Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 06 травня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2016 року розірваний. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. На утримання дітей потрібні значні матеріальні затрати, однак відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з уточненими вимогами та викладені у заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він не згоден сплачувати аліменти у зв'язку із тим, що позивачка самовільно без його дозволу змінила дитині ім'я. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2009 року (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 8-8 зв.). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом безспірно встановлено, що діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач постійної допомоги у належних розмірах на утримання дітей не надає, лише купує дітям іграшки та несистематично надає кошти у розмірі по 200-300 грн., що не є достатнім забезпеченням потреб дітей, у зв'язку з чим звернулася з даним позовом. Відповідач повідомив суду, що він постійно працевлаштований, працює лікарем нейрохірургом в Лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва, інші неповнолітні та непрацездатні особи на його утриманні не перебувають, він не погоджується сплачувати аліменти у зв'язку із самовільною зміною позивачкою імені сину, на що згоди він не надавав. Судом встановлено, що син сторін по справі мав ім'я [PERSON] (а.с. 6). Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про зміну імені малолітній дитині» від 22.12.2016 року № 746 дозволено змінити ім'я малолітній дитині [PERSON], [INFO], на ім'я «[PERSON]», відповідно якого 21.01.2017 року було видано повторне свідоцтво про народження дитини. За нормою ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач постійно працевлаштований, має регулярний дохід, так як щомісячно отримує заробітну плату, аліменти слід визначити у частці від заробітку, відповідно до положень ст. 183 СК України. Відповідачем суду не надано доказів того, що він забезпечує дітей всім необхідним, що слугувало б підставою для відмови у задоволенні позову. Також суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача, оскільки зміна імені дитині не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дитини. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище сторін та беручи до уваги ті обставини, що малолітні діти знаходиться на утриманні позивачки, відповідач працевлаштований, на його забезпеченні будь які інші утриманці не перебувають, що є підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 08.12.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, потім по 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн., від сплати якого була звільнена позивачка, відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved