Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 29.04.1993 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і повнолітню доньку, 1994 року народження. Позивачка зазначає, що фактично спільне проживання з відповідачем припинилося 30.12.2013 року. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки кожен із них має діаметрально протилежні погляди, що і є причиною нездоланної дії, унеможливлює доброзичливу сприятливу морально-психологічну атмосферу. Сварки, свідками яких нерідко ставали їхні діти, батьки позивачки, тяжким чином впливали на їхній психічний стан та кожен раз спричиняли всім душевні страждання. Крім того, з метою нав'язати позивачці своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускався до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані, допускав фізичні образи, що виражалися в рукоприкладстві, навіть в присутності дітей та батьків позивачки. 30 грудня 2014 року відповідач зібрав свої речі та виїхав. На даний час спільного господарства вони не ведуть, а спільне проживання остаточно припинено. Позивачка зазначає, що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки між ними існує особиста неприязнь один до одного та втрачено почуття любові та поваги, а тому за таких умов шлюб необхідно розірвати. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Крім цього позивачка просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 29 квітня 1993 року, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Львівської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис № 577 (а.с. 5). Від шлюбу мають чотирьох дітей, з яких неповнолітні сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в поданій до суду заяві просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved