Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 15.12.2006 по 09.01.2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, в порушення норм Сімейного кодексу, матеріально дитині не допомагає. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, оскільки її власних коштів не вистачає на забезпечення життєвих потреб дитини в харчуванні, одязі та інших речах. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їхнього задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що 15.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 442. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.12.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні, що було встановлено в судовому засіданні з показів позивача та відповідача. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріально дитині не допомагає. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд має право визначити частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Як вбачається з довідки від 14.01.2015 року, [PERSON] проходить службу в Державній пенітенціарній службі України на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи Північної виправної колонії УДПтСУ в Херсонській області (№90) з 04.07.2000 року і по теперішній час. Таким чином, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, інших утриманців не має, позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем, а тому приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved