Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Довідки, виданої виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради від 31 липня 2018 року №1129 у вказаному житловому будинку крім неї зареєстровані її чоловік - [PERSON] та донька [PERSON], [INFO]. Проте, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 30 липня 2018 року за адресою: [ADDRESS], відповідач не проживає з 2014 року, так як проживає у Російській Федерації за наступною адресою: [ADDRESS]. У будинку відсутні особисті речі відповідача, вона не бере участі в утриманні будинку. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримує та просить його задовольнити. Представник третьої особи з прийнятим рішення згоден. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідачки, яка вдруге не з'явилася в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді була повідомлена належним чином. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 132150309 від 26.07.2018 року та витягу з погосподарської книги Маломихайлівської сільської ради №(01-1157-1, виданого виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області №402 від 19.07.2018 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. (а.с.8-9). З копії акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] від 30.07.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 2014 року. На даний час вона проживає [ADDRESS]. (а.с.10). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved