Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.11.2013 року уклала шлюб з відповідачем та проживала з ним до середини грудня 2013 року, відколи шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя між сторонами стало неможливе через несумісність характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2359; визначити місце проживання сина [PERSON] за місцем проживання матері; змінити прізвище дитини на [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2359 (а.с.6). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через несумісність характерів. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд вважає, що слід визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю. Згідно ч. 5 ст. 148 Сімейного кодексу України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Беручи до уваги, що батько [PERSON] - відповідач не проявляє інтересу до сина, не бере участь у вихованні та матеріальному забезпеченні, тому суд погоджується з доводами позивачки про необхідність зміни прізвища дитини на прізвище матері. Враховуючи викладене, позов позивачки підлягає задоволенню повністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 110, 112, ч. 5 ст. 148, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved