Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 21 вересня 2002 року Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 21. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, на теперішній час між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. З березня 2014 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а з лютого 2015 року сторони разом не мешкають та взагалі не підтримують будь-яких відносин. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, намірів до відновлення стосунків не має, тому просить розірвати шлюб. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, офіційно не працевлаштований, однак має тимчасові підробітки, де отримує нерегулярний та мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, у звязку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Атаманюк. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність. Позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2002 року Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 21, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. /а.с. 7/. Від даного шлюбу сторони мають малолітньої доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. /а.с. 8/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стало втрата почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2014 року, а з лютого 2015 року сторони разом не мешкають. Спорів щодо поділу спільного майна та з ким проживатиме малолітня дитина сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між ними підлягає розірванню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Судом встановлено, що донька проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою з місця проживання від 04.05.2016 року, посвідченою головою квартального комітету Мелітопольської міськради народних депутатів. /а.с. 9/. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки, хоча є працездатним та зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved