Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області звернувся 18.11.2020 року в суд з цим позовом до відповідача, та просив ухвалити рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь особи чи закладу на утриманні яких будуть перебувати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , а з 05.07.2026 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] ; зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] (а/з №291 від 15.07.2008 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області) та [PERSON] , [INFO] (а/з №64 від 10.02.2010 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області), відмітки про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] . Підставою цьому зазначав те, що відповідач є батьком малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач утриманням та вихованням своїх доньок не займається з 2010 року по теперішній час, з матір`ю дітей не проживав на протязі останніх десяти років, а згодом шлюб розірвали офіційно. [PERSON] надав заяву в якій зазначив, що не має наміру приймати участі у виховані дітей та не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Мати дітей померла. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітніх доньок, стягнути аліменти на їх утримання та внести зміни в актові записи про народження дітей, а саме відмітки про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у підготовче судове засідання не з`явився. Надали заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечували та просили розглянути справу у відсутність представника. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. М. Фонтан Котовського району Одеської області, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є батьком малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 18.05.2018 року було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу видана повторно 10.07.2020 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] , актовий запис № 29. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 15.09.2020 року, виданим Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №683. Відповідно до копії характеристики з місця навчання [PERSON] за підписами директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, м. Подільська, Одеської області, [PERSON] та класного керівника [PERSON] вказано, що батько участі у виховані дитини не приймає, зв`язок зі школою не підтримує, батьківські збори та шкільні заходи не відвідує. Відповідно до копії характеристики з місця навчання [PERSON] за підписами директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, м. Подільська, Одеської області, [PERSON] та класного керівника [PERSON] вказано, що біологічний батько участі у виховані дитини не приймає, шкільним життям доньки не цікавиться. Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області №874/591 від 29.03.2021 року, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від участі у їх вихованні та утриманні. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що виразилась у нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі. При цьому судом враховується, що відповідач був попереджений органом опіки та піклування про необхідність вжити заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до чинного законодавства, однак на шлях виправлення не став, своє відношення до виховання дітей не змінив, незважаючи на рекомендації органу опіки та піклування. Також суд враховує, що відповідач, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав заяву до суду. Враховуючи, що матеріалами справи доведено невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки він не створює належних умов для утримання дітей, не піклуються про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дітей, та несе загрозу здоров`ю та життю дітей, а також враховуючи характер його поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що він повинен бути позбавлений батьківських прав. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дітей судом не встановлено. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дітей та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідних відміток до актових записів про позбавлення батька батьківських прав. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 18 листопада 2020 року та на період до їх повноліття. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved