overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка, як власник квартири, звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач продовжує бути зареєстрованим, за адресою: м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, б. 6, кв. 67, хоча не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин з 2009 року, комунальні послуги не сплачує. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Від позивачки в судове засідання надійшла заява про слухання справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Від відповідача також надійшла заява про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з довідкою з місця проживання в даній квартирі зареєстровані позивачка, її син та колишній чоловік [PERSON] (а.с.9). Квартира за адресою м. Суми, вул. 3-й Парковий проїзд, б. 6, кв. 67 належить позивачці на праві власності (а.с.5). Як встановлено в судовому засіданні, після розірвання шлюбу колишній чоловік позивачки забрав свої речі та виїхав з квартири. З цього часу відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує, але не знімається з реєстрації за місцем проживання. Окрім того, згідно з висновком Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 30.06.2015 року відповідач не проживає за місцем реєстрації (а.с.13). Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Суд дійшов висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 67 в будинку № 6 по вул. 3-й Парковий проїзд в м. Суми.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка, як мати-вихователь [PERSON], [INFO], просить суд стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації від 23.10.2013 року [PERSON] влаштована в дитячий будинок сімейного типу на базі сім'ї [PERSON] Відповідачі є батьками дитини, однак вони не надають матеріальної допомоги на утримання доньки. Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи у їх відсутність чи про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе заочно розглянути справу у відсутності відповідачів. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.08.2010 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до рішення Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 21.10.2013 року №222/3 малолітня [PERSON] з 01.11.2013 року влаштована на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] (а.с.4-5). За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини і відповідачів, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідачі повинні надавати допомогу позивачці на утримання дитини в розмірі ? частки їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Таким чином суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць. З відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач КЕВ м. Полтава 27 липня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що адміністративна будівля за адресою [ADDRESS] належить КЕВ м. Полтава, відповідач [PERSON] 17 грудня 2006 року був зареєстрований за вказаною адресою, але не проживав жодного дня. Просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS] та зобов'язати зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку 17 листопада 2006 року зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою [ADDRESS]. Правомірність надання відповідачу жилого приміщення за вказаною адресою та правомірність здійснення реєстрації в 2006 році знаходиться поза межами предмета судового дослідження. Також встановлено, що 17 травня 2016 року Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 11.03.2009 року № 67 у зв'язку з наданням житловій будівлі нової адреси здійснено відповідну відмітку в паспорті відповідача [PERSON] та значено адресу місця проживання [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, на які посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, наймач або член його сім'ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Разом з тим, дослідженими по справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] 14 липня 2016 року, тобто, до звернення позивача з позовом до суду, зареєстрував своє постійне місце проживання за іншою адресою - [ADDRESS] Таким чином, як на час звернення позивача до суду, так і на час вирішення даної справи судом, відповідач [PERSON] не є особою, яка зареєстрована в спірному житловому приміщенні. Тому суд приходить до висновку. що вимоги КЕВ м. Полтави про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS], знаття з реєстраційного обліку за вказаною адресою, є безпідставними та не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягаютьвідшкодуванню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах Баришівської центральної районної лікарні до [PERSON] третя особа: Управління фінансів Баришівської районної державної адміністрації Київської області про стягнення коштів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов,язаного з потребою у наведені доказів сторін та їх заперечення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 29 березня 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, з дня подання заяви, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання представник позивача директор КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради - [PERSON] надала заява, просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому на підставі ч.4, ч.8 ст.76 ЦПК України суд визнає неявку відповідача неповажною. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, чи разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що в Бердянській школі-інтернаті з 21.05.2015 р. виховується [PERSON], [INFO]. Батько хлопчика, відповідач [PERSON], позбавлений батьківських прав за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2/337/295/2015 від 04.03.2015 р. Мати, [PERSON] позбавлена батьківських прав за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2-2207/10 від 25.06.2010 р. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ухиляється від виховання та утримання дитини. За весь час перебування хлопчика в школі-інтернаті жодного разу не відвідав сина, не написав листа, не телефонував. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача варто стягнути витрати по оплаті судового збору у державний дохід у розмірі 1218,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачк звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач з [PERSON] (дошлюбне прізвище Дрюченко) [PERSON] одружився 25.07.1996. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Маньківської райдержадміністрації, актовий запис № 29. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне житгя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини припинені. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї неможливо, і суперечить їх інтересам, у зв'язку з цим вони вирішили розірвати шлюбу. Шлюб розривають вперше. Суперечки про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає, у зв'язку з чим він вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільноне проживають, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобовязані поважати дитину - неповнолітнього сина [PERSON] який народився 25.04.1998 року. Батьками неповнолітього є сторони по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дитини досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини за місцем проживання її матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому також підлягають задоволенню. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачк звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 03.05.2001 року Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 399. Подружжя мають доньку: [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем подружнє життя не склалося, їх шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними не можливе, а тому просить даний шлюб розірвати. Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав з вище зазначених підстав, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій позов визнала, підтвердила, що шлюб носить формальний характер і намірів на збереження шлюбу у неї не має, а тому просить шлюб розірвати. Відповідно до частини 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03.05.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, подружжя мають доньку: [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. З позовної заяви та заяв сторін вбачається, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому суд приходить до висновку, що їхній шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивачк звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 14.08.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 804. Подружжя мають сина: [PERSON] Юрієвича, [INFO]. Позивач зазначає, що з відповідачем подружнє життя не склалося, їх шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними не можливе, а тому просить даний шлюб розірвати. Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав з вище зазначених підстав, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій позов визнала, підтвердила, що шлюб носить формальний характер і намірів на збереження шлюбу у неї не має, а тому просить шлюб розірвати. Відповідно до частини 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.08.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, подружжя мають сина: [PERSON] Юрієвича, [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. З позовної заяви та заяв сторін вбачається, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому суд приходить до висновку, що їхній шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачк звернувся до суду з позовом про розділ житлового будинку з надвірними спорудами в натурі В обґрунтування своїх вимог спирається на те, що 12.06.1990 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], про що зроблено запис В'язівською сільською радою Городищенськогорайону Черкаської області за № 9. Від спільного проживання вони мають повнолітніх дітей: суна [PERSON],1991 року народження та дочку [PERSON], 1995 року народження. 15.07.1990 року рішенням № 23 Безпечнівської сільської ради Жашківського району Черкаської області йому було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, на даний час по [ADDRESS]. На спільні кошти та спільною працею в період 1999 року-2000 року вони побудували житловий будинок, але він право власності не оформив. 13.02.2012 року між сторонами по справі шлюб був розірваний. 08.01.2014 року ним отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок , що розташований по [ADDRESS]. Так як вказаний будинок будувався в період шлюбу з відповідачкою, то він є спільною сумісною власністю. З вересня 2012 року в житловому будинку не проживає, так як відповідачка не дає йому такої можливості , а тому він вимушений розділити житловий будинок в натурі. Згідно висновку судової будівельної-технічної експертизи по розділу домоволодіння по варіанту І є можливість виділити йому приміщення 1-6 площею 11.0 кв.м., 1-7 площею 20.6 кв.м., 1-8 площею 7.1 кв.м., 1-9 площею 19.7 кв.м., крім того сарай (Д), сарай-гараж(З), огорожа 9, що складає 49.9 відсотків від ідеальної частки та становить182267,50 грн. Відповідачці є можливість виділити у користування в житловому будинку приміщення1-1 пл. 6.7 кв.м., 1-2 площею 9.8 кв.м., 1-3 площею 4.2 кв.м., 1-4 площею 8.2 кв.м. 1-5 площею 14.2. кв.м., крім того погріб (В), літня кухня (Б), гараж-сарай, ганок з козирком, що складає 50.1 відсотка від ідеальної частки та становить 183154.50 грн. Літній душ (Е), убиральна(Ж), колонка питна, ворота з хвірткою, огорожа виділяються у спільне користування. Представник позивача та позивач позов підтримали, просять задоволити його в повному обсязі . Представник відповідача та відповідач позов визнати повністю. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а саме: копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 20.12.2013 року, копію свідоцтва про право власності від 08.01.2014 року, матеріали цивільної справи № 693/99/14-ц, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

позивач КЗ ЛОР «Великолюбінська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та в позовній заяві вказала, що в КЗ ЛОР «Великолюбінська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» навчається неповнолітній [PERSON]. Мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дитини згідно рішення Сокальського районного суду від 19.02.2009 року. . Діти повністю перебувають на їх утриманні, оскільки відповідач зовсім коштів на їх утримання не надає і взагалі не займається їх вихованням . На підставі наведеного позивачка просить суд прийняти рішення про стягнення з з [PERSON] , жителя [ADDRESS] аліменти на користь неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно починаючи з 10.01.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини в Державному ощадбанку України. В судове засідання позивач не прибула, однак подала заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, в обґрунтування навела обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином попереджений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження вбачається , що в відповідачки є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] Згідно рішення Сокальського районного суду від 19.02.2009 року вбачається, що мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дитини .

Outcome: approved