Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивачка позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року (справа №592/10983/20) шлюб між позивачкою та [PERSON] , тобто відповідачем було розірвано. Під час перебування позивача з відповідачем у шлюбі, 15 квітня 2015 року вони за спільні грошові кошти у сумі 149000 грн. придбали однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,3 кв.м. Вважає, що дана квартира є спільним майном подружжя, а тому на підставі ст.ст. 60, 63, 69 СК України, просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої складає 30,3 кв.м. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. У вирішенні питання по судовим витратам покладається на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 10.12.2011 р. по 23.10.2020 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.10.2020 р. про розірвання шлюбу (а.с.7). В період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., право власності на яку оформлено на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2015 року №694, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. (а.с. 8-10), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2015 року та від 11.05.2021 року (а.с.11). Дані обставини ніким не оспорюються. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2021 року, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої становить 30,3 кв.м., житлова площа - 16,9 кв.м., є [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , паспорт серія та номер: [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 694 від 15.04.2015 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. (а.с. 24-25) Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч.1 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 цього закону майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. (ст. 12 ч.3). Згідно ст. 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю сторін, набутою подружжям за час шлюбу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто позивачка [PERSON] має право на Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м, беручи до уваги положення чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем було визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову( 1 490 грн.), розмір якого становить 745 грн., а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved