Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача в його користь витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 26964,75 грн. та 3378,00 грн. судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що з вини відповідача, 12.01.2014 року була скоєна ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Шевроле Авео», н.з. ВС 9451 ВО, який на момент ДТП належав [PERSON], вартість завданого матеріального збитку становить 26054,75 грн. Зазначає, що відповідач заподіяну шкоду власнику пошкодженого автомобіля не відшкодував, оскільки на час скоєння ДТП не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте така шкода 14.03.2014 року, була відшкодована позивачем у розмірі 26054,75 грн., внаслідок чого у нього виникло право регресної вимоги до відповідача. 13.03.2014 року МТСБУ звернулося до відповідача листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат для встановлення розміру збитку та збору документів у сумі 910,00 грн., проте на даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, просив у позовній заяві розглядати справу у його відсутності, вказував про те, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає, просить суд такі задовольнити однак, з врахуванням його важкого майнового стану просив розстрочити суму стягнення. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2014 року о 10 год. 30 хв. в м. Львові, по вул. Кульпарківській, 72, з вини [PERSON], який керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», н.з. Н 16-25 0Н, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Шевроле Авео», н.з. ВС 9451 ВО, що підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2014 року. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №58 від 24.01.2014 року, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, «Шевроле Авео», н.з. ВС 9451 ВО становить 26054,75 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП особисто не була відшкодована потерпілій особі, оскільки на дату її скоєння відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 41.1.«а» ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. 20.02.2014 року [PERSON], як власник автомобіля «Шевроле Авео», н.з. ВС 9451 ВО, якому було заподіяно шкоду, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0078451 терміном дії з 19.02.2013 року до 18.02.2014 року. У вказаній заяві [PERSON] просить здійснити регламенту виплату для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СПД-ФО «[PERSON]І.». У зв'язку з настанням зазначеної події, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 26054,75 грн., що стверджується платіжним дорученням № 5683 від 14.03.2014 року. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.38.2.1, п.38.2 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. 13.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з листом № 3/1-05/7714 про компенсацію в добровільному порядку, понесених витрат, у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, однак на час розгляду справи такі витрати в добровільному порядку відповідачем не компенсовані. На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що МТСБУ відповідно до закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, що спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, те, що відповідач в добровільному порядку не повертає сплачені позивачем кошти, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги в цій частині підставні та підлягають задоволенню. Однак позивачем не доведено факту витрат, понесених для встановлення розміру збитку та збору документів у розмірі 910,00 грн. Наявна у справі копія платіжного доручення № 5700 від 23.10.2013 року на суму 910,00 грн. з призначенням платежу: за послуги аварійних комісарів згідно рахунку № 8095 від 27.02.2014 р. не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки у такій відсутні дані щодо понесення витрат саме при проведенні регламентної виплати на користь СПД-ФО «[PERSON]І.», в результаті пошкодження автомобіля «Шевроле Авео», н.з. ВС 9451 ВО. А тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів в сумі 26054,75 грн. Із додаткової угоди №142 до Контракту про надання правової допомоги №80 від 19.12.2012 року укладеної між МТСБУ та ТзОВ «ВМ» вбачається, що за ведення справи за позовом до [PERSON] виконавцю, тобто ТзОВ «ВМ», передбачено винагороду в розмірі 2\~000,00 грн., оплата якої здійснюється замовником, тобто МТСБУ, шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця протягом пяти банківських днів з моменту підписання зазначеними сторонами Акту про виконані роботи по кожній справі окремо. Відтак, вимога про стягнення з відповідача в користь позивача вказаного розміру судових витрат у розмірі 2\~000,00 грн. задоволеною бути не може, так як позивачем не доведено факт підписання зазначеного вище Акту про виконані роботи та не представлено доказів про перерахунок виконавцю зазначених коштів за ведення у суді справи за позовом, який розглядається. Щодо клопотання позивача про розстрочення суми стягнення суд виходив із того, що заявник не надав доказів, які підтверджували б винятковість причин неможливості сплати коштів за цим рішенням суду. При цьому відповідач не позбавлений можливості після прийняття рішення у даній справі та за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, звернутися в Пустомитівський районний суд Львівської області в порядку 373 ЦПК України, з заявою про розстрочку, відстрочку або зміну способу виконання рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн., який у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК підлягає стягненню з відповідач у користь позивача.

Outcome: partial