Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про розподіл майна, набутого під час шлюбу, посилаючись на те, що позивачка з відповідачем з 15 січня 1983 року по 22 грудня 2015 року перебували у шлюбі, який рішенням суду від 12 листопада 2015 року розірвано. За час перебування в шлюбі позивачкою та відповідачем було набуто спільне майно, а саме квартира № 43, розташована в буд. № 4 по вул.Добровольського м.Арциз Одеської області на підставі договору обміну, посвідченого 25 вересня 2000 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори, реєстровий № 6056, згідно якого квартира була обміняна на належну відповідачу частку житлового будинку з господарськими спорудами, яка належала відповідачу згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21 вересня 2000 року. Посилаючись на те, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та частки позивачки та відповідача на зазначену квартиру є рівними, позивачка просила суд визнати за позивачкою та відповідачем право власності по 1/2 частки вказаної квартири. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, але представник позивачки надав до суду письмову заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, справу просив розглянути у його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Враховуючи, що спірне майно було придбано сторонами у зареєстрованому шлюбі під час дії Кодексу про шлюб та сімю України (далі за текстом - КпШС України), положення якого діяли до 01.01.2004р. та права і обов'язки щодо спірного майна виникають в момент його придбання, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, пов'язані з розподілом майна подружжя, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід застосовувати положення КпШС України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12 листопада 2015 року між сторонами 15 січня 1983 року був зареєстрований шлюб, який розірвано зазначеним рішенням суду (а.с. 5). Згідно договору обміну від 25 вересня 2000 року,[PERSON], відповідач по справі, придбав у власність квартиру № 43, розташовану у будинку № 4 по вул.Добровольського, м.Арциз Одеської області (а.с. 6). В подальшому 13 жовтня 2014 року за [PERSON], відповідачем по справі, зареєстровано право власності на спірну квартиру, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії № 5047210 від 13.10.2004р. (а.с. 7). Відповідно до ст. 128 ЦК України (1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із ч. 1 Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, до цього часу був чинним КпШС України. Оскільки відповідачем придбано спірну квартиру 25 вересня 2000 року, тобто до 01 січня 2004 року, то із зазначеної дати у [PERSON] виникло право власності на це майно, отже права і обов'язки щодо спірного майна виникають в момент його придбання, тому правові норми які підлягають застосуванню до цих відносин є норми діючого на той час КпШС України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.\~\~ Згідно з ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що під час зареєстрованого шлюбу, між [PERSON] та [PERSON], відповідачем по справі, 25 вересня 2000 року був укладений договір обміну, посвідчений нотаріусом, відповідно до якого останній набув у власність кв. № 43, розташовану в буд. № 4, по вул.Добровольського, м.Арциз Одеської області і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Сторони зареєстрували в спірній квартирі місце свого проживання, що підтверджується копією паспорта громадянина України позивачки та довідкою Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області (а.с. 3-4, 21). Враховуючи, що спірна квартира була придбана подружжям за час шлюбу, суд прийшов до висновку, що вона є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та вважає за можливе здійснити розподіл кв. № 43, розташованої в буд. № 4, по вул.Добровольського, м.Арциз Одеської області у рівних частинах між позивачем та відповідачем у справі. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивачки щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки її позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 128 ЦК України (1963 року), ст. 22 КпШС України, ст. 16 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved