Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500944695 від 02.06.2014 року. Мотивує позов тим, що [PERSON] отримав в банку кредит в сумі 45195,05 грн. на строк з 02.06.2014 року до 03.06.2019 року. Відповідач зобовязався на умовах та в порядку визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 45195,05 грн. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 45195,05 грн., за відсотками 6 104,18 грн., по комісії 17 228,71 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, йому було нараховано неустойку. Станом на 19.08.2015 року розмір неустойки становить 3 200,00 грн. Прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 71 727,94 грн. та судові витрати. Представник позивача за довіреністю надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення його про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка на імя відповідача [PERSON] надсилались судом за адресою її реєстрації, яка також зазначена в позовній заяві, однак повернулась до суду без вручення. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання або місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали між собою кредитний договір № 500944695 від 02.06.2014 року про надання кредиту в сумі 45195,05 грн., з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних. Кредит надавався строком на до 03.06.2019 року. Відповідно до п.2.6 кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумі та у терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невідємною частиною. Пунктом 2.8.1 вказаного кредитного договору передбачено сплату комісійної винагороди банку за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом 2,52% від суми кредиту. Відповідно до п.4 кредитного договору позичальник зобовязався у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, та/або сплати комісії або інших платежів за договором, сплатити банку штраф в розмірі 50 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. /а.с.4/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «Альфа-Банк» виконало умови укладеного з [PERSON] кредитного договору, надавши останній кредитні кошти в сумі 45195,05 грн, що підтверджується випискою по особовим рахункам. /а.с.14/ Відповідач порушила умови кредитного договору, покладені на неї обовязки щодо своєчасного погашення кредиту належним чином не виконував. Станом на 22.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 71 727,94 грн, яка складається з: 45 195,05 грн. заборгованості за кредитом; 6 104,18 грн. заборгованості за процентами; 17 228,71 грн. заборгованості з комісії; 3 200 грн. штрафу. Враховуючи вищевикладене, те що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Питання про присудження судового збору слід вирішувати відповідно до ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». Так, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved