Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом про визнання права власності, який мотивувала тим, що на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ №016122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №122 від 12.04.2001 року її дідові, [PERSON], який помер [INFO], належала земельна ділянка площею 0,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Підвисоцької сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області. Вартість спірної земельної ділянки, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.2007 року складає 5771 (п'ять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 56 коп. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із вищезазначеної земельної ділянки. Після його смерті спадкоємицею за законом стала дружина спадкодавця, [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном, і 13.08.2007 року державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Внаслідок смерті [PERSON], яка померла 13.03.2012 року, відкрилась спадщина, яка складалася із вищезазначеної земельної ділянки, а також іншого майна. Після її смерті спадкоємицею за заповітом, посвідченим секретарем Підвисоцької сільської ради 05.05.2004 року стала позивачка. Оскільки на час відкриття спадщини позивачка проживала із спадкодавицею, що підтверджується довідкою Підвисоцької сільської ради №89/01-19 від 23.05.2014 року, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Однак, зв'язку із тим, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом її баба не виготовила державний акт на право приватної власності на землю, то державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено в нотаріальному оформленні, а тому позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON], який помер [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ІФ №016122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №122 від 12.04.2001 року. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Голова Підвисоцької сільської ради Д.І.Юрійчук подав до суду заяву, якою проти позовних вимог [PERSON] не заперечив, у вирішенні позову покладається на розсуду суду, справу просив розглядати у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, а саме: Свідоцтво про смерть [PERSON]; Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.08.2007 р. по спадковій справі №282/02, зареєстрованої в реєстрі за №3696; Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ІФ № 016122; Свідоцтво про смерть [PERSON]; Довідку Підвисоцької сільської ради №89/01-19 від 23.05.2014 року; Заповіт [PERSON] від 05.05.2004 р.; Довідку Першої Снятинської ДНК №626/02-14 від 27.05.2014 року; Відмову Першої Снятинської ДНК №627/02-14 від 27.05.2014 року, які у повному обсязі доводять обставини наведені у позові, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із ч. 1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного, суд вважає, що слід визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON], який помер [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ІФ №016122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №122 від 12.04.2001 року, на яку після його смерті отримала свідоцтво про право на спадщину [PERSON], що померла [INFO], яка на час смерті проживала однією сім'єю із позивачкою, як то вбачається з довідки Підвисоцької сільської ради, яка є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі на майно останньої, оскільки проживала на час смерті із спадкодавцем, а тому за нею слід встановити право власності на вказану земельну ділянку площею 0,66 га. На підставі ст.1222-1223 ЦК України,

Outcome: approved