Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: - розірвати спадковий договір, укладений 03.03.2009р. між нею та відповідачкою та посвідчений державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В. за реєстровим №2-625, - зняти заборону на відчуження на квартиру [ADDRESS], накладену державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В. у зв'язку з посвідченням вказаного спадкового договору. Позов обґрунтовано тим, що 03.03.2009р. між позивачкою та відповідачкою було укладено вищевказаний спадковий договір, за умовами якого відповідачка зобов'язалася виконувати розпорядження позивачки, обумовлені цим договором, та в разі смерті позивачки набуває право власності на вищевказану квартиру, що належить позивачці. Але в порушення умов за спірним договором відповідачка не виконує взятих на себе зобов'язань, і лише після того, як позивачка висловила їй свій намір розірвати договір, стала іноді відвідувати позивачку. Коли у 2011 році позивачка потребувала фізичної допомоги у зв'язку з отриманими переламами кінцівок, відповідачка проігнорувала її прохання про допомогу. Крім того, відповідачка не допомагає позивачці у сплаті комунальних послуг, ремонті квартири, забезпеченні продуктами харчування та ліками. Тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання спадкового договору. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов та підтвердила фактичні обставини, які в ньому викладені. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, не з'явилася в судове засідання, будь-яких заяв про причини своєї неявки до суду не подавала. Представник третьої особи, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. За таких обставин, за згоди позивачки, суд розглядає справу у заочному порядку згідно з вимогами ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка, [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою, ветераном праці та інвалідом другої групи по зору безстроково. Ці обставини підтверджуються копіями посвідчення серії [NUMBER], виданого 01.08.2001р.Червонозаводським РУ ПФУ м.Харкова, посвідчення серії [NUMBER], виданого 09.11.2001р. УПтаСЗН Червонозаводської районної ради м.Харкова, та довідки МСЕК №007704 від 29.05.2003р. (а.с.6,7). Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.09.2008р. реєстраційний №9-08-303069-Ц2, виданого відділом приватизації Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.8, 9). Згідно з довідкою №2059, виданою 14.10.2014р. дільницею №59 КП «Жилкомсервіс», позивачка проживає у даній квартирі сама (а.с.16). Як вбачається з копій квитанцій, витрати по сплаті за комунальні послуги по вищевказаній квартирі несе позивачка (а.с.30-52). 03.03.2009р. між позивачкою та відповідачкою було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Заікіною Л.В. за реєстровим №2-625 (а.с.14-15). За умовами цього договору відповідачка (як набувач) зобов'язується виконувати розпорядження позивачки (як відчужувача), передбачені цим договором, і в разі смерті позивачки набуває право власності на її майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Так, згідно з п.8 договору відповідачка зобов'язалася виконувати наступні розпорядження позивачки: - забезпечувати позивачку продуктами харчування за свої кошти, - сплачувати комунальні послуги за квартиру, за домовленості сторін, - при необхідності здійснювати ремонт квартири за кошти, за домовленості сторін, - забезпечувати позивачку згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами за кошти, за домовленості сторін, - підтримувати необхідні умови для відпочинку, - у разі смерті позивачки поховати її за християнськими звичаями та встановити надгробок на могилі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є соціальним працівником територіального центру Червонозаводського району м.Харкова та знає позивачку саме у зв'язку зі своєю роботою, оскільки на протязі чотирьох останніх років вона двічі на тиждень відвідує позивачку, приносить їй продукти харчування, ліки, на які позивачка надає їй кошти. Свідок не бачила, щоб позивачку ще хтось відвідував. Так, довідкою №1773, виданою 16.10.2014р. Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Червонозаводського району м.Харкова Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, підтверджується, що позивачка перебуває на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги на дому вказаного територіального центру з 21.07.2003р. по теперішній час (а.с.28). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою позивачки вже шість років, буває у неї вдома. За останні чотири роки свідок бачила відповідачку вдома у позивачки три рази. Останній раз це відбувалося у жовтні 2014 року, коли відповідачка принесла позивачці продукти, які та не замовляла. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є колишнім співробітником позивачки. Коли у позивачки сталося залиття сусідів, він допомагав їй робити ремонт. Він бачив, як відповідачка приходила до позивачки в цей період, і та висловлювала відповідачці свої претензії з приводу того, що остання проігнорувала її прохання допомогти, коли вона залила сусідів. Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу). Договір є однією з підстав виникнення зобов'язання, тобто правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (п.1 ч.2 ст.11 та ч.1 ст.509 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У статті 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, одним з видів договору є спадковий договір, за умовами якого одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (ст.1302 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обов'язковості виконання договору його сторонами. За загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 статті 653 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Таким чином, проаналізувавши встановлені під час розгляду справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивачка посилалася в обґрунтування своєї позовної вимоги про розірвання спадкового договору, а саме - невиконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань за спадковим договором. Що стосується позовної вимоги про зняття заборони відчуження квартири, яка є об'єктом спадкового договору, то це не входить до компетенції суду. Зняття заборони відчуження на квартиру здійснюється нотаріусом за правилами статті 74 Закону України «Про нотаріат» на підставі рішення суду про розірвання спадкового договору. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial