Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В позовній заяві позивачка вказала, що 25 квітня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають. Дитина проживає з нею, перебуває виключно на її утримані. В свою чергу, вона перебуває вдома по догляду за дитиною, відповідно не працює, отримує державну допомогу при народженні дитини, фактично разом з дитиною перебуває значною мірою на утриманні своїх батьків. Вона та її малолітній син потребують матеріальної допомоги. Протягом вказаного часу [PERSON] в добровільному порядку не надає їй допомогу. Відповідач працездатний, не є інвалідом, не має нікого на своєму утриманні, може надавати матеріальну допомогу, сплачувати аліменти. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні вказав, що дійсно сторони мають спільну дитину, яка проживає разом з позивачем, відповідач заперечує, що не надавав допомогу позивачу на утримання дитини, крім того відповідач працевлаштований та з відповідача стягнуті аліменти на утримання спільної дитини сторін, інших утриманців відповідач не має. Крім того відповідач має невиконані кредитні зобовязання та має щомісяця сплачувати по 580 грн. на погашення кредитної заборгованості, вважає, що вік дитини дозволяє позивачу працевлаштуватись та отримувати власний дохід. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження [PERSON], довідку про отримання допомоги № 603 від 03.05.2018року, акт про встановлення факту проживання від 16.05.2018 року, розрахунковий листок [PERSON] за червень 2018 року, кредитний договір №27/17-007), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони уклали шлюб 25.04.2015 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони не досягли згоди щодо участі чоловіка в утриманні дружини, з якою проживає малолітня дитина. Відповідач працевлаштований має стабільний заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Зазначені правовідносини врегульовані ст. 84 Сімейного Кодексу України, із змісту якої слідує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, дружина, з якою проживає дитина, має право на одержання утримання та матеріальної підтримки з боку чоловіка. При цьому, очевидно, що відповідач таку допомогу може надавати, оскільки працевлаштований та має стабільний заробіток. Зазначене є підставою для задоволення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Згідно з наданими відповідачем відомостями про нарахований йому в червні 2018 року дохід в сумі 9422,40 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 1841 гривню. Аналіз змісту ст. 84 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку, що в даній нормі йде мова не про допомогу в сенсі додаткового джерела доходу для дружини, а саме про утримання, тобто надання грошових коштів, які б в достатній мірі забезпечили дружину джерелами для існування, а таким достатнім рівнем відповідно до процитованої вище ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є саме прожитковий мінімум. Очевидно, що незабезпечення чоловіком дружини, з якою проживає дитина, матеріальним утриманням хоча б на рівні визначеного законом прожиткового мінімуму (з врахуванням того, що інших доходів для свого утримання дружина взагалі не має) не може вважатись належною реалізацією передбаченого ст. 84 Сімейного Кодексу України права на утримання, тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що такий розмір має забезпечувати відповідний прожитковий мінімум. Позивач запропонувала стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача. При цьому, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, яка працює, має також надавати допомогу на утримання спільної дитини сторін. За такого, з врахуванням вказаного вище доходу відповідача в червні 2018 року (9422,40 грн.) та з врахуванням всіх описаних вище обставин, які на думку суду мають бути взяті до уваги, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх доходів відповідача (що в середньому становить 1884 грн.) буде максимально відповідати всім окресленим вище принципам розрахунку, оскільки, по-перше, має забезпечити позивачу отримання від батька дитини матеріального утримання на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, по-друге, забезпечить можливість відповідачу утримувати себе та належно виконувати свої обовязки по утриманню власної дитини. Зазначене є підставою для задоволення позову. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі\~викладеного ст.\~84\~Сімейного кодексу\~України та ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

Outcome: approved