Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач КВЖРЕП №1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 4018, 65 гривень боргу за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. В судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги, просить стягнути борг в сумі 4454,97 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка не сплачує кошти за надані послуги, внаслідок чого створилася заборгованість у вказаній сумі. [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить скасувати нарахований борг в сумі 4018 гривень 65 копійок як безпідставно нарахований. Свої зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що ніяких договорів вона з позивачем не укладала, в квартирі фактично не проживає, послуг ніяких не отримує. Своїми діями по нарахуванню боргу позивач порушує Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про захист прав споживачів». Крім того, вважає вимоги позивача подані з порушенням строку позовної давності. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги частково за первісним позовом та відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються спеціальними нормами, а саме : Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року. Згідно з п.5ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків ( назва Правил в редакції Постанови КМ №5 (5-2009-п) від 14.01.2009) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки,встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішень Коростенської міської ради на ВЖРЕП №1 покладений обов'язок надання комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкових територій по [ADDRESS]. Вартість зазначених послуг визначена рішенням виконкому Коростенської міської ради від 22.05.2013 року №194. Договір між сторонами про надання комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території не укладено. Доводи представника відповідача за первісним позовом про відсутність зобов'язальних правовідносин між сторонами , оскільки вона не укладала договору з КВЖРЕП №1 про надання послуг є такими, що не заслуговують на увагу, так як сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. За правилами ч.1ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки . Як вбачається із матеріалів справи ВЖРЕП №1 надавало відповідачу послуги по прибиранню прибудинкової території, сходових клітин тощо, вивезенню твердих побутових відходів, а [PERSON] у передбачений законодавством спосіб від їх отримання не відмовилася, зі скаргами про ненадання або неякісне надання таких послуг не зверталася. Вказані обставини вказують на існування між сторонами цивільно-правових прав та обов'язків. Крім того, відповідно до ст.ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право, в тому числі і споживача. Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, визначений також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ВЖРЕП №1 1902 гривні 90 копійок заборгованості за отримані послуги. Як видно із матеріалів цивільної справи стягнено суму боргу за період із серпня 2006 року по серпень 2009 року. Згідно виконавчого листа суму боргу стягували з пенсії відповідачки ще й в 2014 році. Разом з тим, судом встановлено, що заборгованість в сумі 4454,97 гривень виникла за період з 2008 року. Станом на червень 2011 року заборгованість в сумі 2433,15 гривень (сальдо) не може бути стягнута судом. Відповідно до вимог ст.267ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки представником відповідачки за первісним позовом подано заяву про застосування строків позовної давності, то суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Таким чином, стягненню підлягають 4454,97 гривень - 2433,15 гривень =2021,82 гривні. Суд також вважає безпідставними доводи представника позивача щодо проживання відповідачки [PERSON] за іншою адресою і у іншому населеному пункті, у зв'язку з чим фактично послугами вона не користувалась. У передбачений законодавством спосіб від отримання послуг за утримання будинку та прибудинкової території вона не відмовлялась. Суд не приймає до уваги твердження представника позивача за зустрічним позовом щодо відсутності актів виконаних робіт. На підприємствах міста різних форм власності, в тому числі і комунальних , що надають послуги з утримання будинків, спору та прибудинкової території встановлено ліцензовану програму відповідно до якої ведеться по будинковий облік фактичних витрат по кожному будинку окремо. Побудинковий облік на підприємстві ведеться на підставі п.2 загальної частини Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Судові витрати суд покладає на позивача, оскільки відповідачка [PERSON] є інвалідом 1 групи і звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial