Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 03 березня 2008 року. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 березня 2008 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 8,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Солонянської селищної ради Дніпропетровської області та належала померлому на підставі Державного акту серії ДП №052000, виданого 15 квітня 2004 року на підставі розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації №300-р-04 від 13 квітня 2004 року. 14 грудня 2007 року її батько склав заповіт, який було посвідчено секретарем Поливанівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №257, згідно якого він заповідав земельну ділянку (пай) площею 8,33 га позивачці. 23 грудня 2017 року вона звернулася до нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Батько позивачки проживав разом з позивачкою в с. Поливанівка, по вул. Кірова, буд.5, Магдалинівського району Дніпропетровської області, а інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом - немає. Тому вважає, що строк прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, оскільки після смерті батька, який тривалий час хворів, позивачка впала в довготривалу депресію, тому питання щодо спадкового майна у неї не виникало. Про існування заповіту вона дізналася лише на початку грудня 2017 року, а саме 10 грудня 2017 року під час проведення детального огляду наявного майна в кладовому приміщенні будинку у важкодоступному місці. Всі ці обставини в сукупності позбавили її можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача дітей померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 106). Позивачка [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с.\~150), в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, підтримав, згідно обставин викладених в позовній заяві. Представник\~\~відповідача\~ Солонянської селищної ради (Солонянської селищної обєднаної територіальної громади), який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просили розглядати справу за відсутності їхнього представника (а.с.149). Представник третьої особи - Солонянська державна нотаріальна контора, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просили розглядати справу за відсутності їхнього представника (а.с.118). Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.153-157) в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою позивачки, а [PERSON], який хворів та помер 03 березня 2008 року, був батьком позивачки [PERSON] Вона особисто відвідувала його в лікарні, а в грудні 2017 року разом зі своїм чоловіком допомагали позивачці робити ремонт в будинку, де мешкав померлий та випадково знайшли сумку з документами, в якій знаходився державний акт на землю та заповіт. Також пояснила, що батько позивачки, був людиною мовчазною, проживав сам, поки не захворів, а потім позивачка забрала його до себе проживати та доглядала за ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сином позивачки, а померлий [PERSON] був його дідом, який був ображений на своїх інших дітей, оскільки вони до нього не приїздили та за ним не доглядали. Він разом з дружиною [PERSON] в будинку діда, під час ремонту знайшли заповіт та державний акт на земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши в сукупності докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 03 березня 2008 року в селі Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області помер [PERSON] (а.с.23), який на день своєї смерті був зареєстрований в [INFO], та мешкав в с. Поливанівка, провулок Кірова-2, буд. 5 Магдалинівського району Дніпропетровської області з січня 2003 року по березень 2008 року (а.с.26, 90), що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солоняського районного управління юстиції Дніпропетровської області, серії І-КИ №200211, актовий запис №40 (а.с.23, 82). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне померлому майно у вигляді земельної ділянки площею 8,330 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1225055100:02:001:0473, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП №052000, виданого на підставі розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації №300-р-04 від 13 квітня 2004 року (а.с.24.,91). Також судом встановлено, що 14 грудня 2007 року [PERSON] було складено заповіт за реєстровим номером 237, який посвідчений секретарем Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно якого він заповідав земельну ділянку (пай) площею 8,33 га позивачці [PERSON] (а.с. 89). Згідно свідоцтва про народження та про укладення шлюбу (а.с.19, 22, 86, 87) [PERSON] є донькою [PERSON], яка у звязку з укладаннями шлюбу змінила прізвище на «Чорноус». 23 грудня 2017 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] П. (а.с.81), а постановою державного нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори позивачці було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого у звязку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.92). Солонянською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №535/2017, на майно померлого [PERSON] (а.с.80-94). Спірні відноси сторін регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про нотаріат». Статтею 1233 ЦК України\~передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ст.\~1272\~ЦК України\~якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За\~письмовою згодою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~спадкоємець,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини,\~може подати\~заяву про\~прийняття спадщини\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~частини третьої статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. ВСУ у справах №6-1215цс16, № 6-1486цс15 зробив висновок про те, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 8 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини і при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. З дослідженої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] було встановлено, що інші особи з заявами про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори не зверталися (а.с.80-94), а його інші діти були залучені до участі у справі в якості третіх осіб (а.с.106). Дослідженими судом доказами було встановлено, що позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, оскільки не знала про існування заповіту складеного на її імя, а з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася негайно після того, як знайшла заповіт. Суд, враховуючи те, що позивачці в період шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не було відомо про наявність заповіту, що також підтвердили свідки в судовому засіданні, вважає, що вказані обставини позбавили її можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. З урахуванням зазначеного суд вважає, що позивачка з поважних причин, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами, які в сукупності позбавили її можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою, пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. У звязку з тим, що позивачка пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір сплачений нею під час звернення з позовом до суду у розмірі, пропорційно до задоволених вимог (а. с. 1, 2). На підставі ст.ст.1220-1223,1233-1236,1252,1261,1268-1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved