Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. З відповідачем 14 вересня 2001 року уклала шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 15. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки щодо ведення спільного господарства. Відповідач часто зловживав алкогольними напоями, та часто влаштовував сімейні сварки. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони не ведуть на протязі останніх десяти років. Вважає їхній шлюб формальним та просила суд не надавати строк для примирення. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від її представника надійшла письмова заява про розгляд без його участі, також просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивачки, відповідно до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 вересня 2001 року зареєстровано виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 15 ( а.с. 4 ). Як вбачається із матеріалів справи сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Паску ( а.с. 5 -10 ). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне сімейне господарство та побут не ведуть та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Судом позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, 160, СК України та

Outcome: approved