Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу з відповідачем в них народився син, [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач проживає окремо від дитини, а обов'язки по його утриманню не виконує, з урахуванням його працездатності, відсутності в нього інших осіб які би підлягали утриманню, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. Під час судового розгляду, представником позивачки підтримано позивачкою подану суду заяву про уточнення позовних вимог за якою просили стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 583 грн. 50 коп., що складає половину мінімальної заробітної плати, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала та у своєму поясненні послалася на те, що відповідач проживає окремо від неї та дитини та будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Наразі шлюб між нею та відповідачем розірвано, проте відповідач як до обставин що передувало розірванню шлюбу так і зараз допомогу сину не надає. За час шлюбу відповідач підробляв неофіційно, середньомісячний дохід якого складав від 1000 до 2000 грн. Сама вона працевлаштована, проте коштів які вона отримує недостатньо для утримання сина. Вважає, що кошти які просить стягнути з відповідача на утримання сина є незначні, проте це хоч яка-небудь допомога. Представник позивачки вважає що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконує обов'язків по утриманню сина. Та обставина, що відповідач працевлаштувався після звернення позивачки до суду з даним позовом не може слугувати підставою стягнення з нього аліментів у частці від його заробітної плати. Виходячи з обов'язку утримання дитини обома батьками, то вважає, що саме сума яка дорівнює половині мінімальній заробітній платі буде відповідати принципу справедливості щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Відповідач проти задоволення позовних вимог позивачки заперечував та у своєму поясненні послався на те, що з 15 грудня цього року офіційно працевлаштований, у зв'язку із чим вважає що з нього повинно стягувати аліменти у частці від з його заробітної плати, а саме у ?. Так як раніше був не працевлаштований, то надати будь-яку допомогу синові не мав можливості. Через розлучення із позивачкою здебільшого проживає у його рідних, іноді навідує матір яка є особою похилого віку, якій також надає допомогу по господарству. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі до 08 грудня 2015 року (а.с. 25). Від спільного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Походження дитини від відповідача підтверджується даними про батьківство, які внесені в установленому порядку в актовому записі про народження останніх (зворот а.с. 4). Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вищенаведені норми законодавства зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов'язком, а не правом батьків. Незадовільний матеріальний стан батьків має враховуватися судом при визначені розміру аліментів, однак це не звільняє особу від сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що малолітній їх син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Отже, ураховуючи, що відповідач проживає окремо від своєї дитини, а обов'язки по її утриманню добровільно не виконує, то з нього повинно бути стягнуто аліменти на її утримання на користь позивачки. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки Чернівецького заводу медичних виробів від 09 грудня 2015 року [PERSON], тобто позивачка працює сторожем та отримує заробітну плату розмір якої за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року включно склав 23210,59 грн. (ас.21) Відповідач, [PERSON] з 16 грудня 2015 року працює за трудовим договором у приватного підприємця [PERSON] при цьому розмір його заробітної плати становить 1380 грн. (ас.23) За вищенаведених обставин, враховуючи зокрема працевлаштованість відповідача, виходячи з припису статей 180, 181 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, при цьому спосіб утримання дитини слід визначити у частці від заробітку відповідача. Водночас, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, його спроможність до сплати аліментів, вік дитини та пов'язані із цим коштів необхідних на її утримання та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: partial