Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка настала [INFO] року. В обґрунтування вимог зазначила, що за життя мати заповідала все своє майно дочці, [PERSON], після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку зі спорудами під [ADDRESS]. Але за життя мати не зареєструвала своє право власності на житловий будинок, в теперішній час здійснити державну реєстрацію права власності неможливо через смерть власника. У вказаному будинку позивач зареєстрована та постійно проживала, тому фактично прийняла спадщину як особа, яка була постійно зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою на день його смерті. Нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. В судовому засіданні позивач та її представник присутніми не були, в позові заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача - Станично-Луганської селищної ради Луганської області до суду не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення йому поштового відправлення, з заявою про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.. На підставі ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про час та день розгляду справи. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 55 Конституції України кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод Згідно до ст.1261,1223 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця. Право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З наданих до позову письмових доказів встановлено, що [PERSON] є матір'ю позивачки, [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією свідоцтва про її одруження з [PERSON]. 10.01.1996р, після реєстрації якого дружина прийняла прізвище чоловіка.(арк..спр.10,8 відповідно). 21 жовтня 1963 року на підставі рішення №19 виконкому Ст.Луганської ради депутатів трудящих від 16.09.1963року за договором про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку на праві власності, який не посвідчений нотаріально, [PERSON] та [PERSON] як забудовникам виділено земельну ділянку за №107 по вул. Комсомольська в ст.Луганська, на якій забудовник зобов'язується будівельні роботи закінчити до 21 жовтня 1965 року.(арк..спр.11-12). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. В позові адреса спірного будинку вказана по [ADDRESS] тоді як в вищезазначеному договорі земельна ділянка, яка передавалася в безстрокове користування під забудову батькам позивача - по [ADDRESS] Якщо взяти до відома, що це одна й та ж будівля, то з наданих письмових доказів не можна встановити, коли саме спірний будинок збудували , при цьому чи введено його в експлуатацію, чи є висновок спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. 09.11.2007 року [PERSON] зробила розпорядження, за яким усі її права та обов'язки, які будуть їй належати на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть їй належати в майбутньому, та усе майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме права, вона заповідала [PERSON]( арк..спр.13). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, зареєстрованої Станично-Луганським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області ( акр.спр.6). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою від 16.12.2016 року державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування не посвідчено нотаріально та не має відповідної реєстрації. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. У зв'язку із вищевикладеним , відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, та відсутністю державної реєстрації права власності суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed