Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12 липня 2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дружини та дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно до його повноліття та ? частину на утримання дружини щомісячно до досягнення сина трьох років. Відповідач в судовому засіданні щодо заявленого позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Неповнолітній проживає разом зі своєю матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний» від 08 грудня 2017 року, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не заперечував проти стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, має для цього доходи, враховуючи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Судом встановлено, що відповідач працює та має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № 4 від 05.02.2018. У зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, визнав заявлені позовні вимоги, є працездатним та має стабільний дохід, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір - ? частку усіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сина повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утримання дружини - у розмірі ? частки від всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до 21.10.2018. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved