Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельної ділянки площею 0,0808 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих в [ADDRESS]. Як власник земельних ділянок, вона наділена правами, передбаченими ст.90 ЗК України, але не може використати свої права, оскільки через її земельні ділянки проходить газопровід середнього тиску. Крім того, без її згоди у листопаді 2011 року Рокитнянською філією по експлуатації газового господарства через її земельні ділянки поряд із газопровододною трубою був прокладений також дренажний кабель. Просить зобов»язати відповідачів усунути перешкоди у володінні та користуванні належними їй земельними ділянками шляхом винесення газопроводу та дренажного кабелю за межі цих земельних ділянок. В судовому засіданні позивачка пояснила, що належні їй земельні ділянки раніше належали батькам позивачки, на одній з них був жилий будинок, в якому мешкала також і вона. Згодом будинок завалився і у 1982 році був закладений фундамент, а у 1984 році був збудований новий житловий будинок, в якому вони не жили, так як будинок був збудований, але не обмазаний. Їх сім»я мешкала тимчасово в с.Ольшаниця в будинку-інтернаті. У 1987 році весною її матері позвонила сусідка і повідомила, що на належній тій земельній ділянці по [ADDRESS] риють траншею. На місці побачила траншею поряд із фундаментом будинку, в яку згодом поклали трубу під газопровід. В селищній раді їм пояснили, що їх новий будинок збудований без плана і обіцяли поставити сім»ю на квартоблік і в майбутньому надати квартиру. Те ж їм пообіцяли і в районній адміністрації. Написали заяви про постановку на квартоблік, але квартири так і не надали. Будинок добудовувати заборонили. До 1994 році вони неоднарозово зверталися до селищної та районної рад за наданням квартири, але так ніхно її і не надав. У 2005 році рішенням селищної ради дані земельні ділянки були вилучені у її матері і передані позивачці у приватну власність, а у 2007 році вона отримала державні акти на вказані земельні ділянки. У 2011 році, коли в неї вже був державний акт на землю, без її згоди на це провели дренажний кабель. Просить зобов»язати відповідачів перенести газопровід та дренажний кабель за межі її земельної ділянки. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз» в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що згідно проектної документації від 1970 року по території земельної ділянки по [ADDRESS], належної на той час матері позивачки, у 1984 році був прокладений газопровід середнього тиску, який обслуговував завод ЗБІ та масив цукрового заводу. Згодом, з метою техніки безпеки, по вказаній земельній ділянці у 2011 році був прокладений дренажний кабель. Вважає вимоги позивачки про перенесення газопровіду з земельної ділянки позивачки безпідставними, так як газопровід був проведений до отримання у власність позивачкою земельних ділянок і тим паче, при отриманні державних актів рішенням Рокитнянської селищної ради було заборонено будівництво житлового будинку за вказаною адресою в зв»язку з наявністю на земельній ділянці газопроводу, про що позивачка достеменно знала. Представник відповідача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не з»явився, натомість надав письмові заперечення проти позову, в яких ставить питання про заміну даного відповідача, так як питання про наділення та вилучення земельних ділянок не належить до компетенції Міненерговугілля. Крім того, звернув увагу, що станом на 11.07.2005 позивачці було відомо про зазначений газопровід, а відповідно і про обмеження в користуванні земельною ділянкою на момент отримання 04.07.2007 державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому вважає, що позивачкою пропущені строки позовної давності звернення до суду. Газопровід середнього тиску у 1994 році було передано для обслуговування ПАТ «Київоблгаз» і він є об»єктом державної власності, що не підлягає приватизації, має важливе народно-господарське значення та забезпечує газопостачання промислових об»єктів і житлово-комунальний масив, тому його переміщення є неможливим. Суд важає, що заперечення відповідача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про заміну відповідача, так як вказаний відповідач не є розпорядником землі протирічать матеріалам справи, так як позивач ставить питання не про заміну чи виділення земельної ділянки, а про перенесення газопровіду, власником якого є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, за межі належних їй земельних ділянок. Треті особи - Рокитнянська селищна рада при виріщенні позову поклалася на розсуд суду, а відділ Держземагенства підтримав позовні вимоги. Свідок [PERSON] суду показав, що по земельній ділянці, належній позивачці, прокладений газопровід, який обслуговує масив цукрового заводу - промислові підприємства та житловий масив. На вказаній земельній ділянці неможливо проводити будівництво житлового будинку, що було підтверджено при обстеженні даної земельної ділянки у 2005 році. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши докази по справі, суд важає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельної ділянки площею 0,0808 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих в [ADDRESS]. Вказані земельні ділянки раніше належали матері позивачки, на одній з них був жилий будинок. Згодом будинок завалився і у 1982 році був закладений фундамент, а у 1984 році був збудований новий житловий будинок, в якому родина позивачки не жила, так як будинок був недобудований. Сім»я мешкала тимчасово в с.Ольшаниця в будинку-інтернаті. У 1987 році весною на належній матері позивачки - [PERSON] земельній ділянці по [ADDRESS] поряд з будинком був проведений газопровід. Рішенням селищної ради від 05.05.2005 дані земельні ділянки були вилучені у її матері і передані позивачці у приватну власність. Тоді ж 11.07.2005 селищним головою був затверджений акт обстеження домоволодіння [PERSON], яким встановлено, що газова труба середнього тиску прокладена через територію землекористувача по [ADDRESS]. У 2007 році вона отримала державні акти на вказані земельні ділянки, але рішенням виконкому Рокитнянської селищної ради від 12.02.2009 позивачці відмовлено у наданні дозволу на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] з врахуванням висновку відділу архітектури від 29.06.2005 та акту обстеження від 11.07.2005. У 2011 році, коли в позивачки вже був державний акт на землю, без її згоди провели дренажний кабель. Просить зобов»язати відповідачів перенести газопровід та дренажний кабель за межі її земельних ділянок. У відповідності до ст.90 ЗК України власник земельної ділянки має право використовувати її на власний розсуд, а згідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Як встановлено в судовому засіданні. газопровід був прокладений по земельній ділянці [PERSON] у 1984 році, якою та користувалася і не була на той час власником. Позивачка приватизувала земельну ділянку вже з прокладеним газопроводом, в той час як ст.152 ЗК України захищає права власників земельних ділянок від порушень, які виникли після набуття права власності. Позивачка отримала земельні ділянки у власність у 2007 році, що підтверджено Державними актами серії ЯД № 933917 від 04.07.07 та ЯД № 933912 від 08.07.07, тобто вона погодилася на приватизацію земельних ділянок, на які встановлені обмеження у відповідності до ст.11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», що до земель трудопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів та п.11 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 № 1747, що на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, забороняється споруджувати житлові, громадські та дачні будинки, тощо. Ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, а ст.267 ЦК України визначені наслідки спливу позовної давності, яка застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності звернення до суду, так як їй було відомо про прокладений газопровід по земельній ділянці матері ще у 1984 році, що вона підтвердила у судовому засіданні. Те ж їй було відомо при поданні заяви до селищної ради про передачу земельної ділянки від матері у власність у 2005 році, що підтверджено актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] в смт.Рокитне.

Outcome: dismissed