Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач, Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство», 17 травня 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 97 439 грн. 81 коп. та судових витрат в сумі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2007 року між Кредитною спілкою та відповідачем був укладений кредитний договір №КМ-1/1031/07/555/L#, відповідно до якого йому надано кредит в сумі 3 200 грн. з терміном повернення 24 місяці до 28 грудня 2009 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 06 травня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 97 439 грн. 81 коп., яка складається з боргу за тілом кредиту в сумі 2 102 грн. 56 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 19088 грн. 92 коп., пені за прострочення платежів - 76 248 грн. 33 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. Позивач Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення судовогоо засідання не звертався, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Встановлено, що 05 грудня 2007 року Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] уклали кредитний договір №КМ-1/1031/07/555/L#. На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 3 200 грн. терміном на 24 календарні місяці до 28 грудня 2009 року, виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язувався повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за узгодженим графіком платежів згідно додатку №1 до Договору. При укладанні договору позивач і відповідач, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років, що закріплено у п. 12.7 зазначеного договору (яка застосовується для загальної та спеціальної позовної давності). За прострочення повернення кредитних коштів, п. 9.4. кредитного договору була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ст. 526 ЦК України взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, кредит, проценти та інші обов`язкові платежі не сплачує, внаслідок чого станом на 06.05.2019 року заборгованість відповідача становить 97 439 грн. 81 коп., яка складається з боргу за тілом кредиту в сумі 2 102 грн. 56 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 19088 грн. 92 коп., пені за прострочення платежів - 76 248 грн. 33 коп.,що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який судом перевірений та визнаний правильним, узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку вимагає стягнути позивач, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому суд, реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 2102,56 грн. Крім того, відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином, з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який сплачений позивачем в повному обсязі.

Outcome: partial