Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач КП «Київпастранс» звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.07.2016 о 10:00год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi» державний номер [NUMBER] по пр-т. Ватутіна, 3 в м.Києві не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, при виникненні перешкоди не вжив заходів для її безпечного об`їзду в результаті чого під час зміни напрямку руху здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki» державний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ), після чого відбулося зіткнення з автобусом «ЛАЗ» державний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ), що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2016 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сум 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Діями та бездіяльністю відповідача було пошкоджено автобус марки «ЛАЗ» д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності Комунальному підприємству «Київпастранс». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» (поліс АЕ № 7085855). З метою отримання страхового відшкодування КП «Київпастранс» звернулися до ПАТ «Страхова компанії «Страховий капітал», а 19.02.2016 по справі № 811110/2 за фактом настання страхового випадку було подано заяву про виплату страхового відшкодування та копії всіх необхідних документів для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. 10.08.2016 позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», але останні у своєму листі №37 від 21.02.2018 відмовили у здійсненні виплати страхового відшкодування. Станом на 01.06.2018, не зважаючи на неодноразові звернення позивача страхове відшкодування так і не виплачено. Так, позивачу завдано матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автобуса марки «ЛАЗ» д.н. [NUMBER] в розмірі 34201,62грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 22.06.2018 відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Київпастранс» до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Страховий капітал», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 02.08.2018 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», поліс АЕ № 7085855. Вини відповідача у тому, що позивач не може отримати страхове відшкодування у визначеному законом порядку, відсутня. Стягнення шкоди з відповідача у судовому порядку, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, належним чином виконав умови полісу, з метою отримання права на відшкодування спричиненої шкоди за рахунок страхової компанії, вважати справедливим немає підстав. Закон чітко регламентує порядок виплати страхового відшкодування, і відповідач такий порядок виконав в повній мірі. 28.08.2018 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача відповідно до якої зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. 25.10.2018 до суду надійшли пояснення від СК «Страховий капітал», відповідно до яких зазначено, що відмова про виплату страхового відшкодування ґрунтується на тому, що в заяві про виплату страхового відшкодування поданої КП «Київпастранс» в серпні місяці 2016 відсутня була майнова вимога, що в свою чергу є порушенням п. «в» ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Подана позивачем 16.03.2018 повторно заява на виплату страхового відшкодування вже з зазначенням майнової вимоги, була подана з пропуском строку в 1 рік, що є порушенням ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмова у здійсненні страхового відшкодування здійснюється у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 09.11.2018 від представника позивача надійшла відповідь на пояснення СК «Страховий капітал», відповідно до якої зазначено, що на сайті Моторно (транспортного) страхового бюро України розміщений зразок заяви щодо здійснення відшкодування шкоди завданої в наслідок ДТП при цьому в зразку відсутня майнова вимога. Як відомо майнова шкода перевіряється страховою компанією та погоджується з страховиком. Отже, у СК «Страховий капітал» не було жодних підстав ігнорувати звернення за виплатою страхового відшкодування, що надійшло від позивача. 12.11.2018 в судовому засідання в якості третьої особи було залучено [PERSON] . 10.12.2018 від третьої особи - [PERSON] . надішли до суду пояснення щодо позову, відповідно до яких зазначено, що відповідач [PERSON] керував автомобілем, який відповідно до чинного законодавства був застрахований в ПАТ «СК «Страховий капітал». У строки та у спосіб, визначені законом, повідомив страховика про причетність до дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, відповідач виконав вимогу закону щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, а також умови Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ з метою забезпечення відшкодування шкоди потерпілому, власне на, що саме спрямована мета закону. 28.03.2019 в судовому засіданні за клопотанням представника позивача [PERSON] виключено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» Страховий капітал» з третіх осіб та залучено в якості співвідповідача. 08.04.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява відповідно до якої представник позивача просить стягнути солідарно з [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» на користь Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Автобусного парку №6 матеріальну шкоду в розмірі 34 201,62грн. Представник позивача [PERSON] в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, спираючись на відзив. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Співвідповідач ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» представник в судове засідання не з`явився, до суду надійшли пояснення відповідно до яких ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» заперечують проти позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судових засідання заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні, посилаючись на обставини викладені у його письмових поясненях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 липня 2016 року о 10:00год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi» державний номер [NUMBER] по проспекту Ватутіна, 3 в м. Києві не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, при виникненні перешкоди не вжив заходів для її безпечного об`їзду, в результаті чого під час зміни напрямку руху здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki» державний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ), після чого відбулося зіткнення з автобусом «ЛАЗ» державний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ), що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Автобус марки «ЛАЗ» державний номер [NUMBER] належить на праві власності Комунальному підприємству «Київпастранс», що підтверджується матеріалами справи. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2016 було встановлено, що своїми діями [PERSON] порушив пункти 12.1, 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. У відповідності із ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно акту надання послуг № 4119 від 31.08.2016 загальна вартість відновлювальних робіт автобуса марки «ЛАЗ» державний номер [NUMBER] становить 34201,62грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», що підтверджується полісом серії [NUMBER] . Як встановлено судом та не заперечувалось учасниками справи, 21.07.2016 ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» від КП «Київпастранс» отримала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з додатками. 22.07.2016 ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» від [PERSON] отримала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з додатками. 10.08.2016 ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» отримала від КП «Київпастранс» заяву про виплату страхового відшкодування. 05.10.2016 ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» було проведено оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного колісного засобу та складено Звіт №0032 про оцінку транспортного засобу. У жовтні місяці 2016 року до страхової справи було долучено постанову Деснянського районного суду м.Києва від 04.10.2016. У зв`язку з тим, що станом на 01.06.2018 ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» не виплатила страхове відшкодування КП «Київпастранс», 16.03.2018 потерпіла сторона повторно звернулись з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» відмовила КП «Київпастранс» у виплаті страхового відшкодування, обґрунтовуючи тим, що в заяві про виплату страхового відшкодування поданої КП «Київпастранс» в серпні місяці 2016 року відсутня майнова вимога, що є порушенням п. «в» ст.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А заява подана з порушенням строків, тобто відповідно до 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або житло потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Однак судом під час розгляду справи було встановлено, що у КП «Київпастранс» не значив суму майнової вимоги в заяві від 10.08.2016, оскільки на той час визначеної суми не було встановлено, що відповідало положенню п. «в» ст. 35.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ст. 35.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до ст. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або житло потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 37.2 Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. 37.3. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ і не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, СК «Страховий капітал» визнала дорожньо-транспортну подію 27.07.2016 страховим випадком, а позивач КП «Київпастранс» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» з заявою про виплату страхового відшкодування 10 серпня 2016 року, тобто без пропущеного строку, про що в своїх письмових поясненнях підтверджує відповідач ПАТ СК «Страховий капітал». Таким чином не зазначення майнової вимоги в заяві від 10.08.2016 про виплату страхового відшкодування не є безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, судом встановлено, що ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» лише 21.02.2018 відреагувала на звернення з повторною заявою КП «Київпастранс» та направила повідомлення від 21.02.2018 про відмову у виплаті страхового відшкодування, чим порушила право КП «Київпастранс» на виплату страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який постановою Деснянського районного суду міста Києва був визнаний винним в дорожньо-транспортній пригоді від 21.06.2016 за участю автобус марки «ЛАЗ» державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності Комунальному підприємству «Київпастранс» застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал», однак ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» не виконала свої зобов`язання передбачені договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно ст. 1166 ЦК України, встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України, визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення коштів в розмірі 34201,62грн, збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу саме з ПАТ СК «Страховий капітал» обґрунтована, заснована на законі та підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ПАТ СК «Страховий капітал» на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1762,00грн.

Outcome: partial