Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» виконувати умови укладеного з нею договору про іпотечний кредит № CNNNG40000002772 від 14.01.2008 року, зарахувати платежі: від 09.08.2011 року у розмірі 2 200 грн. , від 17.01.2014 року у розмірі 2 000 грн., від 11.02.2014 року у розмірі 3 000 грн., від 15.01.2015 року у розмірі 2 080 грн. на рахунок [NUMBER] по договору про іпотечний кредит № CNNNG40000002772 від 14.01.2008 року і припинити нарахування заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 січня 2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № CNNNG40000002772 (договір про іпотечний кредит, далі - основний кредит) на придбання квартири загальною площею 43,30 кв.м., житловою площею 29,30 кв.м. [ADDRESS] та кредитний договір № CNNNG50000002772 (кредитний договір, далі - кредит на початковий внесок) для оформлення вищезазначеної квартири зі сплатою 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2026 року. За договором № CNNNG40000002772 вона отримала кредит в розмірі 142 650 грн. зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 1 935 грн. 34 коп., а за договором № CNNNG50000002772 - кредит в розмірі 18 950 грн. зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 257 грн. 10 коп. Таким чином, загальна сума щомісячного платежу складала 2 192 грн. 44 коп. Для виконання договорів згідно п.2.4. договору № CNNNG40000002772 та п.7.2. договору № CNNNG50000002772 відповідач відкрив їй один єдиний рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами. При цьому, кошти згідно п.7.2. договору № CNNNG50000002772 розподіляються наступним чином: спочатку погашення заборгованості за кредитом на початковий внесок (за виключенням суми, спрямованої на дострокове погашення кредиту), а потім погашення заборгованості за основним кредитом (за виключенням суми, спрямованої на початковий внесок - дострокове погашення кредиту) на початковий внесок у межах суми заборгованості. При відсутності поточних зобов'язань по кредиту на початковий внесок - дострокове погашення основного кредиту у межах суми заборгованості. Тобто при розподілі коштів перевага надається саме договору № CNNNG50000002772. Того ж дня між нею та ЗAT «Страхова компанія «Інгострах» було укладено два договори: договір страхування майна № CNNNGI0000002772 і договір особистого страхування № CNNNLK0000002772. Вигодонабувачем за вказаними договорами є ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно п.п.11.1., 11.2. договору страхування майна вона сплачує страховий платіж в розмірі 760 гривень 80 копійок за рік на рахунок № [NUMBER], який також відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п.п.12.1., 12.2. договору особистого страхування вона сплачує страховий платіж в розмірі 808 гривень за рік на вищевказаний рахунок. Вказані платежі здійснюються згідно графіку до 14 січня 2016 року протягом всього часу до повного погашення кредитної заборгованості. У зв'язку з тим, що на протязі 2010 року у неї виникли фінансові труднощі, пов'язані з фінансовою кризою, утворилась заборгованість по кредитним договорам. Наприкінці року відповідач звернувся до суду з двома позовними заявами по кредиту на початковий внесок з вимогами про дострокове стягнення заборгованості по кредиту з урахуванням відсотків і пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 610 гривень 48 копійок, а по основному кредиту - з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 11 січня 2011 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області задоволено позовні вимоги та стягнуто з неї 25 768 гривень 62 копійок. По основному кредиту за домовленістю з позивачем, єдиною умовою якого було повне погашення заборгованості за рішенням суду і погашення заборгованості по основному кредиту, для того, щоб увійти в графік планових платежів вона сплатила повністю всю заборгованість, а саме: починаючи з дати подачі вищевказаних позовних заяв відповідачем, і протягом всього 2011 року нею було здійснено такі платежі: 15.10.2010 року (квитанція № 818DN09142) - 2 400 грн., 12.11.2010 року (квитанція № 818DN09142) - 5 000 грн., 11.01.2011 року (квитанція № 818DN09142) - 1 200 грн., 22.02.2011 року (квитанція № 84GDN09LN3) - 22 794,50 гривень, 09.03.2011 року (квитанція № 84GDN09LN3) - 3 900 грн., 25.03.2011 року (квитанція б/н) - 3 000 грн., 11.04.2011 року (квитанція б/н) - 1 000 грн., 21.04.2011 року (квитанція б/н) - 9 680 грн. 07.05.2011 року (квитанція б/н) - 2 641,25 грн., 10.06.2011 року (квитанція б/н) - 4 500 грн., 14.07.2011 року (квитанція б/н) - 2 000 грн., 09.08.2011 року (квитанція б/н) - 2 200 грн., 17.09.2011 року (квитанція б/н) - 2 300 грн., 14.10.2011 року (квитанція б/н) - 2 200 грн., 19.11.2011 року (квитанція б/н) - 2 000 грн., 14.12.2011 року (квитанція б/н) - 2 000 грн.. Тільки за три місяці після ухвалення рішення суду нею було сплачено - 40 374 гривень 50 копійок. Згідно фіскального чеку від 21.04.2011 року про наявність заборгованості по кредитному договору CNNNG50000002772 заборгованість склала 37 грн. і відповідач відкликав свою позовну заяву. Вона увійшла в графік планових платежів і її щомісячний плановий платіж складає - 1 935 грн. 34 коп. У серпні 2011 року її повідомили, що в неї знову виниклу заборгованість у розмірі місячного платежу, а саме 1 935 грн. 34 коп., не надавши пояснень про причину її виникнення. 04 квітня 2012 року відповідачу у головний офіс вона направила заяву (з додатком всіх квитанцій і необхідних документів) з проханням надати їй вмотивоване письмове пояснення про наявність заборгованості, здійснити перерахунок по двом кредитним договорам і надати довідку про закриття кредиту на початковий внесок. Листом № 30.1.0.0/2 - 120406/2504 від 26.04.2012 року відповідач зобов'язався розглянути її заяву і призначив співробітника Головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк», який відповідальний за проведення реструктуризації [PERSON] В телефоній розмові з [PERSON] він запевнив її, що найближчим часом відбудеться комісія з приводу її питання, все буде вирішено і чекайте відповіді. Досить тривалий час відповідь так і не надходила, вона постійно телефонувала, на що їй відповідали, щоб вона чекала і все буде добре, що ій пере телефонують. Згодом відповідач надіслав їй листа - вимогу № 30.1.0.0/2 - LNO від 01.09.2013 року про наявність заборгованості в розмірі 21 459 грн. 42 коп. і вимогу звільнити квартиру, на що 24.09.2013 року вона направила відповідачеві листа, яким нагадала про наявність листа від 04.04.2012 року, який знаходиться у них на розгляді і лишився без відповіді. Листом № 20.1.0.0.0/7 - 20130930/3194 від 21.10.2013 року відповідач надав відповідь, з якої вбачається, що він навмисно ігнорує вимоги, викладені в листі. 16.01.2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області було відкрито провадження по справі за позовом відповідача до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В ході судового розгляду справи по двом договорам було призначено судово-економічну експертизу, яка не підтвердила факт наявності заборгованості. Листами від 23.01.2014 року і 27.01.2014 року відповідач повідомив, що її заява ще розглядається, попросив ще зачекати і по їхньому питанню призначив відповідального співробітника Чернігівського обласного відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] 25.02.2014 року вона звернулася до вказаного співробітника і отримала від неї довідку про відсутність заборгованості №1247261, де зазначено, що заборгованість по договору № СNNNG50000002772 відсутня, кредит погашено. Того ж дня під час проведення звірки з'ясувалося, що плановий платіж від 09.08. 2011 року в розмірі 2200 грн. був взагалі безпідставно не зарахований і на цю суму відбувається нарахування заборгованості. Крім того, деякі платежі відповідачем самовільно в односторонньому порядку розподіляються на рахунки, які жодним чином не передбачені умовами кредитних договорів, а саме: сплачені по квитанції від 17.01.2014 року 2 000 грн. безпідставно були розподілені таким чином: 1 000 грн. було зараховано на рахунок № [NUMBER] (єдиний рахунок відкритий для обох кредитних договорів), а інша 1000 грн. була зарахована на нічим не передбачений рахунок № [NUMBER] Сплачені по квитанції від 11.02.2014 року 3 000 грн. були розподілені за вищевказаним принципом. Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 740/37/14 від 29 жовтня 2014 року відповідачеві було відмовлено в задоволені позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року апеляційну скаргу відповідача було відхилено. В апеляційному суді Чернігівської області представник відповідача у своїх поясненнях підтвердив факт, що платіж за серпень 2011 року не був зарахований і з того моменту почалася нараховуватися заборгованість. Враховуючи систематичне порушення з боку відповідача умов договору про іпотечний кредит при зарахуванні і розподілі її планових платежів за рекомендацією працівників Ніжинського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» вона почала сплачувати щомісячні платежі через картку банку, спочатку необхідну суму вносить на картку, потім перераховує, вказуючи один єдиний рахунок, відкритий відповідачем згідно п.п.2.4. договору про іпотечний кредит і вказує, за яким саме кредитним договором, щоб уникати можливих порушень умов кредитного договору з боку відповідача. 15.01.2015 року вона внесла на рахунок своєї картки № 5168755377248121 кошти для оплати планового платежу в розмірі 2080 грн., але кошти знову були не зараховані, тому вона зателефонувала на гарячу лінію ПАТ КБ «ПриватБанк» та подала заявку, якій було присвоєно № 1726678. Потім вона отримала смс - повідомлення про те, що кошти будуть зараховані до 22.01.2015 року. 16.01.2015 року вона офіційно зареєструвала заяву у Ніжинському відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою зарахувати плановий платіж у день здійснення проплати без нарахування пені, відсотків і штрафів. 23.01.2015 року вона знову звернулася до Ніжинського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою пояснити, де гроші, але пояснень так і не отримала. Таким чином, на сьогоднішній день плановий платіж за січень 2015 року так і не зарахований, а гроші невідомо де знаходяться. Враховуючи наведені обставини, є всі підстави вважати, що відповідач навмисно систематично порушує умови кредитних договорів, чим штучно створює підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення тому, що в нинішніх умовах вона стала банку невигідна. Таким чином, вона вважає, що відповідач повинен припинити порушення умов кредитного договору, припинити нараховувати заборгованість і зарахувати всі вище перелічені платежі на один єдиний рахунок, який передбачений умовами договору про іпотечний кредит і зарахувати як платежі за повернення кредиту по договору № CNNNG40000002772. 19 лютого 2015 року заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду позов задоволено повністю. За заявою представника відповідача - публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про перегляд заочного рішення ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року вказане заочне рішення скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов за вищевикладених обставин. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Рожко С.М. в судовому засіданні позов не визнав, надавши до суду письмові заперечення. Заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов'язання чи зміна його умов не допускається. Частинами 1, 2 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між сторонами було укладено два кредитних договори: кредитний договір № CNNNG40000002772 на придбання квартири загальною площею 43,30 кв.м., житловою площею 29,30 кв.м. [ADDRESS] та кредитний договір № CNNNG50000002772 для оформлення вищезазначеної квартири зі сплатою 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2026 року. Цього ж дня між позивачкою та ЗAT «Страхова компанія «Інгострах» було укладено два договори: договір страхування майна № CNNNGI0000002772 і договір особистого страхування № CNNNLK0000002772. Вигодонабувачем за вказаними договорами є ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно п.п.11.1, 11.2 договору страхування майна вона сплачує страховий платіж в розмірі 760 гривень 80 копійок за рік на рахунок № [NUMBER], який також відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п.п.12.1, 12.2 договору особистого страхування вона сплачує страховий платіж в розмірі 808 гривень за рік на вищевказаний рахунок. Вказані платежі здійснюються згідно графіку до 14 січня наступного року протягом всього часу до повного погашення кредитної заборгованості. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2011 року по справі №2-86/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача 25 768 грн. 62 коп. (а.с.29). Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року по справі №740/37/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у позові відмовлено і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року рішення залишено без змін (а.с.47-51). По договору про іпотечний кредит № CNNNG40000002772 від 14.01.2008 року на рахунок [NUMBER] позивачка [PERSON] зробила такі платежі : 09 серпня 2011 року - в сумі 2 200 грн., 17 січня 2014 року - 2 000 грн., 11 лютого 2014 року - 3 000 грн. та 15 січня 2015 року - 2 080 грн., що підтверджується наданими копіями квитанцій (а.с.35, 36, 38). Згідно п.п.2.4 і 5.1.2 договору про іпотечний кредит кредитор зобов'язаний відкрити позичальнику позичковий рахунок для надання кредиту та обліку залишку заборгованості за кредитом, рахунок для нарахування та обліку нарахованих відсотків за кредитом відповідно та транзитний рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інших платежів позичальником згідно до положень та правил, що діють у кредитора. Суд вважає, що зарахування зазначених в позові конкретних сум на рахунок Банку не є перешкодою для виконання рішення Ніжинського міськрайонного су ду від 27 лютого 2015 року, яким позов [PERSON] задоволено і зобов*язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок по кредитним договорам від 14.01.2008 року без зазначення конкретних платежів і припинити розподіл коштів та нарахування заборгованості. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк.

Outcome: approved