overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачка у липні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що 09.11.2012 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Ницахської сільської ради Тростянецького району, актовий запис № 01. За час шлюбу, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Також позивачка зазначила, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння та наявні різні погляди на життя. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Спільного господарства не ведуть та проживають окремо Примирення між ними неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у виконкомі Ницахської сільської ради Тростянецького району 09.11.2012, актовий запис № 01. Ухвалою суду від 10.08.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка та відповідач у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та залишити за нею судові витрати. Відповідач також подав до суду заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2012 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у виконкомі Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 01. Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.4). За час шлюбу у позивачки та відповідача народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивачка у липні 2021 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 09.07.2004 року уклали шлюб. У подружжя під час шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Необхідність розірвання шлюбу позивачкою мотивована відсутністю спільних інтересів, різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та поваги один до одного. На цей час сторони проживають окремо. Позивачка посилалась на те, що чоловік систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї. Посилаючись на указані обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 09.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №52. Ухвалою суду від 20.07.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач також у судове засідання не з`явився, подав заяву про те, що проти розірвання шлюбу не заперечує, визнає позов і просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09.07.2004 року було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №52. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] ». У сторін під час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка у листопаді 2013 року звернулась до суду з вказаним позовом про визнання майна - квартири [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування вимог посилається на ті обставини, що вказане майно було придбане нею та відповідачем в період перебування в зареєстрованому шлюбі . В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Як пояснив в суді представник позивачки вказана квартира була приватизована в період перебування з відповідачем в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, тому є об'єктом спільного сумісного майна подружжя. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, підтвердив обставини позову, з вимогами погодився у повному обсязі. Вивчивши доводи позовної заяви, пояснення сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] ( [PERSON]) та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 31 (а.с.3). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Шлюб розірваний згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 11 лютого 1999 року , актовий запис №88 (а.с. 4). Підставою вселення позивача та відповідача у спірну квартиру був ордер №480 на ім`я відповідача [PERSON], який на той час мав наступний склад сім`ї: [PERSON] - дружина, та два сини [INFO] та [INFO] ( а.с. 5) Згідно свідоцтва про право власності від 05.02.1996 року квартира [ADDRESS] , на підставі ЗУ «Про власність» перейшла у власність [PERSON], що зареєстровано у КП « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ( а.с. 6). Оскільки спірне нерухоме майно придбане подружжям під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі в 1994 році, при визначенні режиму майна подружжя слід керуватися Кодексом про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.22 КпШС майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Такі ж самі підстави набуття подружжям спільної сумісної власності на майно передбачені також ст. 60 СК України, яка діяла на час виникнення спору. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь- які речі ,за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідач позов визнав, таким чином не спростувавши докази, надані позивачем, які суд уважає належними, допустимими та достатніми, при цьому існує презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте за час шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначене спірне майно є спільним сумісним майном подружжя, тому позовні вимоги обґрунтовані , підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем в офіційному шлюбі не перебувала, від спільного з ним проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач приблизно з 2010 року постійно проживає окремо і ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Чи працює він наразі і де саме, та які він має доходи позивачці не відомо. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви від 23.01.2015 року просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судові засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч.10 ст.74, ч. 9 ст. 76, ЦПК України. Оскільки місцеперебування відповідача не відоме, то він був викликаний шляхом оголошення про виклик в газеті «Вісті Придніпров'я» від 15.01.2015 р. №04 (1599). Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач в офіційному шлюбі не перебували, від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Донька потребує значних витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування тощо, позивачка самостійно не в змозі їх забезпечити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зігідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не відомо чи працює відповідач офіційно, суд вважає за доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою повноліття. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180-182,184,200 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка у листопаді 2015 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 15.08.2013 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період зазанченого шлюбу позивачка 16.08.2014 р. народила дочку [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від належного матеріального утримання дитини, не піклується про неї та не допомагає. Позивачка зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні, хоча її матеріальне утримання не надає можливість гідно утримувати дочку та належно забезпечувати її життя. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка у листопаді 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2006 року. Від даного шлюбу позивачка 15.09.2007 р. народила дочку [PERSON]. Проте, тривалий час позивачка спільного господарства з відповідачем не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримує, має окремий бюджет, оскільки подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні підтримала, а відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторони дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.02.2015 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримали, на його задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання з?явився, позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебули у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2011 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується поясненнями позивачки у судовому засіданні. У відповідності зі ст. ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у судовому порядку у розмірі 500,00 грн. щомісяця, виходячи з його матеріального становища, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивачка посилалась на те, що 25 жовтня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1069. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач пішов із сімї, проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Так, як відповідач офіційно не працює, просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 600 гривень щомісячно, оскільки офіційно не працює та має мінливий дохід. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Із пояснень сторін, матеріалів справи вбачається, що сторони з 25 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі зареєстрованому в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1069 (а.с. 7). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, тому суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно починаючи з 24 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачка у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом до Індустріального районної у м. Дніпропетровську ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачка просила суд визнати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.\~\~\~ Позивачка у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2015 року помер батько позивачки [PERSON], що мешкав за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шинна, буд. 10а. Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка [PERSON] (дочка померлого [PERSON]Д.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на яку як спадкоємець першої черги за законом позивачка має право. У визначений законом термін позивачка не встигла подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ ст. 1272 ЦК України,\~ за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини,\~\~ суд може визначити йому додатковий строк,\~ достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданих доказів вбачається, що позивачка не мала можливості у визначений законом термін звернутися з заявою, оскільки перебувала за межами міста Дніпропетровська та відсутністю можливості особисто звернутися до Індустріального районна у місті Дніпропетровську рада. За таких обставин, суд вважає, поважною причину недодержання позивачем 6-ти місячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надати позивачу строк для звернення з відповідною заявою.

Outcome: approved