Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачка просить суд, за уточненою позовною заявою від 12 травня 2016 року, позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], й стягнути з відповідача суму в 4 620,0 гривень пені за прострочення сплати аліментних платежів, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 9 жовтня 2010 року та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], втім, відповідач вихованням та утриманням свого малолітнього сина не займався та не займається, станом здоров'я не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. На сьогоднішній день дитина проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на її матеріальному утриманні. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси ж суду від 4 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м.Євпаторія, зареєстрованого в [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] Враховуючи зазначене, позивачка змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач та її представник в судове засідання 19 жовтня 2016 року не з'явились, проте представник позивача надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання 19 жовтня 2016 року не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги вважав обґрунтованими в повному обсязі, вважаючи правомірним позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дитини, оскільки це відповідає її інтересам. Відповідач в судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом поміщення оголошення в засобах масової інформації, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд, у зв'язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Щодо фактичних обставин по справі. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 9 жовтня 2010 року та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу, відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси ж суду від 4 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м.Євпаторія, зареєстрованого в [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 12 січня 2015 року, укладеного між позивачкою й [PERSON], остання винаймає квартиру за адресою: [ADDRESS]. Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 вересня 2016 № 01-12/1438 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього [PERSON], [INFO]» встановлено, що вихованням малолітньої дитини займається матір - [PERSON], що підтверджується заявами сусідів, довідкою з Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №239 від 18.04.2016 року №39, довідкою з Дитячої міської лікарні №5 від 26.08.2016 року. Цим же Висновком встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю. Факт проживання цих осіб разом за адресою: [ADDRESS], своєю заявою підтверджують й сусіди - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Стосовно вимоги про позбавлення батьківських прав. Батько дитини - [PERSON], згідно з довідкою з адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 19.05.2016 року, зареєстрованим/знятим з реєстрації у м.Одесі та Одеській області не значиться. Вказаним же висновком органу опіки та піклування - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 вересня 2016 № 01-12/1438 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За результатами розгляду справи судом не виявлено поважних причин, які б перешкодили відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов'язків. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з належного виховання дитини, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у цій частині. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У преамбулі до Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року та ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 названої Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому, всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Такими обов'язками є відповідно до ст. 150 СК України зобов'язання піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дії відповідача щодо оцінки його фактичного самоусунення від виховання дитини є неправозгідними відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач вихованням дитини належним чином не займався, матеріально не допомагав, ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання сина, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про позбавлення [PERSON], громадянина України, [INFO], батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Щодо вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментних платежів. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси ж суду від 4 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Євпаторія, зареєстрованого в [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] При цьому, будь-яких відомостей про надання коштів відповідачем на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON] суду не представлено. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення пені (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правилом ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Правовою позицією, сформованою постановою Верховного суду України №6-94цс15 від 01 липня 2015 року, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Як вже судом установлено, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси ж суду від 4 серпня 2015 року, відповідач має сплачувати позивачу кошти на утримання їхнього неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15.05.2015 року й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] Встановивши такі обставини, суд дійшов висновку, враховуючи відсутність доказів сплати вказаних коштів позивачу, про те, що згідно з вказаною сформованою правовою позицією, нараховувати суми пені по кожному місячному платежу необхідно окремо, не обмежуючись лише місяцем, коли боржник мав сплатити чергову суму аліментів. При цьому, судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини по справі «Федоренко проти України» й по справі «Тарнавський проти України», з яких вбачається, що пеня сплачується до моменту повного розрахунку боржника на користь стягувача. Таким чином, беручи до уваги наданий [PERSON] розрахунок пені за прострочення сплати аліментних платежів, суд дійшов висновку про його невідповідність усталеній правовій позиції Верховного Суду України. З огляду на вказане, застосовуючи методологію розрахунку, зазначену у постанові суду касаційної інстанції, суд дійшов такого. Рішення суду від 04 серпня 2016 року по справі № 522/9895/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з урахуванням визнання пред'явлених позовних вимог відповідачем, набрало законної сили 17 серпня 2015 року. З огляду на розмір визначених рішенням суду аліментних платежів, середньоденна сума до сплати вказаних коштів складає 2000/30=66,67 гривень та, як наслідок, сума аліментних платежів, що мала б бути сплачена позивачу на утримання її малолітнього сина за серпень 2015 року, складає 66,67 гривень *13 днів = 866,71 гривень Таким чином, обрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за пенею за прострочення сплати аліментних платежів складається з наступного. серпень 2015 року: 866,71 гривень * 1% *415 днів = 3 596,85 гривень; вересень 2015 року: 2000,0 гривень * 1% *385 днів = 7 700,0 гривень; жовтень 2015 року: 2000,0 гривень * 1% *354 днів = 7 080,0 гривень; листопад 2015 року: 2000,0 гривень * 1% *324 днів = 6 480,0 гривень; грудень 2015 року: 2000,0 гривень * 1% *293 днів = 5 860,0 гривень; січень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *262 днів = 5 240,0 гривень; лютий 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *233 днів = 4 660,0 гривень; березень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *202 днів = 4 040,0 гривень; квітень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *172 днів = 3 440,0 гривень; травень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *141 днів = 2 820,0 гривень; червень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *111 днів = 2 220,0 гривень; липень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *80 днів = 1 600,0 гривень; серпень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *49 днів = 980,0 гривень; вересень 2016 року: 2000,0 гривень * 1% *19 днів = 380,0 гривень. Станом на дату постановлення цього рішення, дата сплати вказаних аліментних платежів за жовтень 2016 року не настала, тому останнім днем прострочення платежу суд вважає 1 жовтня 2016 року. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за пенею за прострочення сплати аліментних платежів відповідно до рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2016 року по справі № 522/9895/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини складає 56 096,85 гривень. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, сума заборгованості відповідача за вказаними правовідносинами становить 56 096,85 гривень. Проте, суд обмежений заявленими позовними вимогами, з огляду на що, має стягнути з відповідача на користь позивача 4 620,0 гривень. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення суми боргу за договором позики, та стягнути на користь позивача 4 620,0 гривень. За правилом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. При оцінці поведінки відповідача суд керується тими міркуваннями, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Разом з тим суд має наголосити, що такі висновки носять виключно заочний характер, а тому можуть бути переглянуті за умови подання відповідачем нових доказів, що матимуть істотне значення для висновків суду, спрямованих на спростування правової позиції позивача.

Outcome: approved