Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона проживала спільно однією сім'єю з відповідачем. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, та аліменти на її утримання до досягнення дитиною шести років у розмірі 500 грн. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є докази. Суду надав письмові заперечення в яких зазначив, що він не зобов'язаний утримувати жінку, з якою не перебуває у шлюбі. Також вказане у позовній заяві, а саме, що він не підтримує свого сина матеріально та не приймає участі в його вихованні, не відповідає дійсності, оскільки він щомісячно надавав матеріальну підтримку сину, приймав участь у його вихованні. В частині стягнення аліментів на утриманні позивачки в твердій сумі та в такому розмірі заперечує, оскільки позивачка відповідно до ч.5 ст.. 75 СК права на утримання не має, бо вона негідно поводилася у шлюбних відносинах. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мешкали однією сім'єю, що не заперечується відповідачем по справі. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.11.2012 року (а.с.15). Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно зі ст.. 182 СК України, суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати: стан здоров'я і матеріальне становище дитини; стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, які мають суттєве значення. Як вбачається з довідки № 5140 від 02.12.2014 року УПСЗН ЗМР по Хортицькому району, [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 775 грн. і допомогу по догляду за дитиною до 3-річного віку у розмірі 130 грн., всього 905 грн. ( а.с.29). Відповідач, всупереч вимогам ст.. 182 СК України, 10, 60 ЦПК України, не надав суду жодного доказу щодо його матеріального становища, стану здоров'я. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достойний для її фізичного, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, оскільки доказів надання такої допомоги, [PERSON] суду не надав, а його письмові пояснення, що він надає допомогу на утримання дитини нічим не підтверджені, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини, підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. У позовній заяві позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку, але жодного доказу, що вона має право, відповідно до ст.. 84 СК України на отримання аліментів до 6-ти річного віку дитини, суду не надала, тому, суд вважає, що на утримання позивачки з відповідача необхідно стягнути аліменти, але у сумі 300 грн. і до досягнення дитиною віку трьох років, задовольнивши позовні вимоги позивачки у цій частині частково. В іншої частині позовних вимог варто відмовити. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: partial