Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця до повноліття дитини. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо адреси його місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження, відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням на останню відому судові адресу. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження названої дитини, де батьком дитини вказаний відповідач по справі. Дитина сторін мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивача, які узгоджуються із довідкою з місця її проживання. Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що відповідач не має регулярного прибутку, а тому аліменти слід стягнути відповідно до положень статті 184 СК України. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоровя сторін обидва працездатні, не інваліді, бере також до уваги стан здоровя дитини сторін, яка також не є інвалідом, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, зважаючи на рівний обовязок батьків щодо їх участі у утриманні дитини та на встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму. На підставі викладеного,

Outcome: approved