Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 01 листопада 2011 року знаходиться у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №01, в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина – донька Єва, [INFO], яка після припинення сімейно-шлюбних відносин з відповідачем проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов’язків щодо утримання дитини, а домовленості щодо його участі в її утриманні між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, що відповідатиме встановленому з 01 січня 2013 року Законом України «Про державний бюджет України» прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки обоє батьків зобов’язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач, який має можливість сплачувати аліменти, участі в утриманні доньки не приймає. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.16), за якою позов підтримала в повному обсязі та прохала розглядати справу у її відсутність. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15), у судове засідання не з’явився, надавши суду письмову заяву (а.с.17-18), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково та прохав стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 450 гривень щомісячно. В зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину – доньку Єву, [INFO] (а.с.5), яка народилась у сторін в період шлюбу, який зареєстровано 01 листопада 2011 року виконавчим комітетом Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №01 (а.с.4), та яка згідно довідки Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6-7), а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов’язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільних неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто, в зв’язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред’явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов’язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує часткове визнання позову відповідачем, матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи, а щомісячний дохід від виконання періодичної роботи є мінливим та нерегулярним; стану здоров’я як відповідача, так і дитини; її віку, потреб та вважає необхідним у відповідністю за ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 486.00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 12 частини встановленого Законом України “Про державний бюджет України на 2013 рік” прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки права та обов’язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров’я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання дитини суду не надано, а судом не встановлено. Крім цього, в зв’язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial