Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначаючи, що 08 грудня 2020 року близько 11-10 год на 294 км автодороги Київ-Суми-Юнаківка на території Сумського району Сумської області сталося ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортним засобом Toyota RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під її керуванням та власником якого вона являється. Внаслідок ДТП автомобілю позивачки спричинено матеріальної шкоди. Постановою Сумського районного суду Сумської області [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна». Згідно полісу страхова сума за шкоду завдану майну становить 130000 грн. Їй було перераховано страховою компанією відшкодування в сумі 34590 грн. 86 коп. Вона не погодилась з визначеною страховою компанією сумою матеріальної шкоди та звернулась до Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса» для проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до висновку експерта від 16.03.2021 вартість матеріального збитку становить 62527 грн. 30 коп. Страхова компанія в добровільному порядку відмовила у виплаті недонарахованого та невиплаченого страхового відшкодування. У зв`язку з тим, що майнова шкода в повному обсязі їй не відшкодована, вона вимушена звернутись до суду. Крім того зазначала, що діями відповідача [PERSON] їй була завдано моральної шкоди, так як ДТП сталося з вини [PERSON] . З нею в автомобілі на момент ДТП знаходився малолітній син, 2015 року народження. Вона перенесла подвійне нервове потрясіння, оскільки переживала не лише за своє життя та здоров`я, а й свого сина, який дуже злякався та ще довго перебував у стані страху, не міг тривалий час спокійно спати, прокидався вночі, плакав. Вона також злякалась, перенесла нервовий стрес та сильне душевне хвилювання, викликане глибоким переживанням через пошкодження свого автомобіля, постійно перебувала у пригніченому стані. Залишившись без автомобіля, вона та її родина в робочі дні вимушені були добиратись громадським транспортом, що спричинило незручності, враховуючи карантинні обмеження по кількості осіб, які можуть перебувати в транспорті. Відповідач [PERSON] не вибачився, не запропонував свою допомогу. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» 19662 грн 90 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля; стягнути з відповідача [PERSON] 11101 грн. 44 коп -величини втрати товарної вартості автомобіля, 2600 грн. франшизи, що становить разом 13701 грн. 44 коп матеріальної шкоди та 30000 грн моральної шкоду, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги в частині розміру матеріальної шкоди до відповідача ПРАТ «СК «Універсальна», відмовившись від частини позовних вимог на суму 11716 грн 89 коп. Зазначила, що сума матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з першого відповідача становить 7946 грн 01 коп - різниця між вартістю відновлювального ремонту, визначеного висновком автотоварознавчою експертизи та сумою, яка виплачена на рахунок позивачки першим відповідачем по справі (51425 грн 85 коп (вартість відновлювального ремонту)- 6288 грн 98 коп (ПДВ 20%)- 2600 грн (франшиза)- 34590,86 грн (сума виплаченого страхового відшкодування)= 7946 грн 01 коп). Позивачка, її представник - адвокат Касатська Ю.А. уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ПРАТ «СК «Універсальна» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в частині вимог до страхової компанії, зазначаючи, що в разі задоволення позовних вимог максимальна можлива сума, яка могла б бути стягнута з ПРАТ «СК «Універсальна», з урахуванням вже сплачених на користь позивача коштів, становить 7946,01 грн. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скляров С.Л. в судовому засіданні зазначав, що [PERSON] не заперечує обставини події ДТП, свою вину в ній, не оспорює матеріальну шкоду, яку просить стягнути позивачка з нього, а саме: величина втрати товарної вартості автомобіля - 11 101 грн 44 коп, 2600 грн - франшизи. Не визнає позов в частині завдання моральної шкоди, так як моральна шкода спричинена позивачці не була. Вважав, що тілесних ушкоджень під час пригоди нікому завдано не було, фізичного болю також не завдано, пошкодження транспортного засобу є незначним, практично це подряпини, після ДТП авто позивачки було придатним для експлуатації. Завдання моральної шкоди не підтверджено ніякими доказами, не надано на підтвердження ніяких документів. [PERSON] не ухиляється від відшкодування матеріальної шкоди, не заперечував своєї винуватості, а тому його дії не могли завдати моральної шкоди позивачці. Заслухавни пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року близько 11-10 год на 294 км автодороги Київ-Суми-Юнаківка на території Сумського району Сумської області [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю Toyota RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку мав намір перестроїтись [PERSON] та скоїв зіткнення, внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України. 28 грудня 2020 року постановою Сумського районного суду Сумської області [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили і на даний час є чинною (а.с. 12). Отже, вина відповідача [PERSON] в заподіянні шкоди позивачці встановлена постановою суду, що набрала законної сили. В результаті даної ДТП транспортному засобу Toyota RAV 4 д.н.з. [NUMBER] спричинені значні механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 09.12.2020, в якому зазначено перелік пошкоджень та їх опис (а.с. 44-45). В зв`язку з пошкодженням автомобіля Toyota RAV 4 д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачці, їй спричинена матеріальна шкода. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 11306583 від 02.12.2020 відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПРАТ «СК «Універсальна», і являється діючим (а.с.13). Строк дії Полісу - з 06.12.2020 до 05.12.2021 включно, стахова сума за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, розмір франшизи 2600 грн. Виходячи з цього, у відповідності з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідальність за шкоду, заподіяну [PERSON] [PERSON] має нести у визначених законом межах страхова компанія, тобто ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Частиною 1 ст. 2 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. І ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 22.1-22.2 ст. 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-IV (надалі - ЗУ «Про ОСЦВВНТЗ») Відповідно до п, 2.1. ст. 2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Потерпілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди реалізують свої права на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом «Про ОСЦПВВНТЗ». Згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про ОСЦВВНТЗ» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092 (надалі - Методика). 09.12.2020 позивачка звернулась до ПрАТ СК «Універсальна» з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с. 86). Відповідач ПрАТ СК «Універсальна» визнав вказане ДТП страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 34590 грн 86 коп (а.с.15). Не погоджуючись з визначеною страховою сумою матеріальної шкоди позивачка звернулась до Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса з заявою на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до висновку експерта №336 від 16.03.2021 вартість матеріального збитку становить 62527 грн. 30 коп. (а.с. 53-56). Позивачкою були понесені витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження дослідження в сумі 3294,88 грн. (а.с. 64). 23.04.2021 позивачка зверталася до ПРАТ СК «Універсальна» з заявою про виплату недоплаченого страхового відшкодування, однак отримала відмову у виплаті їй компенсації матеріальної шкоди (а.с. 19,65). За клопотанням відповідача ПРАТ СК «Універсальна» ухвалою суду від 29.07.2021 була призначена судова автотоварознавча експертиза. Відповідно до Висновку експерта № 1996 за результатами автотоварознавчої експертизи від 20.09.2021 року, проведеною Сумським відділенням Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota RAV 4 д.н.з. [NUMBER] складає 51425,85 грн, в тому числі ПДВ на вартість складових частин, величина втрати товарної вартості автомобіля становить 11101 грн 44 коп. (а.с.136-139). Оскільки розмір виплаченого першим відповідачем страхового відшкодування є значно меншим ніж фактичний розмір шкоди завданий позивачці, то з ПРАТ «СК «Універсальна» необхідно стягнути 7946 грн 01 коп- різницю між вартістю відновлювального ремонту, визначеного висновком автотоварознавчою експертизи та сумою, яка виплачена на рахунок позивачки страховою компанією (51425 грн 85 коп (вартість відновлювального ремонту) - 6288 грн 98 коп (ПДВ 20%) - 2600 грн (франшиза) - 34590,86 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) = 7946 грн 01 коп). Також з ПРАТ «СК «Універсальна» підлягає стягненню половина суми сплаченої позивачкою судового збору за вимогу майнового характеру та витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в заподіянні шкоди позивачці [PERSON] встановлена в судовому засіданні, підтверджується такою, що набрала законної сили постановою суду, тому порушені права позивачки підлягають судовому захисту, а [PERSON] як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Отже, завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки, а саме 11101 грн 44 коп - величина втрати товарної вартості автомобіля та 2600 грн. франшизи. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За клопотанням позивачки під час судового розгляду судом був допитаний свідок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком позивачки та в той день перебував на роботі, коли йому зателефонували та повідомили про те, що дружина та син потрапили в ДТП. Коли він приїхав на місце ДТП, то побачив автомобіль ВАЗ 21099 синього кольору і поруч їхнє пошкоджене авто. В автомобілі знаходився їх п`ятирічний син, який плакав та дуже нервував, так як злякався. Дружина була в стресі, назад не могла їхати, тому за кермо сів він. Дружина плакала та була в стресі від скоєного ще не один день, говорила, що один невірний її рух за кермом і їх з сином могло б не бути взагалі. [PERSON] після скоєного ДТП з допомогою не звертався, не телефонував та не цікавився про ремонт автомобіля. Після пошкодження автомобіль був в ремонті більше місяця. Син відвідував ряд кружків, а саме: театральний, народні танці, кінний, а тому після пошкодження автомобіля був вимушений пропускати їх, так як вони проживають в с. Сула, та дитину потрібно їх відвозити в місто. В час пандемії дружина боялась користуватись громадським транспортом, відсутність авто викликала незручності для всієї сім`ї, так як транспортний засіб в сім`ї один. Дружина й зараз, час від часу, боїться сідати за кермо. Суд встановив, що автомобіль позивачки було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , позивачка зазнала душевних страждань, окрім позивачки в ДТП також потрапив малолітній син, який після події переніс нервовий струс, оскільки вона хвилювалася з цього приводу, відчувала переживання від необхідності витрачати свої кошти та час на усунення наслідків ДТП,вимушена була змінити звичайний уклад свого життя, а тому дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування їй моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивачки, обсягу змін, які відбулись у її житті у зв`язку з пошкодженням належного їй майна, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивачки та інтересами відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5000 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки всупереч положенням ст. 12,81 ЦПК України позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана їй в більшому розмірі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 908 грн, сплачений нею при зверненні до суду за вимогу про відшкодування моральної шкоди та половина судового збору за вимогу матеріального характеру - 454 грн, половина витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження - 1647 грн 44 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial