Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із відповідним позовом до відповідачки, в обґрунтування якого зазначила, що 03 жовтня 2013 року вона передала [PERSON] 1000 доларів США в рахунок продажу домобудівництва [ADDRESS]. 30 березня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу домобудівництва [ADDRESS], відповідно до фотокопії розписки від 15.04.2014 року /а. с. 4/, у відповідності до якої відповідачкою вказано, що вона отримала кошти за домобудівництво у розмірі 80000,00 грн., однак договір купівлі - продажу будинку не був укладений у належній нотаріальній формі, у зв'язку з тим, що документи на домобудівництво не були повністю підготовлені для їх оформлення. Позивачка декілька раз зверталася до відповідачки з пропозицією виконати свої зобов'язання перед нею по переоформленню права власності вищевказаного будинку, однак відповідачка відмовляється від оформлення угоди, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості володіти, користуватися належним їм майном у повному обсязі, внаслідок чого [PERSON] вимушена була звернутися до суду. Тому позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домобудівництва [ADDRESS], укладений між нею та відповідачкою та визнати за нею право власності на вищевказане домобудівництво. У судове засідання позивачка - [PERSON] не з'явилася та до початку розгляду справи від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити та провести розгляд справи за її відсутністю /а. с. 19/. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні присутньою не була та до початку розгляду справи від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона в процесі розгляду справи в суді визнала заявлені вимоги [PERSON] у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить провести розгляд справи за її відсутністю /а. с. 20/. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2013 року [PERSON] передала [PERSON] 1000 доларів США в рахунок продажу домобудівництва [ADDRESS]. Судом встановлено, що 30 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу домобудівництва [ADDRESS], відповідно до фотокопії розписки від 15 квітня 2014 року /а. с. 4/, у відповідності до якої відповідачкою вказано, що вона отримала у [PERSON] кошти за домобудівництво у розмірі 80000,00 грн.. Однак договір купівлі-продажу будинку не був укладений у належній нотаріальній формі, у зв'язку з тим, що документи на домобудівництво не були повністю підготовлені для їх оформлення. Позивачка декілька раз зверталася до відповідачки з пропозицією виконати свої зобов'язання перед нею по переоформленню права власності вищевказаного будинку, однак відповідачка відмовляється від оформлення угоди. Сторони відобразили і закріпили свої наміри щодо купівлі - продажу спірного нерухомого майна у простій письмовій формі у вигляді відповідної розписки. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, якій підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З'ясувавши матеріали справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] та визнати дійсним договір купівлі - продажу домобудівництва [ADDRESS], укладений між нею та відповідачкою та визнати за нею право власності на вищевказане домобудівництво. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved