Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо, допомогу на утримання дитини не надає, хоча має мінливий, але досить високий дохід більш 3000 грн. на місяць, а виховання та утримання їх спільної дитини потребує значних витрат, і її матеріальне становище не дозволяє створювати належні умови для життя та розвитку дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден платити аліменти, але не у вказаному позивачкою розмірі, а в розмірі 500грн. на місяць. Суду пояснив, що не відмовляється від надання матеріальної допомоги, сплачує кошти за відвідування їх сином дитячого садка в розмірі 250 грн. на місяць, працює різноробочим і його загальний дохід становить біля 1000 -1200 грн. на місяць, тому не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, довідки про склад сім'ї від 21.02.2014 р. встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 і ч.2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог так і заперечень. Таким чином судом встановлено, що позивач не працює, власних доходів не має, а відповідач є працездатним, є особою без фізичних чи розумових обмежень, працездатний, інших неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, тобто жодних обставин, які б стосувались його сімейного стану, і які б доказували його неспроможність надавати допомогу позивачці, не встановлено і відповідачем не доведено. Тому судом визнається такою особою, що об'єктивно може мати доходи. Встановлено, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи і офіційної зарплати, але має періодичні, разові заробітки, є різноробочим, з його слів, його дохід становить близько 1400 грн. на місяць. Жодних доказів, які б доказували об'єктивно відсутність у відповідача можливості працювати і отримувати дохід, він не подав, тому суд виходить з того, що відповідач є працездатним і спроможним працювати і отримувати дохід, а також таким, що він має, хоча і не постійні, доходи від разових, тимчасових заробітків. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з положень ст.182 СК України. Суд вважає можливим і доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у в твердій грошовій сумі 700,00 грн. на місяць, що відповідатиме інтересам дитини і не порушить права кожної із сторін, спроможність відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі позивачкою не доведено. При цьому суд вважає необхідним зазначити мінімальний розмір щомісячного платежу - у відповідності до вимог закону - 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що захистить права дитини і позивачки на випадок збільшення прожиткового мінімуму на таку величину, коли визначений даним рішенням розмір аліментів стане нижчим від 30% прожиткового мінімуму. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial