Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбу з 06 грудня 2013 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], яктй народився 17.01.2014 року. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, а самій важко належним чином без додаткової допомоги утримувати дитину, тим більше, що сама ніде не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною і потребує також матеріальної допомоги, а тому просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі: 700 грн. на своє утримання , та на утримання неповнолітньої сина в в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно В судове засідання позивачка не з»явилась, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. В судове засідання відповідач не з»явивсь, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує, щодо їх задовільнити. Суд, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволеня з таких підстав. Відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП №107650 виданого 06 грудня 2013 року Немиринецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, сторони перебуваютьу зареєстрованому шлюбі з 06.12.2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ТП № 204584 від 05 лютого 2014 року виданого Немиринецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO] є позивачка та відповідач. Оскільки відповідач заперечень щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суду не надав, суд задовільняє позовні вимоги щодо стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини в частці в твердій грошовій сумі переконавшись, що відповідач не тільки може, але і зобовязаний виконувати свої батьківські обовязки по утриманню неповнолітнього сина, а саме: сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки є молодою працездатною людиною, не являється інвалідом, інших боргових зобов»язань не має, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, за станом здоров»я може працювати і платити аліменти, а не перекладати цей тягар на державу. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання від чоловіка-батька дитини має дружина, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років. Вказане право вона має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю. Оскільки відповідач є працездатного віку, тому суд вважає цю обставину такою, яка дає підстави вважати, що він має змогу утримувати свою дружину до досягнення їхньою дитиною 3-х річного віку. Разом з тим, суд розяснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved