Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 07.04.2018 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вона зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачу. В день виписки її з дитиною з пологового будинку, відповідач і його родичі вчинили сварку та не пустили її батьків, відвідати її та дитину, у результаті сварки вона була змушена покинути квартиру. З її речей, які залишилися у квартирі, були вилучені ключі від квартири. Вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу отримання ключів від квартири, де залишилися її речі та речі дитини, але доступу у квартиру не має до теперішнього часу. Оскільки вона, як член сім`ї власника житла має право користуватися вказано. Квартирою, просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення у квартиру її та малолітньої дочки. Ухвалою від 12.06.2019 року по справі було відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 02.09.2019 року підготовче провадження по справі закінчено та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 21.10.2019 року по справі у якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. Відповідач [PERSON] у призначені судові засідання не з`являвся, про день, час та місце судових засідань повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] ( а.с. 20,26, 34, 35, 45, 46) та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади ( а.с. 32, 43). Вперше, відповідач [PERSON] з`явився у судове засідання 18.11.2019 року, яке за його клопотанням було відкладено через необхідність отримання відповідачем правничої допомоги. У наступні судові засідання відповідач не з`являвся і 13.01.2020 року подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що у задоволенні позову заперечує у повному обсязі. 16.12.2019 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому просив залишити без задоволення позов [PERSON] , яка дійсно з серпня 2018 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Через розбіжність поглядів у віросповіданні, у сім`ї почалися сварки. В день виписки [PERSON] з дитиною з пологового будинку, між родичами позивачки і його родичами виникла сварка, у результаті якої позивачка забрала дитину і пішла з квартири та проживає у квартирі своєї матері, потім приходила до квартири забрала свої речі та речі дитини. Оскільки позивачка з власної ініціативи виїхала з квартири, просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що в день виписки її та дитини з пологового будинку, між родичами [PERSON] та її родичами виникла сварка, у результаті якої вона була змушена покинути квартиру разом з дитиною. Пізніше на її прохання, відповідач віддав її речі, але вилучив її ключі та у квартиру не пускає. Потім [PERSON] зник на два місяці, на телефонні дзвінки не відповідав, ключів від квартири їй не дає, через що вона не має змоги потрапити у квартиру. Просила захистити її право та право малолітньої дитини на проживання у квартирі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Стадніченко С.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки відповідач чинить позивачу перепони у користуванні квартирою, де вона зареєстрована, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Відповідачем не надано жодного доказу, що позивачка добровільно не проживає у квартирі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Нікітіна Т.Г. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що позивачка [PERSON] добровільно, без будь-якого примусу покинула квартиру в день її виписки з дитиною з пологового будинку. В той день між родичами позивача та відповідача виникла сварка, після якої позивачка пішла з квартири та забрала дитину. Доказів того, що позивачка добровільно пішла з квартири, не має. Наступного дня, за пропозицією відповідача забрала з квартири свої речі та речі дитини, але як потрапила у квартиру, представнику відповідача невідомо. Через два місяці, знову прийшла та забрала речі, але як потрапила до квартири, їй невідомо. Потім позивачка сказала, що у неї вилучили ключі. Проживає позивачка у квартирі своєї матері, яка знаходиться у цьому ж будинку та під`їзді, на два поверхи вище. Про те, коли відповідач дізнався, що у [PERSON] відсутні ключі від квартири, їй невідомо, жодних дій з цього приводу відповідач не робив. Щоб житло не пустувало, відповідач у листопаді 2019 року здав житло на 4 місяці, до 01.03.2020 року стороннім особам. Після того, як позивачка [PERSON] пішла з квартири, [PERSON] з нею не спілкувався взагалі та до неї з цього приводу не звертався. Оскільки [PERSON] добровільно покинула житло, просила у задоволенні її позову відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, просив ухвалити рішення по справі з урахуванням прав малолітньої дитини ( а.с. 62). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 07.04.2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а.с.6). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстровані: позивачка [PERSON] з 11.09.2018 року ( а.с.9), малолітня [PERSON] - з 18.03.2019 року та відповідач [PERSON] з 12.07.2005 року ( а.с. 12). Як зазначає позивач у позові та пояснила в судових засіданнях, з лютого 2019 року вільно потрапити до квартири [ADDRESS] , де зареєстрована, вона не має можливості у зв`язку з тим, що відповідач вилучив у неї ключі від квартири, з нею не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає. Їй вдалося потрапити в присутності відповідача до квартири, звідки вона забрала свої речі та речі малолітньої дитини. Крім того, факт потрапляння позивачки [PERSON] до квартири 18.08.2019 року підтверджено протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що [PERSON] звернулася до Хортицького ВП з приводу неправомірних дій чоловіка [PERSON] , який [INFO] , перебуваючи у квазаній квартирі спровокував з нею сварку, в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою та виштовхував її з квартири ( а.с. 38). Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України) Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. ст. 81 ЦПК України). Спірні правовідносини регулюються нормами ЖК УРСР. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічну норму містить ст. 405 ЦК України. Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні було встановлено, що позивач є членом сім`ї власника спірної квартири, оскільки перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі, проживала разом з ним в спірній квартирі, вела з ним спільне господарство, однак не може користуватися квартирою нарівні із власником, оскільки не може потрапити до квартири у зв`язку з тим, що відповідач не надає їй ключі від квартири та перешкоджає її вселенню. Позивач не втратила свого інтересу до квартири, іншого житла не має, крім того у спірній квартирі зареєстрована такоє її малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яку вона з пологового будинку принесла саме у цю квартиру. Доводи у судовому засіданні представник а відповідача [PERSON] про те, що позивачка [PERSON] за власної ініціативи покинула квартиру [ADDRESS] , спростовуються поясненнями у судових засіданнях як позивачки [PERSON] так і представника позивача [PERSON] - адвокатом Нікітіною Т.Г. про те, що позивачка покинула вказану квартиру у результаті сварки родичів відповідача з її родичами. Крім того, неможливість вселення у спірну квартиру позивачки разом з малолітньою донькою підтвердили у судовому засіданні як позивачка так і представник відповідача, пояснивши, що подружжя Злобіних між собою не спілкуються взагалі. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідач [PERSON] у квартирі не проживає, а проживає у квартирі бабусі та дідуся. Посилання у судовому засіданні представника відповідача [PERSON] - адвоката Нікітіної Т.Г. на ту обставину, що відповідачка не довела суду, що відповідач [PERSON] чинить їй перепони у користуванні житлом, спростовуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що [PERSON] звернулася до Хортицького ВП з приводу неправомірних дій чоловіка [PERSON] , який [INFO] , перебуваючи у вказаній квартирі спровокував з нею сварку, в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою та виштовхував її з квартири ( а.с. 38). Також факт того, що відповідач [PERSON] чинить перепони позивачці [PERSON] у проживанні з малолітньою дитиною у спірній квартирі, підтверджується копією договору оренди квартири від 11.11.2019 року, яку відповідач здав в оренду стороннім особам, строком до 01.03.220 року ( а.с.980102), зразу ж після отримання ним судової повістки з викликом до суду на 18.11.2019 року, яка отримана відповідачем 06.11.2019 року ( а.с.59). Вказані вище, встановлені судом обставини, свідчать про небажання відповідача надати доступ до квартири дружині разом з малолітньою дитиною, а тому суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 141 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved