Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Шишацького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що 17.10.2012 року Публічне акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON], [INFO], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-16014-171012. Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.5 частини 1 вищевказаного Договору позивач (за договором - Банк) відкриває відповідачу (за договором - Клієнт) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні та згідно п. 2.3. частини 3 Договору встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 25000 грн. Згідно п.1 частини 3 Договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні та встановивши кредитний ліміт у розмірі 25000 грн. Відповідач скористувалась кредитною лінією, але станом на 03.01.2014 не виконує належним чином зобов'язань за договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 21773,00 грн. яка складається з наступного: тіло кредиту - 9548,00 грн., прострочене тіло кредиту - 5400,00 грн. заборгованість за комісіями - 6825,00 грн. В зв'язку з викладеним позивач посилаючись на норми Цивільного та Цивільно-процесуального Кодексів України просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 21773,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача Романченко А.С., будучи належним чином повідомленою про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 12 травня 2014 року від імені відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про перенесення судового засідання в зв'язку з укладанням договору з адвокатом. При цьому особисто відповідач з цією заявою до Шишацького районного суду Полтавської області не зверталась (а.с.38). 13 травня 2014 року, у визначений судом час для розгляду справи, свідок [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 35), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, жодних заяв та клопотань від нього не надходило. В зв'язку з першою неявкою відповідача та свідка по справі, на підставі ст. 169 ЦПК України, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання відкладене та розгляд справи призначено на 10-00 год. 26 травня 2014 року. 26 травня 2014 року від імені відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про перенесення судового засідання в зв'язку з неможливістю перебувати в судовому засіданні за станом здоров'я (а.с.40). При цьому особисто відповідач з цією заявою до Шишацького районного суду Полтавської області не зверталась. Будь-які підтверджуючі документи нею до суду не надані. У визначений судом час, а саме о 10-00 год. 26 травня 2014 року свідок [PERSON], який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.39-40), в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, жодних заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалою суду від 26 травня 2014 року до свідка застосовано привід в порядку ст. 94 ЦПК України, який не виконаний працівниками Шишацького РВ через неможливість потрапити в житло свідка для його ознайомлення з ухвалою суду(а.с.50-52). 10 червня 2014 року від імені відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про перенесення судового засідання в зв'язку з тим, що її адвокат [PERSON] приймає участь у судовому засіданні в м. Зінькові. В судове засідання відповідач, як і минулі рази, а саме: 13 та 26 травня 2014 року особисто не прибула (а.с.48). У визначений судом час, а саме о 09-30 год. 10 червня 2014 року свідок [PERSON], незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, в судове засідання в трете не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, жодних заяв та клопотань від нього не надходило (а.с.47). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про зловживання своїми процесуальними правами з боку відповідача [PERSON] та свідка [PERSON], які є чоловіком та дружиною проживають за однією адресою, а отже зацікавлені у вирішенні справи на їх користь, виходячи з нижче наведеного. Так, у своїй першій заяві від 12 травня 2014 року відповідач [PERSON] просила перенести судове засідання, призначене на 13 травня 2014 року в зв'язку з укладенням договору з адвокатом. У своїй третій заяві від 10 червня 2014 року вона просила перенести судове засідання, призначене на 09-30 год. 10 червня 2014 року в зв'язку з тим, що її адвокат [PERSON] приймає участь у судовому засіданні у м. Зіньків. При цьому жодних документів, що підтверджують залучення до даної справи адвоката чи іншого представника відповідача, передбачених ч. 1 ст. 42 ЦПК України, до суду до теперішнього часу не надано незважаючи на те, що відповідач мала достатньо часу для укладання відповідних договорів про надання правової допомоги та представлення відповідних документів до суду, оскільки провадження у справі відкрито ще 24 квітня 2014 року, а 08 травня 2014 у справі за участь відповідача проведено попереднє судове засідання під час якого жодних заяв чи клопотань про намір залучення представника від відповідача до суду не надходило (а.с. 31-32). Жодних документів про неможливість участі у судовому засідання в якості представника відповідача [PERSON] особисто від гр. [PERSON] до суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Крім того за результатами перевірки встановлено, що інформація про адвоката [PERSON] (оскільки відповідач вказує, що [PERSON] є її адвокатом) в Єдиному Реєстрі Адвокатів України відсутня. У своїй заяві від 26 травня 2014 року відповідач просить перенести судове засідання призначене на цей день в зв'язку з неможливістю участі в судовому засіданні за станом здоров'я. Підтверджуючі документи зобов'язується надати на наступне судове засідання (а.с.40). До теперішнього часу жодних підтверджуючих документів з цього приводу відповідачем до суду не надано. Крім того, як слідує із листа відповіді Шишацької центральної районної лікарні від 10.06.2014 № 770, наданого на запит суду, 26 травня 2014 року [PERSON] знаходилась на прийомі у лікарів Шишацької ЦРЛ, відомості про її перебування на лікарняному у листі не зазначені. За станом свого здоров'я [PERSON] може приймати участь у судовому засіданні (а.с.45,49). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, тричі не з'явилась в судові засідання без поважних причин. Згідно ч.ч. 2-3 ст. 50 ЦПК України свідок зобов'язаний з'явитися до суду у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. У разі неможливості прибуття за викликом суду свідок зобов'язаний завчасно повідомити про це суд. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи свідок [PERSON], тричі не з'явився до суду без поважних причин, що суд розцінює, як намагання з його боку затягнути судовий процес. В зв'язку з тим, що під час попереднього судового засідання відповідач [PERSON] та її чоловік [PERSON], що був залучений для участі у справі у якості свідка за клопотанням відповідача, наполягали на призначенні розгляду справи на якомога пізніший термін, посилаючись нібито на сезонність своєї роботи, суд приходить до висновку, що вищевказані випадки систематичної неявки відповідача та свідка в судові засідання без поважних причин, містять ознаки зловживання з їх боку процесуальними правами з метою штучного затягування розгляду справи, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якої особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та порушує права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, про що зазначено у п. 4 резолютивної частини позовної заяви (а.с. 4) суд розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Згідно приписів ст. 170 ЦПК України у разі неявки в судове засідання свідка, експерта, спеціаліста, перекладача суд заслуховує думку осіб, які беруть участь у справі, про можливість розгляду справи за відсутності свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з'явилися, та постановляє ухвалу про продовження судового розгляду або про відкладення розгляду справи на певний строк. Одночасно суд вирішує питання про відповідальність свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з'явилися. В зв'язку з викладеним судом постановлено ухвалу, оформлену у вигляді окремого процесуального документа про продовження судового розгляду та проведення судового засідання без допиту свідка [PERSON] Дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк» » та відповідачем [PERSON], шляхом акцептування пропозиції (оферти) останньої, викладеної у формі письмової заяви № 001-16014-171012 про відкриття кредитної лінії, було укладено кредитний договір за вищевказаним номером, який складається з заяви (пропозиції) (а.с.5), Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк» розміщених на сайті банку та Тарифів Банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Нова Готівочка» (а.с.6). Вказаний договір підписано сторонами, із зазначенням дати 17 жовтня 2012 року та скріплено печаткою банку. Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.5 частини 2 вищевказаного Договору позивач (за договором - Банк) відкриває відповідачу (за договором - Клієнт) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні (картка Visa International та/або MasterCard та/або ВОПС Дельта ) та згідно п. 2.3. частини 1 Договору встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Згідно п. 2.4. строк Ліміту кредитної лінії становить 364 календарних дні. Згідно п.2.1 частини 3 Договору відповідач підтверджує своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцептування) банком його пропозиції щодо укладання договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних вище в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання банком пропозиції та скріплення її печаткою. Згідно п.п. 2.5, 5 частини 3 договору до підписання цієї пропозиції відповідач був ознайомлений в письмовій формі і інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту кредитної лінії) на орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України та повідомлений, що чинна редакція Правил та тарифів розміщені на офіційному сайті банку, і він зобов'язується періодично ознайомлюватись з ними, з метою перевірки їх чинності та ознайомлення зі змінами до них, а також перевіряти правильність здійснення операцій за рахунком, у в спосіб та порядку, визначеними у Правилах. Своїм підписом відповідач [PERSON] підтвердила факт ознайомлення із тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Нова Готівочка» (а.с.6). Згідно умов вказаного тарифного пакету частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 3% від суми кредитного ліміту, що в перерахунку у грошову форму становить 450 грн. (15000грн./100*3). Держатель зобов'язаний щомісячно погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового платежу. Згідно п.1.4.1. розділу 1 Тарифів процент за користування кредитною лінією становить 0,0001%. Згідно з п. 1.5 вказаного розділу плата за обслуговування кредитного ліміту, що включає в себе надання послуг інформування держателя про зміну кредитного ліміту в вигляді надсилання виписок становить 3,50% щомісячно від суми кредитного ліміту у разі наявності заборгованості за рахунком, в перерахунку у грошову форму вказана сума складає 525 грн. (15000 грн./100*3,5). Як встановлено з окремих матеріалів справи (а.с. 24-30) відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням не піднімати відсоткову ставку та не застосовувати штрафні санкції через тимчасові фінансові труднощі, що ускладнюють своєчасне погашення кредиту. В той же час позивачем прохання відповідача про перегляд умов виконання зобов'язань за кредитним договором № 001-16014-171012 задоволені не були, в зв'язку з суттєвими порушеннями останнім зобов'язань перед банком. При цьому позивачем відповідачу неодноразово вказувалось на незмінність і обов'язковість для виконання умов даного договору та зазначався розмір наявної кредитної заборгованості. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач (банк) належним чином виконав свої зобов'язання відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, що підтверджується особистим підписом відповідача в договорі, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Зазначену у позовній заяві суму встановленого кредитного ліміту у розмірі 25000 грн. суд вважає технічною опискою оскільки це спростовується іншими матеріалами справи, а саме заявою (а.с.5), анкетою позивальника (а.с.7) та розрахунком заборгованості (а.с.15). Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 03 січня 2014 року, має перед ним заборгованість у сумі 22223,00 грн. З яких заборгованість за тілом кредиту - 9548,00 грн., прострочене тіло кредиту - 5400 грн., заборгованість з комісії та інших нарахувань - 6825,00 грн., пеня у розмірі - 450,00 грн. (а.с. 15). При цьому при визначені в позовній заяві суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, позивач суму пені в розмірі 450,00 грн. до розрахунку не включив, а отже питання про її стягнення судом не розглядається. Заявлені відповідачем в попередньому судовому засіданні посилання на безпідставність позовних вимог через те, що позивач неодноразово відмовляв у її проханнях по реструктуризації наявної заборгованості суд вважає безпідставними, оскільки вимогами закону або безпосередньо умовами кредитного договору такий обов'язок на позивача не покладений, а отже реструктуризація наявної заборгованості є не обов'язком, а правом банку (позивача), яким він може користуватись на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає повністю обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 21773,00 грн., яка утворилась станом на 03 січня 2014 року та з врахуванням приписів статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судових витрат в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В той же час, враховуючи те, що відповідні заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили, суд не вбачає підстав для застосування до даного цивільного спору положень ст. 217 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved