Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач начальник відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради Михальчук Г. В. ,звернулася до суду із позовом до відповідачки [PERSON] і просить стягнути із неї зайво нараховану та виплачену заробітну плату за період тимчасової непраценздатності та перебування на стаціонарному лікуванні в розмірі 1636,33 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що з 28.02.2019 р. по 15.04.2019 р. (з перервою з 09.04.2019 р. по 12.04.2019 р.) працівниками Управління проведено ревізію фінансово - господарської діяльності відділу освіти, молоді та спорту Бережанської міської ради за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2019 р., за наслідками якої складено Акт ревізії від 15.04.2019 р. № 03-22/3. Під час даної ревізії було виявлено факти зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати за фактично невідпрацьований робочий час (працівникам, які перебували на стаціонарному лікуванні) та зайво сплачено єдиний соціальний внесок, чим завдано відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської радиматеріальну шкоду. Зокрема, гр. [PERSON] яка працює на посаді прибиральниці Бережанської загальноосвітньої школи I-ІII ступенів №1 Бережанської міської ради, перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Бережанська ЦРЛ» Бережанської районної ради Тернопільської області в періоди: з 18.11.2017 р. по 27.11.2017 р. та з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. Проте, листки непрацездатності в централізовану бухгалтерію відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради не передала, в результаті чого нарахування заробітної плати здійснено згідно поданих табелів виходу на роботу працівників Бережанської загальноосвітньої школи І -III ступенів №1 Бережанської міської ради. У відповідності до поданих табелів обліку використання робочого часу за періоди: з 18.11.2017 р. по 27.11.2017 р. та з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. громадянка [PERSON] перебувала на робочому місці і одночасно перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні. Актом ревізії Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 15.04.2019 року №03-22/3, встановлено факт отримання гр. [PERSON] заробітної плати за період тимчасової непрацездатності -перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділі КНП «Бережанська ЦРЛ» Бережанської районної ради Тернопільської області в сумі 1 636,33 грн., а саме: (за період з 18.11.2017р. по 27.11.2017 р. в сумі 728,51 грн.; за період з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. в сумі 907,82 грн.), у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. У судовому засіданні представник позивача Редько С.В. заявлені позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити, крім цього ним було запропоновано заяву про визнання мирової угоди із змісту якої вбачається, що позивач погоджується на відтермінування у разі повернення відповідачкою виплаченої їй заробітної плати в період тимчасової непрацездатності та судових витрат по справі. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] заявленого позову не визнав, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення та не погоджується на мирову угоду запропоновану зі сторони позивача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі рішення сесії міської ради 25.12.2015 року № 44 «Про вхід до складу засновників окремих комунальних організацій (установ, закладів) зі змінами відповідно до рішення сесії № 146 від 15.03.2016 року)» Бережанська міська рада ввійшла в склад засновників комунального закладу - Бережанська загальноосвітня школа І -III ступенів № 1, яка знаходиться за адресою: м. Бережани вул. Гімназійна, 2, а Бережанська районна рада - вийшла з складу засновників. Приміщення Бережанської загальноосвітньої школи І -III ступенів № 1 Бережанської міської ради знаходяться на балансі школи, в оперативному правлінні Відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради. Фінансування та утримання даного закладу здійснюється за рахунок коштів міського бюджету та коштів освітньої субвенції з державного бюджету. З 28.02.2019 року по 15.04.2019 року (з перервою з 09.04.2019 року по 12.04.2019 року) працівниками Управління проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу освіти, молоді та спорту Бережанської міської ради за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2019 р., за наслідками якої складено Акт ревізії від 15.04.2019 р. № 03-22/3. Під час вищезазначеної ревізії було виявлено, що [PERSON] , яка працює на посаді прибиральниці Бережанської загальноосвітньої школи I-ІII ступенів №1 Бережанської міської ради, перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Бережанська ЦРЛ» Бережанської районної ради Тернопільської області в періоди: з 18.11.2017 р. по 27.11.2017 р. та з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. Сторона позивача стверджує, що згадані листки непрацездатності в централізовану бухгалтерію відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради [PERSON] не передавала та не повідомляла про її перебування на стаціонарному лікуванні, а тому нарахування заробітної плати здійснено згідно поданих табелів виходу на роботу працівників Бережанської загальноосвітньої школи І -III ступенів №1 Бережанської міської ради. Крім того, позивач підтвердив факт перебування відповідачки [PERSON] на своєму робочому місці під час так званої хвороби і виконання нею її службових обов`язків. У відповідності до поданих табелів обліку використання робочого часу за період з 18.11.2017 року по 27.11.2017 року та з 26.05.2018 року по 05.06.2018 року громадянка [PERSON] перебувала на робочому місці і одночасно перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні. Із оглянутої у судовому засіданні копії Акту ревізії Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області від 15.04.2019року № 03-22/3, вбачається, що даною ревізією встановлено факт отримання гр. [PERSON] заробітної плати за період тимчасової непрацездатності (перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділі КНП «Бережанська ЦРЛ» Бережанської районної ради Тернопільської області в сумі 1 636,33 грн., а саме за періоди: з 18.11.2017 р. по 27.11.2017 р. в сумі 728,51 грн.; за період з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. в сумі 907,82 грн. Тобто, позивач вважає, що [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду на суму 1636,33 грн., оскільки під час проведення нею лікування їй виплачувалась заробітна плата. При цьому позивач посилається на Акт ревізії фінансово-господарської діяльності від 15.04.2019 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] дійсно проводила своє лікування в Бережанській ЦРКЛ, при цьому без відриву від своєї роботи і відпрацьовувала повний робочий день, про що свідчать долучені до позову табелі обліку робочого часу. Про проведення свого лікування вона керівництву школи не повідомляла, оскільки у цьому не було потреби. Адже будь-яких сумнівів чи доказів того, що вона була відсутня по місцю роботи позивачем не наведено та до позову таких доказів не долучено. Крім цього, після закінчення лікування відповідачка [PERSON] листок непрацездатності не отримувала, а тому такий документ ніхто позивачеві не надсилав. В періоди часу з: 18.11.2017 р. по 27.11.2017 р. та з 26.05.2018 р. по 05.06.2018 р. їй нараховувалась заробітна плата за роботу, яку вона фактично виконувала, при цьому поряд із заробітною платою їй не нараховувалась та не виплачувалась допомога по настанню тимчасової непрацездатності. Таким чином, в даному випадку не має порушень ст.ст. 1,2 ЗУ «Про оплату праці», оскільки заробітна плата [PERSON] виплачувалась за виконувану нею роботу відповідно до трудового договору. Крім цього, чинним законодавством не передбачено обов`язку працівника припинити трудову діяльність у випадку проведення лікування та в обов`язковому порядку повідомляти про це роботодавця. Припинення трудової діяльності на час проведення лікування є правом працівника за рекомендаціями лікуючого лікаря, в залежності від виду захворювання та його лікуванням. Таким чином із наведеного вбачається, що [PERSON] не заподіяла позивачеві матеріальної шкоди, у зв`язку з чим позов є безпідставним. А також, посилання позивача на Акт ревізії фінансово- господарської діяльності від 15.04.2019 року в даному конкретному випадку є безпідставним, тому, що у даному Акті не відображено інформації про те, що конкретно [PERSON] заподіяла позивачеві матеріальну шкоду. Оскільки в Акті зазначено, що «Порівнянням отриманих інформацій щодо перебування працівників на стаціонарному лікуванні із обліковими даними виходу на роботу працівників, розрахунковими листками нарахування заробітної плати, встановлено факти нарахування заробітної плати окремим працівникам за невідпрацьований період (час перебування на стаціонарному лікуванні без порушення ними лікарняного режиму)...». Враховуючи те, що у періоди лікування [PERSON] фактично виконувала свої трудові обов`язки повний робочий день, що доводиться табелями обліку робочого часу, а тому даний Акт [PERSON] конкретно не стосується і посилання у позові на такий документ є необгрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному позові слід відмовити, за безпідставністю позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи, те, що в задоволенні позову відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради відмовлено, а відповідачкою [PERSON] понесені судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 3000,00 грн., а тому слідстягнути із позивача в користь відповідачки вищезазначені судові витрати.

Outcome: dismissed