Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрований також її чоловік, [PERSON], та син, [PERSON], які з 03 липня 2014 року фактично проживають в [ADDRESS]. У зв'язку з чим, позивачка просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 20.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, у зв'язку з визнанням позову відповідачами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися, надіславши до суду нотаріально засвідчені заяви, в яких не заперечують та просять зняти їх з реєстрації за адресою: [ADDRESS], так як вони зареєстровані за місцем проживання в [ADDRESS]. Представник третьої особи Покровської селищної ради також надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, рішення просить винести на розсуд суду. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №23668610 від 01.07.2014 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1338, виданого 01.07.2014 року Покровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. Як вбачається з копії Домової книги, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] З копії акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], однак, фактично за даною адресою не проживають (а.с.8). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved