Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 04.03.2011 року по вул. Шевченка-Лібкнехта в м. Дніпропетровську з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем марки «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 13.04.2011 року. На момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач відшкодував потерпілій особі [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 21074,11 грн. завданої внаслідок ДТП шкоди. Просить суд, стягнути в його користь з відповідача 21074,11 грн. виплаченого страхового відшкодування, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. сплаченого судового збору, всього на суму 23317,71 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Покликаючись на порушення позивачем трьохрічного строку, у межах якого можливе звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, просить в позові відмовити. Початок перебігу позовної давності в даному випадку рахує з дати скоєння ДТП - 04.03.2011 року. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 04.03.2011 року о 20.30 годині відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] в м.Дніпропетровську, на перехресті нерівнозначних доріг вул.Шевченка-вул.К.Лібкнехта, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з належним [PERSON] автомобілем «Міцубісі» д.н.з. АЕ7423СЕ. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 13 квітня 2011 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 3). Зазначена обставина, згідно вимог ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, доказуваню не підлягає. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.7 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП відповідач [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], не мав чинного договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ВЕ/3005720 терміном дії з 16.04.2010 року до 15.04.2011 року)(а.с.10). Відповідно до Експертного заключення № z29/11 від 26.03.2011 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Міцубісі- Ланцер», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП становить 21074,11 грн. (а.с. 4-6). Судом встановлено, що в зв'язку з настанням події, передбаченої п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодувала потерпілій [PERSON] згідно її заяви 21074,11 грн. заподіяної внаслідок зазначеного ДТП матеріальної шкоди в межах обов'язкового ліміту відшкодування (а.с. 7,9). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 16.02.2012 року звертався до відповідача з вимогою про компенсацію витрат в добровільному порядку, яка [PERSON] була залишена без задоволення (а.с. 8). На основі викладеного, суд приходить до висновку, що Моторне (транспортне) страхове Бюро України як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому позов слід задовольнити і стягнути з відповідача в користь позивача 21074,11 грн. виплаченого страхового відшкодування. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 243,60 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. слід відмовити. Позивач подав суду додаткову угоду від 07.05.2014 року №72 до Контракту про надання правової допомоги від 19.12.2012 року № 80 з якої вбачається, що оплата послуг ТзОВ «ВМ» на ведення від імені позивача даної справи становить 2000 грн. (а.с.11). Така додаткова угода, на думку суду, без надання самого контракту, розрахунку та доказів сплати позивачем ТзОВ «ВМ» зазначеної суми, не є доказом понесення позивачем таких витрат, тому вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. до задоволення не підлягає. Щодо заяви відповідача про застосування до вирішення спору позовної давності, то відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи судом встановлено, що страхове відшкодування в сумі 21074,11 грн. було виплачено позивачем 07.07.2011 року. З позовом до суду позивач звернувся, здавши позовну заяву з доданими матеріалами до установи зв'язку 03.07.2014 року, тому заява відповідача про застосування до вирішення спору позовної давності до задоволення не підлягає. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial