Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між подружжям та місце проживання дітей відсутній. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільне господарство, разом не проживають. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність сторін, та, відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв'язку із визнанням позову відповідачем. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місце проживання дітей між ними немає, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved