Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, до відповідачки про усунення перешкод у користуванні допоміжним підвальним приміщенням посилаючись на те, що вона на підставі договору дарування від 29.01.2014 року є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 37,6 кв.м., в тому числі житловою площею 20,3 кв.м. В підвальному приміщенні будинку знаходиться допоміжне приміщення-підвал, яким до неї користувалась попередній власник квартири [PERSON] Після вселення в дану квартиру, там стала проживати її родичка [PERSON] В підвальному приміщенні нею був зроблений ремонт та занесені речі, які належали [PERSON] Відповідачка [PERSON] проживає в квартирі № 14 в тому ж будинку та користується своїм допоміжним підвальним приміщенням. В 2015 році, коли вона та третя особа [PERSON] поїхали в гості в м. Сторожинець Чернівецької області, відповідачка самовільно без її згоди, зірвала навісний замок на дверях її допоміжного підвального приміщення та поставила свій замок, чим позбавила її можливості користування допоміжним підвальним приміщенням. Відповідачка мирним шляхом владнати конфлікт не хоче, через що між ними постійно виникають конфліктні ситуації з приводу користуванням допоміжним підвальним приміщенням. Таким чином відповідачка, своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування допоміжним приміщенням-підвалом. А тому просила зобовязати відповідачку [PERSON] усунути будь-які перешкоди в користуванні спільною власністю допоміжним підвальним приміщенням, позначеному в архітектурному плані будинку № 7 по вул. Київській м. Чернівці літ. «В» підвал літ. «А», а саме: підвальним приміщенням № 5 площею 2,30 кв.м. шляхом зняття навісного замка на вхідних дверях підвального приміщення та вивезення з нього речей, які належать відповідачці [PERSON], а також стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати. Представник позивачки [PERSON], яка є третьою особою на стороні позивача, в судовому засіданні позов підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в запереченнях на позов, а також просив стягнути з позивачки на користь відповідачки сплачені витрати за надану правову допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, покази свідка, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном незалежно від розміру належної їй частки. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищенаведене дає підстави для висновку про те, що у випадку будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Судом в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 29.01.2014 року (а.с.6) є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 37,6 кв.м., в тому числі житловою площею 20,3 кв.м. В даній квартирі зареєстрована третя особа [PERSON], що підтверджується довідкою КЖРЕП-6 від 17.12.2015 року (а.с.12). В будинку № 7 по вулиці Київській м. Чернівці знаходяться допоміжні приміщення, якими користуються співвласники будинку, що підтверджується фотографіями (а.с.68-69) та викопіюванням з по поверхового плану підвальних приміщень ( а.с. 81 ). В спірному допоміжному приміщенні - підвалі наявні двері та є вікно, яке виходить на вулицю Київську в м. Чернівці. Судом під час виїзного судового засідання було встановлено, що в тому місці, де як стверджує позивачка знаходиться її підвал, згідно з викопіюванням з по поверхового плану допоміжних приміщень даного будинку (а.с.81) має бути прохід до стіни будинку без дверей з великим вікном, а на момент огляду там знаходились стіна, двері з навісним замкам, тобто дане допоміжне приміщення переобладнано самочинно без відповідних дозволів. Отже позивач просить зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, якого юридично не існує навколо є багато підвалів з нумерацією римськими цифрами, але на спірному приміщенні такої цифри немає, крім того цегляна стіна, яка відгороджує це приміщення від проходу в підвальних приміщеннях встановлена самовільно невідомо ким і невідомо коли. А тому суд вважає, що самовільно обладнане і у встановленому законом порядку не узаконене приміщення підвалу, яке позивач вважає своїм, не можу бути предметом спору. Крім того в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він один раз був у підвалі, який належав попередній власниці квартири, де в даний час проживає [PERSON], коли перевозив речі, але це приміщення було без вікна. Але ці покази спростовують покази представника позивача, яка пояснила, що попередня власниця її квартири показала саме на спірний підвал з вікном, як на такий, що користувалась вона. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні допоміжним підвальним приміщенням є безпідставними і задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки і понесені судові витрати по сплаті судового збору. Як вбачається з додатку № 1 до угоди від 22.06.2016 року, розрахунку № 1, звіту виконаних робіт від 22.06.2016 року та квитанції № 5/2016 від 22.06.2016 року (а.с.59-62) відповідачка сплатила своєму представнику адвокату [PERSON] суму 2436 грн. за 5 годин роботи, з яких 1,5 години представник вивчав матеріали справи, а 3,5 години складав заперечення. Витрати на правову допомогу регламентуються ст.ст.84, 88 ЦПК України та Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Цим Законом передбачено гранично максимальні розміри компенсації витрат на правову допомогу, які можуть бути зменшені судом, виходячи із засад розумності, справедливості та їх спів розмірності. Враховуючи вищенаведене та обєм наданої правової допомоги, суд вважає, що з позивачки на користь відповідачки належить стягнути витрати за надану правову допомогу в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved