overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 24.10.2013 року, з яким мають дитину [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2016 року та спільне господарство не ведеться. Позивачка вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 жовтня 2013 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 2886 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 24.11.2010 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим, а тому збереження шлюбу є недоречним, а надання строку для примирення недоцільним. З відповідачем проживають окремо, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між ними припинені близько рік тому. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 24 листопада 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 1558. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 25.11.2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте, згодом між ними поступово почали виникати сварки, свідком яких нерідко була їхня дитини, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло позивачці душевні страждання та негативні емоції. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, на побудову сімейних цінностей, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Шлюбні відносини між ними було припинено наприкінці 2009 року та з того самого часу вони проживають окремо. Спільного господарства між ними не ведеться, кожен з них живе своїм життям, має особисті незалежні один від одного плани на майбутнє, між ними втрачені абсолютно всі зв'язки, а тому шлюб носить лише формальний характер. Позивачка переконана, що сенсу подальшого підтримання сімейних відносин не має, примирення неможливе, недоцільне та буде суперечити їхнім інтересам. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 25 листопада 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 2438 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 26.02.2013 року, з яким мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що сімейні відносини з відповідачем погіршувалися на протязі тривалого проміжку часу через відсутність згоди щодо ведення спільного господарства, різних поглядів на життя та типів характерів, що врешті решт призвело до повного припинення шлюбних відносин, втрати взаєморозуміння між ними. Позивачка також вказує, що подальше сімейне життя та примирення між ними неможливе. З вересня 2016 року вони проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть та спільним побутом не пов'язані. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, в заяві позивачка вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 26 лютого 2013 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 221 (а.с. 4). Позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 26.10.2007 року з яким мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що з жовтня 2014 року вона не витримала постійних сварок зі сторони відповідача та попросила залишити їх з сином. Позивачка вказує, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних віносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємоповаги. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено та за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову. Строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 26 жовтня 2007 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис № 2336 (а.с. 6). Позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.05.2006 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку із чим в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивачка зазначає, що можливості зберегти сім'ю не має, спільного господарства вони не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просили не надавати та ухвалити рішення у їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 27 травня 2006 року, який зареєстрований Сахнівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 2 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 28.04.2010 року. Позивачка зазначає, що вони не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку із чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні сімейні відносини з відповідачем припинилися у жовтні 2013 року. Враховуючи зазначене, позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе та просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд про визнання позову, строк для примирення просив не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 28 квітня 2010 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 564 (а.с. 11). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві про розірвання шлюбу позивачка також просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 28.05.2004 року, з яким мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що розірвати шлюб вони змушені тому, що їхнє спільне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та взаємоповаги і тому подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Позивачка також вказує, що вона розірвала з відповідачем всі економічні і сімейні стосунки, спільне господарство вони не ведуть та разом не проживають, сім'я розпалася остаточно і примирення не можливе. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; відповідач повідомив суд про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 травня 2004 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 453 (а.с. 4). Позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 28.09.1991 року. Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, права та обов'язки чоловіка в шлюбі. Шлюбні відносини між ними припинилися з 30.05.2014 року; спільного господарства вони не ведуть. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 28 вересня 1991 року, який зареєстрований Палацом одруження «Дарницький», про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 2241 (а.с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 29.04.1999 року, з яким мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивачка вказує на те, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; відповідач повідомив суд про визнання позову; строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 квітня 1999 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 433 (а.с. 3). Позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved