Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.10.2012 року між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №012-01055-171012, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні, випустив та надав платіжну картку, а також відкрив кредитну лінію на загальну суму 12 000 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, у зв`язку з чим станом на 11.04.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 18\~235,53 грн., тому позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Каленяк Е.А. до судового засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 17.10.2012 року між сторонами було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №012-01055-171012, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні, випустив та надав платіжну картку, а також відкрив кредитну лінію на загальну суму 12 000 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією (а.с.3-7). Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконав. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, останній повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 11.04.2014 року згідно довідки-розрахунку становить 18\~235,53 грн. (а.с.9), з них: 5\~573,81 грн. тіло кредиту; 6\~426,19 грн. прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 6\~235,53 грн. заборгованість по комісіям. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення\~ чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов`язань за договором. Окрім того, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з даним позовом 21.07.2014 року, тобто в межах загального трирічного строку позовної давності, оскільки між сторонами було укладено кредитну угоду 17.10.2012 року. Також, матеріали справи містять копію довідки військової частини польової пошти В2248 Міністерства оборони України від 22.09.2016 року №4217, згідно якої вбачається, що старшина [PERSON] дійсно з 16.09.2015 року бере участь в антитеростичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитеростичної операції сектору «С» оперативного тактичного угрупування «Луганськ» (а.с.37). Проте, на разі в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили, що відповідач на момент розгляду справи приймає безпосередню участь в антитеростичній операції, зважаючи на отримання судової повістки про виклик до суду на 01.12.2017 року дружиною відповідача, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.69). Суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року №1275-VII у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №15, ст.190 із наступними змінами) статтю 14 доповнили пунктом 15 такого змісту: «15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта [NUMBER] з 05.08.2015 року, згідно довідки військової частини польова пошта [NUMBER] від 31.03.2016 року №1215 (а.с.36), в той час як заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складається із тіла кредиту, простроченого тіла кредиту та заборгованості із комісії виникла на протязі 2012-2014 років, тобто задовго до мобілізації відповідача. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу заборгованості за комісіями у розмірі 6\~235,53 грн. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41124938 від 12.05.2014 року, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved