Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 29 жовтня 1998 року. З березня 2018 року фактичні подружні стосунки між сторонами припинені. До укладення шлюбу відповідач отримав у спадок домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу позивачка вселилася до спірного будинку та була зареєстрована в ньому. За час спільного проживання сторони провели капітальний ремонт, облаштовували зручності в будинку за спільні кошти. В 2012 році провели воду до будинку, встановили бойлер, змінили газовий котел. Згідно експертного дослідження ринкова вартість спірного домоволодіння на теперішній час становить 991 570,00 грн, яка збільшилася на 99%, що в грошовому еквіваленті становить 492 890,00 грн. Таким чином, частка поліпшень складає 62/100, а 1/2 частина - 31/100. Тому просить визнати за нею право власності на 31/100 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Представник відповідача проти позову заперечив. Подала письмовий відзив, в якому зазначила, що відповідач отримав спірний будинок у спадок до укладення шлюбу. Більшість поліпшень в будинку відповідач здійснював одноособово власними силами та трудовими затратами, оскільки професійно займається ремонтними роботами. В період з 2012-2016 року позивачка ніде не працювала, не виховувала дітей, тому грошових коштів на придбання будинку не надавала, участі в ремонті та поліпшенні будинку не приймала. Вважає, що позивачем не доведено факт істотного збільшення майнової цінності нерухомого майна внаслідок спільних трудових та грошових затрат. В задоволенні позову просить відмовити. 4 березня 2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем частково виконувалися ремонтні роботи. Оскільки під час ремонту, він був на заробітках, позивач самостійно придбавала будівельні матеріали за спільні кошти, наймала працівників та допомагала їм в межах своїх можливостей. В 2012 році позивачка перенесла тяжку операцію, тому змушена була звільнитися з роботи, але займалася улаштування водозабезпечення житлового будинку, під її керівництвом зводилася добудова до житлового будинку та його капітальний ремонт. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Кривцової Г.В. від 30 жовтня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена підготовче судове засідання на 16 січня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 16 січня 2019 року відкладено розгляд справи до 1 квітня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 1 квітня 2019 року призначено справу до судового розгляду на 18 червня 2019 року. Згідно розпорядження №117 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 13 травня 2019 року прийнято заяву до розгляду, призначено судове засідання до 18 червня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 червня 2019 року відкладено розгляд справи до 3 вересня 2019 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 3 вересня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 16 жовтня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 16 жовтня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 28 листопада 2019 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 28 листопада 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 17 січня 2020 року за клопотанням представника позивача для виклику експерта. Протокольною ухвалою головуючого від 17 січня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача для узгодження позиції з відповідачем. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 29 жовтня 1998 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2019 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.150). Згідно свідоцтва про право на спадкування від 19 листопада 1990 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів сумської міської ради, [PERSON] успадкував від матері [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 39,5 кв. м (а.с..8-10). Згідно довідки-характеристики №425815 від 03.01.2018 року, станом на 3 січня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , розташовані наступні споруди: житловий будинок з прибудовами А-1;а; а1, огорожа металева №1-3, інвентаризаційна вартість будівель та споруд складає 219 766,00 грн. (а.с.11). Згідно висновку експертного дослідження №57 від 29 вересня 2018 року, ринкова вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на час проведення експертизи складає 991 570,00 грн. Ринкова вартість домоволодіння внаслідок проведених поліпшень збільшилася в грошовому виразі на 492 890,00 грн., в процентному виразі на 99%. Частка поліпшень у всьому домоволодінні складає 62/100. Ринкова вартість поліпшень виконаних в домоволодінні складає 621 218,00 грн. 1/2 частка виконаних поліпшень складає 31/100. Ринкова вартість 1/2 частки поліпшень складає 310 609,00 грн. (а.с.21-51). Той факт, що в будинку здійснювалися ремонтні роботи відповідач не заперечує, однак зазначає, що позивач коштів на це не надавала, участі в ремонті та облаштуванні зручностей не приймала. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що часто бував у сторін в будинку, бачив весь хід будівництва. За період з 2012 року був змінений газовий котел, проведена вода, здійснений ремонт. Навколо будинку залили бетон. Стара прибудова була зламана і збудована нова. В 2015 році був придбаний брус та дошки для покриття, сітка, шифер, розширені ворота. Відповідач ремонтом сам не займався, оскільки був на заробітках, організовувала все позивачка. Свідок разом з відповідачем робили кришу над прибудовою, позивачка також допомагала. Свідок виконував ремонтні роботи в будинку, за які платила йому позивачка. Крім цього, вона годувала будівельників. Свідок [PERSON] пояснив, що восени 2013 року позивачка запросила його переробляти опалення. В стінах були тріщини, свідок переклав цеглу, переробив опалення, переварив ввід води, переніс бойлер з кухні у ванну кімнату. В 2015 році робив стяжку в туалеті та ванній кімнаті, підлогу в кухні. В 2016 році - огорожу. Позивачка здійснювала розрахунок за виконані роботи та годувала працівників. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в іншій частині будинку з 2008 року, раніше приїздила двічі на рік. В 2012 році в спірному домоволодінні був проведений водопровід, в 2013 році в будинку зроблений капітальний ремонт. В будинку поставлена нова перегородка, замінена балка стелі, здійснений внутрішній ремонт. Участі в ремонті приймала позивачка, відповідач працював в Москві, приїздив на два тижні на відпочинок. Будинок побудований в кінці 50 років, в експлуатацію введений в 1960 році. Будинок був без ремонту, без зручностей, вікна та двері старі, підлога погана. Зроблений був капітальний ремонт: каналізація, вікна, двері, опалення, підлога, стіни, стеля. Позивачка проживала в будинку серед штукатурки, роботи виконували наймані працівники. Вважає, що внаслідок проведених робіт вартість будинку суттєво збільшилася. Зазначила, що ретельно спостерігала за ходом робіт, оскільки мала намір провести ремонтні роботи в своїй частині будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що роботи відповідач виконував особисто та наймав людей. Відповідач їздив на заробітки, привозив грошові кошти та віддавав їх позивачці, яка організовувала роботи. Ремонт розпочато в 2010 році, триває досі. Будинок потребував ремонту, з вулиці будинок не змінився, дуже змінився всередині. Свідок [PERSON] пояснив, що будинок потребував ремонту. Не бачив, які роботи проводив відповідач особисто, в основному він приїздив відпочивати. Відповідач залишав кошти позивачці, яка наймала працівників. Зокрема було проведено воду, замінено вікна, зроблені оздоблювальні роботи, які проводили наймані робітники. Свідок зазначив, що позивачка шила вдома, він зокрема користувався цими послугами за відповідну грошову винагороду. Свідок [PERSON] пояснив, що в будинку було проведено великий обсяг ремонтних робіт. Відповідач заробляв кошти, наймав робітників, деякі роботи виконував особисто. Будинок потребував капітального ремонту, були тріщини в стінах. Після ремонту стан будинку покращився, в ремонт були вкладені великі кошти, вівся він тривалий час. В основу рішення суд вважає за необхідне покласти саме висновок експертного дослідження №57 від 29 вересня 2018 року з огляду на наступне. Представник відповідача заявила письмове клопотання про визнання висновку як доказу недопустимим з тих підстав, що експерт перед проведенням дослідження не був попереджений про кримінальну відповідальність. Однак, експерт Титаренко К .Є. , допитаний в судовому засіданні як експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, підтвердив висновок №57, пояснив, що висновок робився за заявою позивачки. 11 вересня 2018 року був обстежений об`єкт, зроблені фотознімки. Зазначений позивачкою список виконаних поліпшень був дійсно виконаний в спірному будинку. В судовому засіданні представнику відповідача було роз`яснене право заявити клопотання про призначення експертизи в разі незгоди з наявним висновком експерта. Однак стороною відповідача не надано жодних доказів на спростовування висновку експерта №57, від проведення експертизи в даній справі зі спірного питання відповідач відмовився. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не обгрунтовано, що будівельні матеріали, зазначені в чеках були використані не для ремонтних робіт в спірному будинку. Разом з цим, проведені поліпшення, які зокрема підтвердили в судовому засіданні свідки, відповідають зазначеним в чеках будівельним матеріалам. Позиція позивача підтверджується висновком експерта, показами свідків, копіями чеків. Вищевказане свідчить про те, що вартість будинку внаслідок проведеного капітального ремонту суттєво збільшилася. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Частка поліпшень, зроблених сторонами в спірному будинку становить 62/100. Таким чином, частка належна позивачці становить 31/100 частину домоволодіння. Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивачка в період подружнього життя тривалий час не працювала, не вносила коштів в проведення ремонтних робіт, а тому не має права на частку у спільному майні, оскільки вказана обставина не має правого значення. Факт перебування у шлюбі та ведення спільного господарства є достатнім для визначення спільно придбаного майна, в т. ч. і поліпшень в будинку, спільним майном подружжя. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що в період виконання ремонтних робіт вони з позивачкою не мали спільного бюджету, а в даному випадку обов`язок спростування спільності майна в період шлюбу лежить саме на відповідачі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 14-325цс18. Не знайшли підтвердження в судовому засіданні і доводи відповідача про те, що основну частину ремонтних робіт він виконував власними силами, вказана обставина спростована показами свідків з боку позивача. Свідки також зазначили, що позивач працювала на дому, а також власними трудовими зусиллями приймала участь в ремонтних роботах. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 3106 грн. 09 коп. судового збору та 3500 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved