Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 11.03.2015року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки площами 0,72272 та 0,93854 га, що розташовані на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Стверджує, що за життя [PERSON] заповіту не складав. Вона (позивачка), як спадкоємець за законом першої черги спадкування, бажає прийняти спадщину після смерті батька, однак у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, як стверджує, з поважних на те причин, оскільки з 2015року самостійно доглядає за онуками у звязку із тим, що їхня мати (невістка позивачки) залишила їх та виїхала до Росії, дітьми не цікавиться. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В підготовче засідання позивачка не зявилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], у підготовче судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що 11.03.2015року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачки). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 0,93854 га, що розташована на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №058282 від 11.05.2004року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлого [PERSON] (позивачка у справі), яка бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк вона не звернулася вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] (мати позивачки) померла 18.08.2011року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ №244360. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1296 від 20.11.2017року, спадкодавець [PERSON] на час смерті був зареєстрований та постійно проживав в [INFO]. Проживав один. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50837742 від 07.02.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачки, немає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та позивачкою [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №058282 від 11.05.2004року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки [PERSON] та вбачається із матеріалів справи, позивачка у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 11.03.2015року, оскільки з 2014року по даний час здійснює постійний догляд за своїми онуками [PERSON], 16.03.2014року народження, та [PERSON]-Л.І., 28.08.2015року народження, у звязку із тим, що їхня мати [PERSON], часто залишала дітей на тривалий час, не брала участі у їх вихованні та догляді, на даний час разом з ними не проживає та виїхала до Росії. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON]-Л.І., довідкою, виданою виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №1147 від 30.11.2017року, актом комісії Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №37 від 23.11.2017року про встановлення постійного догляду [PERSON] за внуками [PERSON] та [PERSON]-Л.І. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки [PERSON] щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки і визначення їй додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved