Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок №28 по вул.Республіканській в м.Одесі. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 1982 року безперешкодно і відкрито разом зі своєю сімєю володіє вказаним нерухомим майном на підставі розписки, в 1983 році здійснили реконструкцію та ремонт, однак правовстановлюючі документи на будинок відсутні, тому можливості зареєструвати своє право вона не має. Враховуючи відкрите користування квартирою понад 15 років, оплатою комунальних послуг, здійснення ремонтних робіт за цей час, позивачка просить вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] міської ради та третьої особи - виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні вимоги не визнав та просив у позові відмовити з тих підстав, що вказане житло є самочинним та як нерухомість не зареєстроване. Інші треті особи у судове засядання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши сторони, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши надані позивачкою письмові докази, суд дійшов висновку про безпідставність її позовних вимог з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з членами своєї сімї проживає без реєстрації у будинку за адресою: м.Одеса, вул.Республіканська, 28, що підтверджується довідкою з місця проживання та поясненнями допитаних у судовому засіданні як свідків сусідів: [PERSON] та [PERSON]. У будинку також проживав чоловік позивачки [PERSON], котрий помер 12.09.1998 року. Правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні, згідно матеріалів інвентаризації будинку №28 по вул.Республіканській в м.Одесі, усі будівлі є самочинними, користувачем зазначено [PERSON]. Правові документи на землекористування за вказаною адресою в архіві архітектури містобудування відсутні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Разом з тим, на підставі ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно приписів ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом... Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно з ч.3 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В матеріалах справи відсутні відомості про\~державну реєстрацію та власника спірного\~обєкту нерухомості будинок №28 по вул.Республіканській в м.Одесі. Передача майна у власність за набувальною давністю виключається щодо майна, яке перебуває у такому статусі, відтак до правових відносин, що виникли між сторонами, вказані норми матеріального права не підлягають застосуванню. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, і не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку. З іншими вимогами позивачка не зверталася, надані нею докази щодо газифікації будинку, сплату за комунальні послуги, виготовлення технічного паспорта, звіт про незалежну оцінку, - жодного значення для вирішення спору по суті не мають. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed