Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 11 липня 2004 року в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 140, загальною площею 9,8141 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 091381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88 належало померлому [PERSON]; земельної частки (паю) площею 1,47 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП ім. Ілліча с. Шарівка Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0086015, виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 25.12.1996р. за № 471, реєстраційний №80 від 18.02.1997 року належало померлому [PERSON] та майнового паю, розміром 987,46 грн. або 0,09 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП ім. Ілліча с. Шарівка, право власності на який на підставі Свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ № 092248 (майновий сертифікат), виданого 04.03.2003р. головою Шарівської сільської ради, належав померлому [PERSON] Фактично прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва в цілому на її ім'я було відмовлено через наявність в заведеній спадковій справі заяв від батьків її померлого чоловіка. Але дані обставини виникли на той час через те, що батьки померлого мали неприязні стосунки з позивачкою, які згодом примирилася та не мали претензій, доказом чого є відсутність переоформлення спадщини на своє ім'я з отриманням свідоцтва про право на спадщину. Через загальновідомі події в країні та проведенням на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції позивачка залишила помешкання та переїхала на підконтрольну уряду України територію м. Харків. Вже перемістившись на вказану територію та відшукавши рідних свого померлого чоловіка в селі Шарівка, вона від відповідачки, яка доводиться сестрою померлого, дізналась про те, що їх з померлим братом батьки, які свого часу звертались із заявою до нотаріуса вже давно померли, а спадщину після їх смерті фактично прийняла вона, мешкаючи постійно з померлими. Проте на спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка позивачки та її брата вона не претендує та жодних претензій не має, але строк для подачі заяви на відмову від прийняття спадщини вже минув. На доказ своєї відмови від спадщини та відсутності будь-яких претензій, вона передала позивачці усі документи стосовно родинних стосунків, у тому числі свідоцтва про смерть батьків, з довідками про те, хто мешкав на момент їх смерті. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало позивачку, як належну спадкоємицю за законом першої черги звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнала повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 11 липня 2004 року у віці 32 років в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Кріпенської селищної ради міста Антрацита Луганської області було зроблено актовий запис за № 84 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 440808 (а.с.). Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 252008 позивачка є дружиною померлого [PERSON] (а.с.) [PERSON] Домової книги про прописку громадян позивачка на момент смерті була зареєстрована та проживала разом зі своїм померлим чоловіком за адресою: [ADDRESS]. Вона здійснила його поховання. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 140, загальною площею 9,8141 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 091381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88 належало померлому [PERSON] (а.с.); земельної частки (паю) площею 1,47 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП ім. Ілліча с. Шарівка Білокуракинського району, право власності на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0086015, виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 25.12.1996р. за № 471, реєстраційний №80 від 18.02.1997 року належало померлому [PERSON] (а.с.) та майнового паю, розміром 987,46 грн. або 0,09 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП ім. Ілліча с. Шарівка, право власності на який на підставі Свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ № 092248 (майновий сертифікат), виданого 04.03.2003р. головою Шарівської сільської ради, належав померлому [PERSON] (а.с.). [PERSON] зі Спадкового реєстру\~\~ після смерті [PERSON]Г, Білокуракинською державною нотаріальною конторою 29.10.2004 року була заведена спадкова справа №244 (номер у Спадковому реєстрі) 3747039 (а.с.) . 26.04.2017р. постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на все майно позивачці відмовлено через наявність у заведеній спадковій справі заяв від інших спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] (а.с.). [PERSON] свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками померлого. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №275672 (а.с.27) 09.04.2011р. помер [PERSON], а згідно Свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 355271 (а.с.29) 02.12.2012р. померла [PERSON] На момент смерті разом із ними постійно проживала та була зареєстрована відповідачка [PERSON], яка й прийняла спадщину після померлих. Відповідно до Свідоцтва про народження та Свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON]Г та донькою померлих [PERSON] та [PERSON] Будь-яких претензій до позивачки по справі відповідачка [PERSON], відносно прийняття спадщини та переоформлення позивачкою на своє імя після померлого [PERSON] вона не має, але скористатися своїм правом подання заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріального органу не може через пропущення встановленого законом шестимісячного строку, про що вона особисто повідомила у своїй заяві (а.с.31). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. [PERSON] ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved