Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивачка у лютому 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син сторін є особою з інвалідністю першої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, він проживає та зареєстрований разом з матір`ю, [INFO] досяг повноліття, перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з інвалідністю [PERSON] фізично не може рухати ні руками, ні ногами, фактично прикутий до ліжка та перебуває під наглядом. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює машиністом у Локомотивному депо «Смородине», фізично здоровий, має стабільний заробіток, був платником аліментів на підставі рішення суду, починаючи з 2003 року і до досягнення сином повноліття, а відтак має можливість сплачувати аліменти на утримання сина й надалі. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, протягом строку інвалідності, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, пояснила, що через те, що син взагалі не може рухатись, постійно потребує догляду, тому вона не працює, він отримує лише пенсію по інвалідності в сумі 1769 грн., забезпечувати та обслуговувати себе син не може. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який з дитинства є особою з інвалідністю першої групи «А», потребує постійного стороннього догляду (а.с.5, 7). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с.8). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Аналіз змісту статті 198 СК дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини (сина, доньки); стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (стаття 201 СК). Позивачкою доведено непрацездатність повнолітнього сина [PERSON] , потребу його у матеріальній допомозі та спроможність відповідача утримувати сина, що останній визнав і що відповідно до вимог статті 198 СК є підставою для стягнення аліментів. З огляду викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 23 лютого 2021 року протягом строку інвалідності сина. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні до позову. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, який мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 454 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved