Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири, що не був посвідчений нотаріально, дійсним, мотивуючи свої вимоги наступним. З 1975р. позивача разом з сім'єю проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до реєстраційного свідоцтва від 02.04.1990р. право власності на даний будинок в цілому було зареєстровано за Чернігівським обласним тароремонтним підприємством «Чернігівоблтара». Позивачкою була проведена реконструкція даної квартири за власний кошт, тому вона звернулася до керівництва Чернігівського обласного тароремонтного підприємства «Чернігівоблтара» з пропозицією продати їй у власність вищевказану квартиру. Підприємством було прийнято рішення про продаж даного житла позивачці, замовлено у «Чернігівському МБТІ» довідку-характеристику та технічну документацію на квартиру, визначено вартість квартири без врахування здійснених поліпшень. На підставі цього, 25.02.1991р. Чернігівським обласним тароремонтним підприємством «Чернігівоблтара» видано довідку, в якій зазначалось про продаж квартири за адресою: [ADDRESS], [PERSON], від якої на розрахунковий рахунок підприємства були переведені кошти в сумі 774 рублі. Однак в подальшому, від нотаріального посвідчення договору підприємство ухилялось, посилаючись на скрутне матеріальне становище, а згодом воно було перетворене на ЗАТ «ЧЕТАІН», а в 2004 році ліквідовано без визначення правонаступника. Просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з господарськими спорудами, а саме: погребом Б-3, сараєм Б-2, 1/3 частиною сараю Б, вбиральнею Ж, укладеним 25 лютого 1991 року між Чернігівським обласним тароремонтним підприємством «Чернігівоблтара» та [PERSON], що не був посвідчений нотаріально - дійсним. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, оскільки права Чернігівської міської ради в даному випадку не порушуються. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки, яка видана Чернігівським обласним тароремонтним підприємством «Чернігівоблтара», [PERSON] разом з чоловіком та сином з 1984 року проживають за адресою: [ADDRESS]. Вони виконали реконструкцію будинку, прибудов, надвірних будов за власний кошт, та виявили бажання викупити та оформити їх як приватну власність(а.с.4). Актом оціночної комісії від 03.09.1990р. було визначено, що початкова вартість 1/3 частини будинку станом на 01.01.1990р. складала 1407 рублі, але враховуючи те, що будинок збудовано у 1960 році, має 45 % зносу, комісія визначила кінцеву його вартість для реалізації в сумі 774 рублі (а.с.6). Відповідно до розпорядження генерального директора ВО «Укртара» від 26.09.1990р. Чернігівському обласному тароремонтному підприємству «Чернігівоблтара» було надано дозвіл на продаж 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] за остаточну вартість в сумі 774 рублі (а.с.7). 01.10.1990р. позивачка звернулася з письмовою заявою про дозвіл на продаж їй в приватну власність 1/3 частини будинку, який знаходився на балансі Чернігівського обласного тароремонтного підприємства «Чернігівоблтара», та знаходиться [ADDRESS] (а.с.8). Згідно виписки з протоколу засідання Ради трудового колективу Чернігівського обласного тароремонтного підприємства «Чернігівоблтара» від 10.01.1990р. було визначено, що 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS], як підвідомчий житловий будинок, можливо продати за 774 рублі(а.с.5). Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації було складено план спірного будинку, відповідно до якого спірна квартира станом на 1990р. складалась з наступних приміщень: кімнати 2-1 жилою пложею 5,4 кв.м, кімнати 2-2 жилою площею 11,1 кв.м., кімнати 2-3 жилоб площею8,2 кв.м, вітальні 2-4 жилою площею 7,0 кв.м, кухні 2-5 площею 10 кв.м, погребу Б-3, сараю Б-2, 1/3 частини сараю Б, вбиральні Ж (а.с.9), та надана довідка-характеристика даного домобудування з метою його відчуження (а.с.10). Згідно до довідки від 25.02.1991р. визначено, що 1/3 частина будинку по [ADDRESS] продається проживаючій в ньому [PERSON], яка перевела гроші в сумі 774 (сімсот сімдесят чотири) на розрахунковий рахунок Чернігівського обласного тароремонтного підприємства «Чернігівоблтара» № 000521701 в обласному управління Промстройбанку м. Чернігова. Гроші поступили на рахунок 04.01.1991р. відповідно до платіжного доручення № 12 (а.с.11). У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулася повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони за вищевказаним договором фактично виконали його умови, а саме: продавець - Чернігівське обласне тароремонтне підприємство «Чернігівоблтара» передало майно у власність покупця, покупець - позивачка [PERSON] прийняла майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] з господарськими спорудами, і сплатила за нього певну грошову суму.

Outcome: approved