Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона знаходилася із відповідачем у шлюбі із 28.04.2001р. по 20.02.2014р., коли він був розірваний. В період шлюбу від відповідача 16.08.2001р. і 27.06.2009р. народила відповідно Катерину і Єгора. За рішенням Зарічного районного суду м. Сум від 09.10.2013р. з нього були стягнуті аліменти на утримання дітей в сумі 700 грн. щомісячно. А рішенням Конотопського міськрайонного суду від 17.03.2014р, яке було змінено рішенням апеляційної інстанції 23.04.2014р. розмір аліментів зменшено до 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.04.2014р. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 09.12.2014р. із відповідача стягнуто на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на її користь, починаючи з дня винесення рішення і до повноліття дітей. Виконавчі листи за попередніми рішеннями судів відізвані. Однак відповідач починаючи з 2014р. має систематичну заборгованість по сплаті аліментів із-за чого відповідачу тимчасово обмежено право виїзду за межі України, а ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 09.04.2015р. за несплату аліментів відповідач оголошений у розшук. Позивачка посилається на ст. 196 ч.1 СК України і просить стягнути із відповідача неустойку (пеню) за прострочення аліментів за період з квітня 2014р. по липень 2016р. в сумі 104674,50 грн. за заборгованість по сплаті аліментів на суму 23315,17 грн. Представник позивача за дорученням [PERSON] вимоги позову і його обґрунтування підтримав, додатково пояснив, що у відповідача від іншої жінки 06.06.2014р. народився син і відповідач за його даними працює на території Російської Федерації незважаючи на те, що за рішенням суду йому заборонено виїздити за межі України до погашення боргу. Представник 3-ї особи без самостійних вимог [PERSON] пояснила суду, що у їхньому відділі на виконанні находиться виконавчі листи про стягнення аліментів на утримання двох дітей із відповідача на користь [PERSON] Суд змінював механізм стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення у частковому відношенні. Останній платіж відповідач здійснив в липні 2015р. і більше платежів не здійснював. Із даних про борги відповідача перед позивачкою у них сума боргу по двох виконавчих листах більша ніж вказує позивачка в позові. Але таке можливе якщо відповідач проводив проплати позивачці мимо обліку державної виконавчої служби. У вирішенні спору вона покладається на розсуд суду. Відповідач на розгляд справи не зявився, про час і місце розгляду повідомлений відповідно до вимог ст. 74 ч. 5 ЦПК. І суд розглядає справу без участі відповідача в заочному порядку проти чого не заперечують представник позивача і представник третьої особи. Вислухавши учасників розгляду справи та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Судом встановлено, що за рішенням судів із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох дітей : Катерину і Єгора : з 09.10.2013р по 17.03.2014р. - 700 грн. щомісячно; з 17.03.2014р. по 09.12.2014р. - по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину; з 09.12.2014р. по теперішній час - 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину. (л.с.11-17). Згідно даних Відділу ДВС боржник не сплачує аліментів з липня 2015р. і має заборгованість, яка частково перевищує суму вказану позивачкою, однак суд приймає до уваги пояснення представника позивача і представника третьої особи, що таке можливо при сплаті відповідної суми за межами обліку державного виконавця. І суд приймає до уваги твердження сторони позивача, що така заборгованість станом на липень 2016р. складає 23315,17 грн. (л.с.19-20). За рішенням Конотопського міськрайсуду від 06.11.2015р. відповідач [PERSON] був позбавлений прав батьківства відносно вказаних стороною позивача двох дітей. (л.с.39-40). Сторона позивача представила розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з квітня 2014р. по липень 2016р. з яким погоджується суд. (л.с.21). Однак суд не погоджується із її стягненням, оскільки представник позивача стверджує, що у відповідача на утриманні мається ще одна малолітня дитина, представивши суду ксерокопію свідоцтва про її народження. (л.с.41). Відповідно до положень ст.1 ЦПК, ст. 3 ч.1 п.6 ЦК судове рішення повинно бути раціональним і справедливим. Порівнюючи величину боргу в сумі 23315,17 грн. і величину стягнення неустойки в сумі 104674,50 грн., яку просить стягнути сторона позивача і яка в 4,5 рази перевищує суму боргу, суд приходить до висновку враховуючи і положення ст.551 ч.3 ЦК, що вказаний розмір підлягає зменшенню у співрозмірність із величиною боргу і стягує із відповідача неустойку в розмірі 23 тис. грн. В звязку із цим суд стягує і відповідне зменшення судового збору, враховуючи, що вимоги позову задоволені на 22 %.

Outcome: partial