Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно починаючи з березня 2018 року і до досягнення сином повноліття, а також додаткові витрати на утримання сина, пов'язані з його навчанням у розмірі 200 грн. щомісячно починаючи з лютого 2018 року і по травень 2018 року. Позовні вимоги вмотивовані тим, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шлюб розірваний у судовому порядку, після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, відповідач проживає окремо, між неї і відповідачем існує усна домовленість щодо сплати ним аліментів на утримання сина в розмірі 1200 грн. Зазначила, що з моменту досягнення даної домовленості змінились обставини і даних коштів недостатньо для забезпечення належного навчання і утримання сина, нести додаткові витрати на навчання і утримання сина відповідач відмовляється. Обґрунтовуючи розмір аліментів позивачка зазначила, що її дохід на місяць становить 8000 грн., вони з сином живуть вдвох, на даний час син вступив та навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Деснянський економіко правового коледжу при [PERSON] управління персоналом» на платному відділенні. Також зазначила, що оскільки навчальний заклад знаходиться у м. Києві, їх сину необхідно 920 грн. щомісячно на проїзд до навчального закладу і з нього додому (з розрахунку: 15 грн. (вартість проїзду у маршрутному таксі Бровари Київ (район Троєщина)) + 8 грн. (вартість проїзду у метро), тобто на день вартість проїзду становить 46 грн.). Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання сина зазначила, що з лютого по травень 2018 року, син навчався на підготовчому відділенні Приватному вищому навчальному закладі «Деснянський економіко правового коледжу при [PERSON] управління персоналом», вартість навчання 400 грн. на місяць. Вважає, що відповідач, як батько дитини, і вона, як матір, мають нести витрати на дитину у рівних частках, тому просила стягнути з відповідача половину витрат на навчання сина на підготовчому відділенні у коледжі у розмірі 800 грн. Відповідач подав відзив на позов, позов визнав частково, не заперечував той факт, що від шлюбу з позивачкою має сина [PERSON], якого він дуже любить і приймає безпосередню участь у його житті, вихованні та утриманні, що син проживає з позивачкою. Визнав позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на навчання сина з лютого по травень 2018 року по 200 грн. на місяць, всього за 4 місяці 800 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 2000 грн. не визнав, зазначив, що на протязі 12 років після розірвання шлюбу з позивачкою він добросовісно виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина [PERSON], весь цей час добровільно сплачує аліменти на його утримання. У червні 2016 року між ним, позивачкою і їх сином [PERSON] досягнута домовленість, що він буде сплачувати аліменти на утримання сина 1200 грн. на місяць і віддавати дану суму особисто сину. Від даних зобов'язань він не ухиляється. Вважає даний розмір аліментів достатнім для утримання сина та забезпечення всіх його потреб. Він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, він працює не офіційно по найму у приватних осіб, розмір його доходу на місяць складає близько 3800 грн., крім того на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Позивачка подала відповідь на відзив, за змістом якої зазначила, що у вересні 2018 року їх з відповідачем син зарахований до Приватного вищого навчального закладу «Деснянський економіко правового коледжу при [PERSON] управління персоналом» на платне відділення денної форми навчання, і їх сину кожного дня необхідно їздити до м. Києва на навчання. Тому розміру аліментів у 1200 грн. недостатньо для забезпечення всіх потреб дитини, для його навчання, проїзду до місця навчання, харчування, придбання одежі. Ствердження відповідача про те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі і не може сплачувати аліменти на сина у розмірі 2000 грн. не підтверджені жодними доказами. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що його батьки потребують його матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач є здоровим і працездатним і за наявності бажання має можливість знайти постійну роботу з достойною оплатою, принаймні перешкод у цьому позивачка не знаходить. Також позивач зазначила, що ствердження відповідача про те, що він дуже любить свого сина і приймає безпосередню участь у його вихованні, є такими, що не відповідають дійсності, відповідач жодного разу не з'являвся до навчального закладу, де навчається їх син, не цікавився його успіхами у школі, що підтверджує байдуже ставлення відповідача до виховання, розвитку і навчання сина. Зазначила, що жодних домовленостей між нею і відповідачем з приводу того, що відповідач буде віддавати аліменти їх неповнолітньому сину особисто в руки, а їх неповнолітній син буде складати розписки про отримання аліментів, не досягнуто, дані ствердження відповідача необґрунтовані, безпідставні та не відповідають дійсності. Позивачка вказувала на те, що вона одна утримує сина, сплачує комунальні послуги і її доходу недостатньо для забезпечення всіх потреб дитини, відповідач, як батько, відповідно Закону зобов'язаний брати участь в утриманні сина, і спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., і нести додаткові витрати на утримання сина, принаймні іншого ним не доведено. На задоволенні позову наполягала. В судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог, просила не розглядати позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина, що пов'язані з його навчанням у розмірі 200 грн. щомісячно за період з лютого 2018 року і по травень 2018 року, у зв'язку з добровільною сплатою відповідачем даних коштів. На задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно починаючи з березня 2018 року і до досягнення сином повноліття наполягала. Відповідач судовому засіданні зазначив, що додаткові витрати на навчання сина з лютого 2018 року і по травень 2018 року в розмірі 800 грн. сплатив добровільно. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина визнав частково, не заперечував проти визначення розміру аліментів в сумі 1200 грн., тобто у розмірі, який він постійно добровільно сплачує з червня 2016 року, і який раніше був узгоджений з позивачкою. Вважає, що нема підстав для збільшення такого розміру аліментів. Вважає, що такий розмір аліментів є достатнім. І він не взмозі виплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки його майновий стан не змінився, він є працездатним, але хворіє - має проблеми з хребтом, постійного місця роботи немає, підробляє і його доходи на даний час становлять не більше 3800 - 4000грн. на місяць, інших дітей не має, але проживає разом з батьками пенсіонерами, які хворіють. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 2000грн. позбавить його мінімальних засобів для існування та можливості надавати допомогу батькам. Крім того, пояснив, що аліменти по вересень 2018 року включно у розмірі 1200 грн. щомісячно добровільно сплатив. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного: З свідоцтва про народження, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2010 р. встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шлюб між сторонами розірваний у судовому порядку, рішення суду набрало законної сили 28.11.2010 р. Позивачка стверджує, що син після розірвання шлюбу проживає з нею, і оскільки даний факт визнаний відповідачем, суд вважає встановленим факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір'ю. Також встановлено, що після розірвання шлюбу сторонами в 2016 році досягнуто усної домовленості, що відповідач щомісячно сплачуватиме аліменти на утримання сина 1200грн. З довідки Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 7 від 05.08.2018 р. встановлено, що [PERSON] навчався у школі з 1 по 9 клас, його мати [PERSON] [PERSON] цікавилась навчанням і вихованням сина, постійно відвідувала батьківські збору, батько учня [PERSON], в школі не з'являвся, вихованням дитини не цікавився. З контракту на навчання від 01.02.2018 р. встановлено, що [PERSON] був зарахований на підготовче відділення Приватного вищого навчального закладу «Деснянський економіко правового коледжу при [PERSON] управління персоналом», строк навчання з лютого по травень 2018 року, вартість навчання 400 грн. щомісячно. З контракту на навчання від 03.09.2018 р., з довідки з місця навчання встановлено, що [PERSON] був зарахований до Приватного вищого навчального закладу «Деснянський економіко правового коледжу при [PERSON] управління персоналом» для здобуття освітньо кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст денної форми навчання за спеціальністю 081 «право», строк навчання з 01.09.2018 р. по 01.07.2018 р., вартість навчання 8600 грн. на рік. З повідомлення про надання субсидій № 025908 встановлено, що [PERSON] [PERSON] була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг на опалювальний період з грудня 2017 року по квітень 2018 року за адресою [ADDRESS]. З свідоцтва про народження відповідача, з лікарських довідок Амбулаторії № 4 Броварського міського центру первинної медико санітарної допомоги встановлено, що відповідач має батьків похилого віку, батько [INFO], знаходиться на «Д» обліку, страждає на кардіосклероз, цукровий діабет ІІ типу, мати [INFO], знаходиться на «Д» обліку, страждає на кардіосклероз, тромбофлебіт. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст.181 СК України - способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1\~ст.182\~- при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.182 СК - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З наданих доказів встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], проживає окремо від сина, є працездатним, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому може надавати допомогу на утримання сина. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що з часу досягнення домовленості щодо розміру аліментів змінився розмір витрат на утримання сина сторін, він вступив до приватного навчального закладу у м. Києві на платній основі, вартість навчання складає 8600 грн., також йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, оскільки він проживає з матір'ю у м. Бровари, а навчальний заклад знаходиться у м. Києві. Також змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини віку, який відповідає віку сина сторін з 01.01.2018 р. складає 1860 грн., і розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 р. складає 3723 грн. Тому розміру аліментів 1200 грн., який сплачував відповідач за попередньою домовленістю з позивачкою, явно недостатньо для забезпечення всіх потреб дитини. Посилання відповідача, що у разі стягнення з нього аліментів у більшому ніж 1200 грн. розмірі, він буде поставлений у скрутне матеріальне становище, судом до уваги не беруться, враховуючи працездатність відповідача і наявну у нього можливість працювати і мати доходи. Крім того, вказаний ним розмір зарплати ним не доведений, також відповідачем не надано доказів того, що за станом свого здоров'я не може знайти постійну роботу з достойною заробітної платою, яка буде дозволяти утримувати сина. При наведених вище обставинах, змінах у майновому стані обох сторін, виходячи з обов'язку обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін у твердій грошовій сумі 1650грн., що буде відповідати інтересам дитини і не порушить права кожної із сторін. Аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 21.03.2018 р., разом з тим, суд вважає необхідним зарахувати в рахунок сплати аліментів з 21.03.2018р. по 20.09.2018р. добровільно сплачені відповідачем кошти 7200грн. Той факт, що відповідачем дані кошти сплачені, позивачкою не заперечувався.

Outcome: partial