Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач, Кредтна спілка «Істок», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь, відповідно до уточнених позовних вимог, заборгованість по кредитному договору у розмірі 28599,16 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що ним був сплачений останній платіж у розмірі 1412,47 гривень, який був сплачений через технічний термінал, але в зв`язку з відсутністю в терміналі паперу, підтвердити даний факт він не в змозі. Також відповідач зазначив, що він з 29 серпня 2003 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», яка діє по сьогоднішній день, у вересні 2015 року він звернувся до головного бухгалтера кредитної спілки «Істок» з проханням проведення реструктуризації кредиту (перерахувати кредит з урахуванням сплачених відсотків). Тобто за результатам розгляду такої заяви, кредитна спілка «Істок» повинна звільнити його від сплати відсотків та пені, перерахувати сплачені ним відсотки, та визнати що [PERSON] за рахунок сплачених ним відсотків не має заборгованості за кредитним договором. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступного. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 04 червня 2013 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] було укладений кредитний договір КДК-4249. Відповідно до п.1.1. кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 14000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором, а також зобов`язався сплачувати відсотки у розмірі 42% річних до повного виконання умов кредитного договору при дотриманні Графіку повернення кредиту та сплати відсотків виходячи з 25 календарних місяців, згідно п.п.1.2-1.4 кредитного договору. Згідно п.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути наданий йому кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Погашення кредиту та сплата відсотків та платежів за кредитом у встановлений договором строк і виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, нарахування відсотків здійснюється щомісячно до дня повного погашення кредиту. Відповідно до п.3.2. базою для нарахування відсотків за кредитом, є сума кредиту. 01.05.2015 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору КД-4249 від 04 червня 2013 року, згідно якого у зв`язку з порушенням позичальником Графіку повернення кредиту та сплати відсотків відсоткова ставка за договором становить 168% річних. Оскільки [PERSON] повністю та в строки не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, Кредитна спілка «Істок» у грудні 2015 року звернулася до суду з позовом до позичальника про стягнення кредитної заборгованості, яка станом на 01 грудня 2015 року складала 15 422,11 гривень. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 січня 2016 року позов КС «Істок» задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № КД-4249 від 04 червня 2013 року у розмірі 15 422,11 грн., з яких: заборгованість по кредиту 1261,82 грн., заборгованість по відсоткам 14160,29 грн. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог кредитної спілки в повному обсязі суд погодився з правильністю розрахунку заборгованості, наданої КС «Істок». Відповідно до ч.3ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлені ці обставини. Вказане рішення позивачем не оскаржено та набрало законної сили. В подальшому зазначене рішення було звернуто до примусового виконання та станом на 06 лютого 2017 року виконано. Однак в період з 25.01.2016 року по 31.05.2017 року був проведений перерахунок заборгованості відповідача який складає: 28559,16 гривень, з яких: відстоки-7925,92 гривень, інфляційні нарахування 19729,08 гривень, 3% річних 944,16 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо інше не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлених договором відсотків. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Стосовно заперечень відповідача щодо неправомірності дій позивача в частині нарахування позивачу процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій протягом дії кредитного договору, згідно яких позивач вважав, що з моменту оголошення мобілізації, відповідно до частини 8 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», настає особливий період, який триває по теперішній час, однак вищенаведені обставити на які посилається відповідач спростовуються рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року. 05 липня 2017 року провадження у справі було зупинене до розгляду апеляційної інстанції апеляції на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Істок» про визнання дій відповідача неправомірними, визнання кредитного договору виконаним, зобов`язання перерахувати суму кредиту, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, відповідно до якого в позовних вимогах [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу [PERSON] відхилено та рішення Біляївського районного суду Одеської області залишено без змін. Таки чином, враховуюче вищевикладене, суд вважає, що позов Кредитної спілки «Істок» законний та обґрунтований, та знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Згідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий сбір, який сплачений при подачі позовної заяви та документально підтверджений.

Outcome: approved