Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки - матері малолітнього [PERSON], на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2076,44 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2017 року біля будинку Культури по вул. Миру в с. Дачне між її сином [PERSON] та сином відповідачки [PERSON] відбулась сварка, в ході якої останній неодноразово наніс удари по голові її синові. При цьому син позивачки не наніс жодного удару у відповідь. Вдома молодший син [PERSON] повідомив їй, що у хлопців була сутичка. Наступні дні [PERSON] скаржився на головний біль, нудоту, слабкість та весь час пролежав у ліжку. Після цього вона з сином та молодшою донькою пішли до Дачненської амбулаторії ЗПСМ, де [PERSON] зізнався, що йому були нанесені удари по голові [PERSON] Лікар, оглянувши дитину, поставив діагноз - струс головного мозку, а також виписав направлення до обласної лікарні. У обласній лікарні було здійснено огляд дитини невропатологом, офтальмологом, нейрохірургом, та поставлено діагноз - струс головного мозку, у зв'язку з чим призначено лікування. Вказує, що вона понесла затрати у загальному розмірі 2076,44 грн., які складаються з: витрат на обстеження дитини, придбання відповідних ліків, витрат на проїздки до лікарні, поліції та суду, оплату послуг няні. Після обстеження та підрахунку затрачених коштів на лікування дитини нею було проведено бесіду з матір'ю [PERSON], в ході якої вона запропонувала компенсувати їй частину витрачених коштів в сумі 869,71 грн. Спочатку відповідачка погодилась, але в наступному відмовилась. Позивачка зазначає, що її сім'я є багатодітною, у якій виховується п'ятеро малолітніх дітей. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її чоловік тимчасово не працює, має непостійний заробіток, а тому родина перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, більшість витрат здійснювались у кредит під 43,2 % річних у Приватбанку, тому найскоріше повернення затрачених коштів для її сім'ї є вкрай важливим. Крім того, її сім'я має борг за користування електроенергією, а тому вона збирала кошти на погашення кредиту, який довелось взяти у Приватбанку на погашення заборгованості, оскільки існувала загроза відключення будинку від електроенергії, однак довелось цільові кошти витратити на обстеження та лікування дитини. У зв'язку з тим, що трапилось, вона та її син [PERSON] перенесли душевні страждання. Через обмеженість коштів, їй довелось просити фінансової допомоги у родичів, чим відчути ще гострішу безвихідну ситуацію, в яку потрапила її сім'я, вона перенесла стрес у органах поліції, куди їй довелось звернутись за захистом прав дитини, до того ж вона була вимушена брати з собою найменшу доньку, яка перебуває на частковому грудному вигодовуванні. В свою чергу, її син [PERSON], крім фізичних страждань, отримав душевні страждання у момент нанесення ударів, потім, коли він вимушений був розповісти про принизливу подію, відчуття сорому, як хлопця, в результаті виниклої ситуації, також пропуск уроків в школі, що позбавило його можливості проявити себе у контрольних і річних роботах, відсвяткувати разом з однокласниками закінчення навчання. Моральну шкоду вона оцінює у 5000 грн. В зв'язку з вищевикладеним, вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після перерви позивачка в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути без її участі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнала, посилаючись на те, що позивачка не звернулась до неї безпосереднього після конфлікту, а лише після спливу декількох днів, факт конфлікту та бійки між дітьми підтвердила. Після перерви відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день розгляду справи, від неї двічі надійшли електронні звернення з проханням відкласти розгляд справи по причинам хвороби та тяжкого матеріального стану, які визнані судом неповажними у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). 12.05.2017 року біля будинку Культури по вул. Миру в с. Дачне Біляївського району Одеської області між сином позивачки [PERSON] та сином відповідачки [PERSON] відбулась сварка, яка переросла в бійку, в ході якої останнім були заподіяні удари по голові [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З листа Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області № 43/1/2618 від 02.06.2017 року вбачається, що в ході розгляду заяви [PERSON] з неповнолітніми проведено бесіду профілактичного характеру. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей) (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2017 року позивачка з сином зверталась до педіатра Дачненської амбулаторії ЗПСМ зі скаргами на головну біль, слабкість, нудоту і блювоту. Зі слів, [PERSON] був побитий 12.05.2017 року, удари наносились по голові. Лікарем було встановлено діагноз - консультативний струс головного мозку та рекомендовано консультацію невропатолога, що підтверджується висновком та направленням від 15.05.2017 року (а.с. 11, 15 зворот). З виписки із медичної карти амбулаторного хворого Одеської обласної дитячої лікарні [PERSON] вбачається, що дитина, згідно направлення лікаря, відвідала невропатолога, офтальмолога, нейрохірурга зі скаргами на головну біль через отримані 12.05.2017 року удари по голові (а.с. 12, 13, 15) Відповідно до консультативного висновку відділення нейрохірургії Одеської обласної дитячої лікарні дитині [PERSON] був поставлений діагноз: легка ЧМТ, струс головного мозку та виписане відповідне лікування (а.с. 9) За рекомендаціями лікарів позивачка придбала медикаменти на загальну суму 736 грн. 74 коп., що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а.с. 17, 18). Згідно довідки Дачненської ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів № 111/05-02 від 13.06.2017 року учень 6-Б класу [PERSON] з 12.05.2017 року по 26.05.2017 року був відсутній на заняттях через хворобу (струс головного мозку) (а.с.10). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1178 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснив, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади. В силу ч. 1 ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок неналежного контролю відповідачкою за поведінкою малолітнього сина [PERSON], останнім було вчинено протиправні дії, внаслідок чого малолітній [PERSON] отримав легку ЧМТ та струс головного мозку, а тому відповідачка зобов'язана відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Позивачкою були придбані ліки на лікування сина на суму 736 грн. 74 коп., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 17, 18), а тому суд вважає можливим стягнути вказану суму з відповідачки. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на проведення томограми, транспортні затрати та послуги няні задоволенню не підлягають, оскільки документально не підтверджені. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачки та її сина, той факт, що суспільно небезпечними діями малолітнього [PERSON], який є сином відповідачки, малолітньому [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях, пов'язаних із ушкодженням здоров'я, в порушенні його нормальних життєвих зв'язків через неможливість відвідувати школу, строк лікування, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню у розмірі 1500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial