Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO] та відповідачем, [PERSON], [INFO], який зареєстрований 30 серпня 2002 року Відділом державної реєстрації актів громадського стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №130. Неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з нею - [PERSON]. Після розірвання шлюбу змінити їй, [PERSON], прізвище на [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею всі судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] Шлюб між ними зареєстровано 30 серпня 2002 року. Під час реєстрації шлюбу вона змінила дошлюбне прізвище з [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. За час спільного проживання в них народилось четверо дітей: дочка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]. В неї з відповідачем сімейне життя не склалося. На протязі останніх років відносини між ними поступово погіршувалось. З вини відповідача між ними постійно виникають сімейні суперечки, які призводили до конфліктів. Відповідач належним чином не надає допомоги на утримання їх дітей, не допомагає по домашньому господарству. В зв'язку з такою поведінкою відповідача, спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевказані обставини. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.4) свідчить про те, що між [PERSON], та [PERSON], 30.08.2002 року був укладений шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №130. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося четверо дітей: [INFO] - донька, [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] а.с.7); [INFO] - донька, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] а.с.8); [INFO] - син, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9) та [INFO] - син, [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.10). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім'ї. Сторони не бажають зберегти сім'ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім'я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задовольнити. Оскільки, на момент розгляду справи, донька подружжя, [PERSON], [INFO], досягла чотирнадцяти років , вона вправі визначати місце свого проживання самостійно. А тому в частині позовних вимог щодо залишення неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO], яка на час розгляду справи досягла 14-річного віку, на проживання з позивачкою слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial