Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач, Михайлівський районний центр зайнятості, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, мотивуючи позов тим, що [PERSON], у відповідності до її заяви, 18 листопада 2014 року, було надано статус безробітної. З 25 листопада 2014 року [PERSON], відповідно до п.2 ст.6, п.4 ст 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було призначено допомогу по безробіттю. У заяві, наданої [PERSON] до Михайлівського районного центру зайнятості про надання статусу безробітної нею було вказано, що в даний час вона не працює, не навчається, не отримує пенсій та допомог, ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При звірянні даних з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією встановлено, що [PERSON], перебуваючи на обліку, як безробітна у Михайлівському районному центрі зайнятості з 18 листопада 2014 року по 18 листопада 2015 року, перебувала у трудових відносинах з підприємством СТОВ «Агровуд». Період трудових відносин з 03 серпня 2015 року по 08 вересня 2015 рік. Згідно довідок Михайлівського районного центру зайнятості від 22 лютого 2016 року № 3949/02-16 та від 22 лютого 2016 №948/02-16 про виплати допомоги за періоди з 25 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 рік та з 03 серпня 2015 року по 18 листопада 2015 рік, відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 1941 грн.44 коп. [PERSON], у приміщенні Михайлівського районного центру зайнятості, 22 лютого 2016 року отримала під особистий підпис один екземпляр наказу та повідомлення від 22 лютого 2016 №191/02-15 про добровільне повернення суми заборгованості перед Фондом загальнообовязкового державного страхування України на випадок безробіття, однак, до цього часу, суму отриманої соціальної виплати не повернула. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь незаконно отримані грошові кошти в сумі 1941,44 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але до суду надала заяву з клопотанням справу слухати при її відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON], перебуваючи на обліку, як безробітна у Михайлівському районному центрі зайнятості з 18 листопада 2014 року по 18 листопада 2015 року, перебувала у трудових відносинах з підприємством СТОВ «Агровуд». Період трудових відносин з 03 серпня 2015 року по 08 вересня 2015 рік. Вказане підтверджується витягом з даних про особу з державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за січень 2011 - грудень 2015 року. У відповідності до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за №08 від 15 лютого 2016 року, складеним Вишгородським районним центром зайнятості встановлено, що в результаті обміну інформацією між Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України, згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виявлено, що безробітна [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з підприємством СТОВ «Агровуд» з 03 серпня 2015 року по 08 вересня 2015 року. Звільнена за статтею 36 п.1 КЗпПУ. Судом встановлено, що згідно довідок Михайлівського районного центру зайнятості від 22 лютого 2016 року № 3949/02-16 та від 22 лютого 2016 №948/02-16 про виплати допомоги за періоди з 25 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 рік та з 03 серпня 2015 року по 18 листопада 2015 рік, відповідач отримала допомогу по безробіттю в сумі 1941 грн.44 коп. У відповідності до листа Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області від 22 вересня 2016 року №3809/06 зазначено, що «згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування [PERSON] дійсно працювала у СТОВ «Агровуд» (ЄДРПОУ 38038512) за період з серпня 2015 року по 08 вересня 2015 рік, заробітна плата нараховувалась, страхові внески сплачені в повному обсязі». Таким чином, з наданих доказів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] одночасно перебувала в статусі безробітного і належала до категорії зайнятого населення. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-УІ від 05 липня 2012 року до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальни. Відносини у сфері загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1553-ІІІ. Згідно ч.ч. 2, 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення в наслідок умисного невиконання ними своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цих осіб відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого\~Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20 листопада 2000 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою діяльністю або іншою діяльністю, пов'язаної з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності. Всупереч вимогам ч.2 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформацію щодо періоду роботи з 03 серпня 2015 року по 08 вересня 2016 рік, відповідач [PERSON] від служби зайнятості приховала, що стало підставою для незаконного отримання нею допомоги по безробіттю у вказаний період в сумі 1941 грн. 44 коп. На підставі ч.2 ст.36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з [PERSON] підлягає до стягнення незаконно отримана сума допомоги по безробіттю. Крім того, за змістом\~ст. 88 ЦПК України, на користь позивача як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути понесені позивачем при пред'явленні позову, судові витрати у вигляді оплати витрат судового збору в розмірі 1378 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням № 503 від 07 жовтня 2016 року.

Outcome: approved