квартирі. Після розлучення вона в квартирі буває рідко, оскільки в них з відповідачами неприязні стосунки. Перешкоди в користуванні житлом їй чинилися, шляхом зміни замка вхідних дверей. З цього приводу вона писала дільничному заяву і отримала відповідь, що то була просто поломка замка, але після звернення такого більше не було. Користуватися житлом не можливо, коли не виділена окрема кімната і не створені належні умови для дитини. Оскільки, зі слів доньки, та, коли перебуває в квартирі [ADDRESS], постійно ночує в кімнаті батька, а це не нормально, бо дівчинка вже дорослішає і їй повинна бути виділена окрема житлова кімната. Представник позивачки [PERSON] позов підтримала, просила задоволити та пояснила, що після розлучення в спірній квартирі вийшло дві різні сім?ї, яким необхідно користуватися житлом. Вони цього зробити не можуть, а тому і постало питання про встановлення порядку користування спірною квартирою. Позивачкою була вибрана кімната 11 кв.м, оскільки позивачка також має право на користування житловою площею, дитина не може вже спати в одному ліжку з мамою, також їй письмовий стіл. Згідно діючих санітарних та житлових норм, запропоноване користування не порушує нічиїх інтересів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що дитина до них приходить, всім користується, дівчинці виділена в користування кімната 10,1 кв.м, вони з чоловіком в кімнаті 17,8 кв.м., батько в 11,8 кв.м.. Позивачка ж може жити кругом, а в малій кімнаті достатньо місця і для двох ліжок, нехай приходить і живе. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив, що даний позов це неприязнь до колишнього чоловіка та його батьків. Вони ніколи не чинили перешкод в користуванні житлом. Дитина проходить в спірну квартиру скоріше як додому ніж в гості, вона пересувається по приміщенні без будь-яких обмежень. Якщо позивачка хоче жити, нехай приходить і живе, ключі у неї є, він не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, попередньо подавши заяву, згідно якої позов не визнає, проти задоволення заперечує, з'явитися не може за станом здоров'я. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позов не підлягає до задоволення, оскільки ніхто ніяких перешкод з боку відповідачів в користуванні квартирою [ADDRESS] позивачці та її малолітній доньці не чинив і документів, які б це підтверджували позивачка не надала. В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що батьки не позбавлені батьківських прав і обоє повинні дбати про добробут дитини. Просив при вирішенні даного спору врахувати інтереси дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], що діє в інтересах малолітньої [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду від 31 липня 2012 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою, яка власного житла не має. Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради від 12 квітня 2007 року, квартира [ADDRESS], приватизована і належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]. [PERSON] і малолітній [PERSON], частка кожного із власників не визначена, отже співвласниками є чотири особи, які мають право володіти спірною квартирою в рівних долях на праві спільної сумісної власності, і частка кожної із сторін складає по 1/4 частині даної квартири. У спірній квартирі позивачка і її донька зареєстровані і проживали до травня 2012 року, але в даний час не проживають, так як відповідачі не погоджуються виділити їм для проживання окрему кімнату відповідної площі, яка б відповідала нормальним умовам для проживання, чим перешкоджають в користуванні та проживанні позивачці і її доньці в спірній квартирі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не погоджуються виділити [PERSON], та малолітній [PERSON], окрему кімнату, яка б відповідала вимогам для проживання в ній двох осіб, чим порушують їх права та законні інтереси та перешкоджають в користуванні та проживанні їй і її доньці в спірній квартирі. Суд вважає, що при задоволенні позову та виділенні в користування [PERSON] кімнати [NUMBER] пл.11,8 кв.м. з лоджією в квартирі [ADDRESS], будуть захищені законні права та законні інтереси малолітньої [PERSON], яка зможе проживати разом з матір'ю в окремій кімнаті, в якій її буде забезпечено необхідні умовами для проживання та нормального розвитку, так і вчасності разом з батьком, бабою та дідом і таким встановленням порядку користування квартирою, не будуть порушені ніякі права та законні інтереси відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved