Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Будилівської сільської ради, яким просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Будилівської сільської ради, мотивуючи тим, що згідно рішення Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 06 лютого 2003 року [PERSON], яка є матір'ю позивачки була передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,04 га, яка розташована на території Будилівської сільської ради Снятинського району, та 21 лютого 2003 року було вироблено Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER]. [PERSON], 11 грудня 1995 року в Будилівській сільській раді посвідчила заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке належало їй на праві власності, заповіла своїй дочці [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про оформлення права на спадщину на земельну ділянку, проте державним нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, [NUMBER], виданий на [PERSON] 21.02.2003 року вже після її смерті [INFO], а тому позивачка просить суд встановити за нею, [PERSON], 1961 р. н., жителькою с. Будилів Снятинського району Івано-Франківської області, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,04 га, яка розташована на території Будилівської сільської ради Снятинського району, яка згідно Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 21 лютого 2003 року, видано [PERSON], яка померла [INFO], на підставі рішення Будилівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 06 лютого 2003 року. Позивачка подала до суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задоволити. Голова Будилівської сільської ради В.Пік подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає, проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати без участі представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, зокрема: Державний акт [NUMBER] про право приватної власності на земельну ділянку площею 1,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будилівської сільської ради, зареєстрований за №44 виданий [PERSON] 21.02.2003 р.; Заповіт від 11.12.1995 р. зареєстрований в реєстрі за №50, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла дочці [PERSON]; Свідоцтво про смерть [NUMBER], у якому вказано [PERSON] померла [INFO].; Свідоцтво про народження [PERSON], де вказано, що її матір'ю є [PERSON]; Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER], де вказано, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано 13.01.1996 р., актовий запис №1, [PERSON]. після розірвання шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]»; Довідку Будилівської сільської ради №54 від 16.03.2016 р., Довідку Будилівської сільської ради №229 від 16.03.2016 р. та Довідку Будилівської сільської ради №232 від 16.03.2016 р., згідно яких [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала із нею, та після її смерті вступила в управління спадковим майном; Витяг №6796707 від 09.10.2006 р. про реєстрацію у спадковому реєстрі за №40806903 заповіту [PERSON]; Повідомлення Першої Снятинської ДНК від 18.03.2016 р. №373/01-16 про відмову у видачі свідоцтва про рево на спадщину за заповітом - суд встановив, що [PERSON] успадковує після смерті [PERSON] земельну ділянку згідно заповіту, а тому суд приходить до переконання, що позов є обгрутнованим, підставним та таким, що підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до наведеного суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,04 га, розташовану на території Будилівської сільської ради Снятинського району. На підставі встановленого, ст. 81, 126 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved