Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з своїм вищезгаданим позовом. Зазначила, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісяця, а також кошти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця і до досягнення дитиною 3-х років. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. За поясненнями позивача за позовом, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини є обґрунтованими та законними. Крім того, згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що і позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання позивача також є обґрунтованими та законними, зважаючи на те, що у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача немає змоги надавати допомогу матері своєї дитини, яка доглядає за останньою. Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача кошти на її утримання у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що відповідач не має регулярного прибутку, а тому аліменти слід стягнути відповідно до положень статті 184 СК України. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоровя сторін та їх дитини і вважає за необхідне позов задовольнити повністю, зважаючи на рівний обовязок батьків щодо їх участі у утриманні дитини та на встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму. На підставі викладеного,

Outcome: approved