Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить поновити її на роботі на посаді директора Снятинської ЦБС та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов повністю підтримали, пояснивши суду, що відповідно до наказу від 25.09.2000 р. прийнята на посаду директора Снятинської центральної бібліотечної системи, наказом начальника відділу культури Снятинської РДА від 01.04.2015 р. її звільнено із даної посади на підставі ст. 41. п. 1 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Підставою для її звільнення послужили матеріали службового розслідування, закріплені в [PERSON] від 30.03.2015 р., яким встановлено, що нею неправомірно введено в штатний розпис Снятинської ЦБС та прийнято на роботу заступника директора ЦБС, не виконано наказів від 29.08.2014 р., від 30.12.2014 р., яким зобовязано її привести штатний розпис Снятинської ЦБС у відповідність до чинного законодавства шляхом внесення змін в частині скорочення посади заступника директора та провідного соціолога, оскільки введення їх в штатний розпис Снятинської ЦБС заподіяло державі матеріальну шкоду. Вважає звільнення з роботи незаконним за наступних підстав: а саме заступника директора Снятинської ЦБС було введено наказом облуправління культури виконкомом Івано-Франківської обласної ради 28.01.1980 р. на 12 сесії Снятинської районної ради 25.10.2007 р. було підтверджено та погоджено штати Снятинської ЦБС, куди входила посада заступника директора. Снятинська районна рада як засновник, а не відділ культури Снятинської РДА, вправі формувати штатний розпис та вносити зміни до нього, а оскільки такої вимоги від Снятинської районної ради не поступало, а тому вона не виконувала накази начальника Відділу культури Снятинсокої РДА від 29.08.2014 р. та 30.12.2014 р. та не вносила зміни в штатний розпис. Накази від 29.08.2014 р. та 30.12.2014 р. не оскаржувала Крім того відповідачем порушено порядок та строки накладення на неї дисциплінарного стягнення відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України та в неї перед звільненням відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України не було взято письмового пояснення особою, яка звільняла її з роботи. Вона власноручно розписалася по ознайомленню з наказом від 29.03.2014 р. і прийняла його до виконання. Крім того їй була нанесена моральна шкода незаконним звільненням з роботи, яку вона оцінює в 5000,00 грн. і полягає в тому, що вона втратила спокій та ділову активність, було підірвано її репутацію в очах знайомих, а тому просить задоволити позов в цій частині. Вищенаведені порушення закону під час її звільнення з роботи є підставою для її звернення до суду із даним позовом, який вона просить задовольнити у повному обємі. Представники відповідача проти позову заперечують, пояснивши суду, що позивачка працюючи директором Снятинської ЦБС в серпні 2014 року під час проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності відділу культури Снятинської РДА було встановлено, що в штатний розпис Снятинської ЦБС позивачкою незаконно введена посада заступника директора, яка не передбачена примірною структурою штатних розписів комунальних бібліотек затвердженої наказом міністерства Культури України від 22.08.2012 р. внаслідок чого було безпідставно виплачено кошти особі яка займала дану посаду, а тому наказами від 29.08.2014 р., 30.12.2014 р. позивачку було зобовязано привести штатний розпис у відповідність до чинного законодавства в частині скорочення посад заступника директора та провідного соціолога, з якими позивачка ознайомилась в день прийняття наказів, чого нею не було зроблено, а тому на підставі акту службового розслідування Снятинської РДА від 30.03.2015 р., наказом від 01.04.2015 р. позивачку було звільнено з посади директора ЦБС на підставі ст.41 п.1 КЗпП України. Звільнення вважютьє правильним, а тому в позові просять відмовити як безпідставному. Суд вислухавши сторін та їх представників вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Суд прийшов до такого висновку за наступних міркувань: · із пояснення сторін наказу начальника відділу культури Снятинської РДА від 01.04.2015 р. вбачається, що за невиконання наказу відділу культури від 30.12.2014 р. та акту проведення службового розслідування від 30.03.2015 р. позивачку звільнено з посади директора Снятинської ЦБС за одноразове грубе порушення трудових обовязків згідно п.1 ст.41 КЗпП України; · із наказів по відділу культури Снятинської РДА від 29.08.2014 р., 30.12.2014 р. (а.с. 6-8) у відповідності акту ревізії від 22.08.2014 р. з метою усунення виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Снятинсокьї РДА, порушеннь законодавства з питань збереження використання фінансів директору Снятинської ЦБС [PERSON] зобовязано привести штатний розпис у відповідність до чинного законодавства, а саме внести зміни в частині скорочення посади заступника директора та 0,5 одиниці посади провідного соціолога, контроль за виконанням наказу від 29.08.2014 р. покладено на начальника відділу культури Снятинської РДА [PERSON]; по аналогічному наказу від 30.12.2014 р. позивачку зобовязано крім цього протягом 10 днів повідомити начальника відділу культури Снятинської РДА про вжиті заходи і подати підтверджуючі документи, щодо скорочення (ліквідації) вищевказаних штатних одиниць; · із положення про відділ культури Снятинської РДА ст.10 п.7 Начальник відділу видає у межах своїх повноважень накази, організовує контроль за їх виконанням; · із інструкції по діловодству Снятинської РДА вбачається, що структурним підрозділом апарату райдержадміністрації, начальників відділів та управлінь зобовязано забезпечити дотримання цих вимог у підрозділах райдержадміністрації, відповідальність за невиконання документів несуть особи зазначені у документі. Документи в яких не зазначено строк їх виконання повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів; · із пояснень представника відповідача [PERSON] вбачається. що підставою для видачі наказу від 30.12.2014 р. було невиконання позивачкою наказу від 29.08.2014 р., контроль за виконанням якого він поклав на себе. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Вище наведене дає підставу суду вважати, що представник відповідача [PERSON] приймаючи наказ від 29.08.2014 р., яким зобовязав позивачку внести зміни в штатний розпис, скоротивши посади заступника директора та провідного соціолога не зазначивши терміну виконання, поклавши контроль за виконання даного наказу на себе і відповідно до інструкції з діловодства в Снятинській РДА даний наказ повинен бути виконаний в тридцятиденний термін, тобто до 29.09.2014 р. Контролюючи виконання даного наказу представник відповідача [PERSON] зобовязаний був відібрати пояснення у позивачки про хід виконання даного наказу, а при необхідності провести службове розслідування та прийняти рішення з приводу невиконання наказу позивачкою по суті. Таким чином суд вважає 29.09.2014 р. датою вчинення дисциплінарного проступку позивачкою, з якої починається відлік шистимісячного строку передбаченого ч.2 чт.148 КЗпП України. Посилання представника відповідача на те, що він не знав про це, оскільки не спілкувався з позивачкою в цей час не заслуговує на увагу суду, оскільки вищевказане входить в його безпосередні обовязки, які він повинен суворо виконувати. · із пояснень представника відповідача [PERSON] вбачається, що про невиконання наказу від 29.08.2014 р. він дізнався аж 30.12.2014 р., а тому вніс зміни в наказ від 29.08.2014 р. вказавши, що даний наказ позивачка повинна виконати негайно, надавши їй десятиденний термін, виконання якого в десятиденний термін не проконтролював та не прийняв відповідного рішення з приводу цього, отже порушив і місячний термін з дня виявлення дисциплінарного проступку, передбаченого ч.1 ст.148 КЗпП України Виходячи із вищенаведеного суд вважає, що відповідачем порушені вимоги ст.148 КЗпП України при звільненні позивачки з роботи по ініціативі адміністрації, які обмежені граничним строком, а тому з цих підстав суд вважає, що позов в частині поновлення на роботі та оплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до задоволення. Із довідки про заробітну плату вбачається, що середньомісячна зарплата позивачки за останні 2 місяці, що передували звільненню становить 3711,60 грн., а тому з відповідача слід стягнути за час вимушеного прогулу середньомісячний заробіток в користь позивачки (3711,60 грн. Х 2 місяці) = 7423,20 грн. та судовий збір. Суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає, так як позивачка не представила суду доказів спричинення їй такої шкоди, а саме в тому що вона втратила ділову активність та спокій, а тому в цій частині в позові слід відмовити. Суд на підставі ст.ст. 148, 235, 238 КЗпП України та

Outcome: dismissed