Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 26.11.1999 року померла її баба [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0184568. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, входячи до кола спадкоємців за законом за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер 30.03.1995 року, тобто раніше за спадкодавця. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як оригінал вище згаданого сертифікату на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~ було втрачено, а також через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою [PERSON] та батьком [PERSON], оскільки у свідоцтві про народження останнього імя матері невірно зазначене «Уляна», замість правильного «Улита», як записано у свідоцтві про смерть. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею\~ право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо, підтвердили, що [PERSON] дійсно була рідною матірю [PERSON]. Вони знали їх особисто, обоє вже давно померли. Дослідивши пояснення позивачки, свідків, обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 1999 року в селі Піски Буринського району Сумської області померла баба позивачки [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ №0184568, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.11). Спадщину після смерті останньої прийняла [PERSON] позивачка по справі, являючись спадкоємцем першої черги за законом в силу ч.2 ст.529 ЦК УРСР, оскільки її батько (син спадкодавця) [PERSON] помер 30.03.1995 року, тобто раніше спадкодавця і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, що підтверджується показами позивачки, копією паспорта, копією свідоцтва про народження позивачки, копією актового запису про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу позивачки, копією свідоцтва про смерть, довідкою [PERSON] сільської ради (а.с.5-8,10,12). Разом з тим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскільки позивачкою було втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), а дублікат отримати вона не спроможна, у звязку із змінами в законодавстві та смертю [PERSON], що підтверджується поясненнями позивачки, розясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та письмовим повідомленням нотаріуса (а.с.15,21). В той же час з довідки відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184568 був зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №348 та належав [PERSON] (а.с.13). Крім цього судом враховується, що паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000010 виданого колгоспу «Присеймівський» 22.06.1995 року і реалізувала своє право на земельну частку (пай), площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отримавши сертифікат на земельну частку (пай), оригінал якого був втрачений (а.с.17-20). Тобто суд прийшов до висновку, що право [PERSON] на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ №0184568 сумнівів не викликає. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того, позивачка також не спроможна належними чином оформити свої спадкові права через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою (спадкодавцем по справі) [PERSON] та батьком [PERSON], оскільки у свідоцтві про народження останнього імя матері невірно зазначене «Уляна», замість правильного «Улита», як записано у свідоцтві про смерть, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та копії свідоцтва про смерть (а.с.9-10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживали в [INFO] з [PERSON] та [PERSON], знали їх особисто. Останні дійсно були матірю і сином, обоє давно померли. З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі доказам. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON], а розбіжності в написанні імені виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved