Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Тернопільська ощадна Кредитна спілка» звернулась в суд із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 45409,04 грн., з яких : 11151,04 грн. заборгованість за кредитом, 4902,52 грн. плата за користування кредитом, 29355,48 грн. - 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобовязання за кредитом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2011р. між КС «Тернопільська ощадна Кредитна спілка» та відповідачем укладено договір кредиту №6207, відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу у кредит кошти в розмірі 11230 грн. терміном з 31.12.2011р. по 31.12.2014р., зі сплатою 24,90% річних на початкову суму кредиту. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, добровільно кошти не повертає. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач та її представник Рибальченко [PERSON] в судове засідання не з'явились. Від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій вона зазначає, що проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. 01.02.2016 року подала суду заперечення проти позову, в якому посилається на те, що сума заборгованості не відповідає дійсності та є несправедливою. Вимога п.3.3. кредитного договору щодо пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення зобовязання становить 180% від несвоєчасно виконаних зобовязань, чим порушується Закон України «Про захист прав споживачів». Крім того, зарахування сплачених сум в погашення кредиту не відповідає вимогам договору № 6207 від 31.12.2011 року. Подала заяву про застосування строку спеціальної позовної давності для стягнення неустойки. При розгляді справи судом встановлено наступне . 31.12.2011року між кредитною спілкою «Тернопільська ощадна Кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір №6207 та додаток до нього, згідно якого кредитна спілка надала позичальнику кредит в розмірі 11230,00 грн., терміном з 31.12.2011р. по 31.12.2014р., зі сплатою 24,90% річних. Видатковий касовий ордер від 31.12.2011 року підтверджує, що [PERSON] отримала кошти в сумі 11230,00 грн. Таким чином, позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором №6207 від 31.12.2011 року. П.3.1. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання однією з сторін зобовязань за цим договором, недобросовісна сторона зобовязана відшкодувати другій стороні завдані таким невиконанням збитки. Відповідно до п.3.3. кредитного договору, позичальник, який прострочив виконання грошового зобовязання (сума кредиту та відсотки), на вимогу спілки зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,5% від суми боргу за кожен день. П.5 кредитного договору передбачено, що строк дії договору починається з моменту його підписання та закінчується після виконання взятих на себе зобовязань. Згідно з додатком до договору, відповідач зобовязувалась погашати заборгованість рівними платежами по 311,94 грн. щомісячно в строк до 28 числа, починаючи з 30.01.2012р. та платити відсотки за користування кредитом в розмірі 233,02 грн. щомісячно. Заборгованість перед Кредитною спілкою «Тернопільська ощадна кредитна спілка» по кредитному договору №6207 від 31.12.2011 року станом на 08.12.2015р. становить 45409,04 грн., з яких : 11151,04 грн. заборгованість за кредитом, 4902,52 грн. плата за користування кредитом, 29355,48 грн. - 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобовязання за кредитом. У встановлений строк зобовязання за договором кредиту не виконано, грошові кошти позивачу не повернуто. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповіднодо вимог ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ч. 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач подала суду заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки. Позивач звернувся до суду із позовом 23.02.2015р., а тому суд вважає, що стягнення неустойки, а саме пені повинно здійснюватись з 23.02.2014 року по 22.02.2015 року включно, отже позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Згідно розрахунку сум прострочення виконання грошового зобовязання (0,5% від суми боргу за кожний день) сума пені з 28.02.2014р. по 27.01.2015р. становить 16037,57 грн. Період з 28.01.2015р. по 23.02.2015р. в розрахунку позивача не відображений, а тому суд його не враховує. Відповідно до ч. 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд не застосовує дане положення ЦК України, так як розмір пені (неустойки) не перевищує суму збитків (є меншим від сумарної заборгованості по тілу та процентах), а також відсутні інші обставини, які мали б істотне значення. Таким чином, пеня за невиконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №6207 від 31.12.2011року за період з 23.02.2014 р.по 27.01.2015 р. становить 16037,57 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Посилання відповідача про те, що вимоги п.3.3. кредитного договору щодо пені в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення зобовязання порушують ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не звертався до суду з позовною вимогою про визнання кредитного договору недійсним. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; позивач надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки у додатках до договору споживчого кредиту «Щомісячне погашення відсотків та кредиту», яка підписана відповідачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Також, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що зарахування позивачем сплачених сум в погашення кредиту не відповідає вимогам кредитному договору №6207 від 31.12.2011року, оскільки з поданих квитанцій не видно по якому кредитному договору сплачені вказані суми. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач здійснювала також погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, укладеними із цією ж кредитною спілкою. Згідно додатку до кредитного договору [PERSON] зобовязувалась погашати заборгованість однаковими платежами по 311,94 грн. щомісячно та платити відсотки за користуванням кредитом щомісячно в розмірі 233,02 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту в розмірі 32091,13 грн., з яких: 11151,04 грн. заборгованість за кредитом, 4902,52 грн. плата за користування кредитом, 16037,57 грн. - 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобовязання за кредитом. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до задоволеної частини вимог, в розмірі 320,91 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial