Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те, що відповідач [PERSON] користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства не вносить, тому за період з 01.10.2007 року по 31.08.2018 року утворилася заборгованість в сумі 38992 грн. 22 коп., яку просять стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, оскільки вона не є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, не є власником, не зареєстрована та не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] та чому на її прізвище відкритий особовий рахунок невідомо. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що КП «Водоканал» за адресою [ADDRESS], надає послуги з водопостачання та водовідведення, але оплату за послуги підприємства відповідач вносить не в повному обсязі. За таких підстав, за період з 01.10.2007 року по 31.08.2018 року, утворилася заборгованість в сумі 38992 грн. 22 коп. Проте, позов заявлено до неналежного відповідача, так як встановлено, що згідно відповіді відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.11.2018 року, зареєстроване місце проживання відповідача [ADDRESS] з 05.09.2006 року по теперішній час. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано жодних доказів, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач не є власником, не зареєстрований та не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ч. 2ст.\~48\~Цивільного процесуального\~кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеномустаттею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов'язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Аналізуючи досліджені у справі докази суд дійшов до висновку, що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, тому вважає за доцільне в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed