Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з приватного підприємства фірми « Олфарм» на її користь 4414,57 грн. за час затримки у видачі трудової книжки , обґрунтовуючи вказане тим, що наказом директора ППФ « ОЛфарм» № 23 від 30.11.2012 року вона була звільнена з займаної посади. Про своє звільнення вона дізналась 20.06.2013 року, саме в цей день відповідач поштовим листом направив їй трудову книжку. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15.07. 2015 року з ППФ «Олфарм» на її користь стягнуто 2587,50 грн. за затримку вирлачі трудової книжки. Вказаним рішенням суду встановлено, що її середньомісячна заробітна плата становила 51 грн.11 корп.. Час затримки видачі трудової книжки за період з 30.11.2012 року становить 137 днів, а тому розмір середньої заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки становить 7002,07 грн. ( 51,11 грн.х137 днів). Так як вона неправильно підрахувала розмір середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки і просила стягнути з відповідача лише 2587,50 грн., то суд виходячи з принципу диспозитивності, прийняв рушення про стягнення на її користь саме цієї суми, вказавши, що збільшити чи зменшити позовні вимоги можна лише в суді першої інстанції. Вона вважає, що вона має право звернутись до суду про стягнення всієї суми середньої заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки, яка визначена апеляційним судом Житомирської області в рішенні від 15.07. 2015 року та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 4414,57 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і дала пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача будучи присутнім у першому судовому засіданні позов не визнав, не давши суду обґрунтованих пояснень своєї позиції. Будучи належним чином повідомленим про місце та час проведення наступних судових засідань представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звернувся, а тому подальший розгляд справи проводився на підставі наявних к справі доказів. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо встановлені ці обставини. -2- Відповідно до статті 47 КЗпП України та\~пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, власник чи уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з унесенням запису про звільнення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року рішення Володарсько-Волинського районного суду від 24 вересня 2014 року частково змінене та в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та вихідної допомоги скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення такого змісту: Змінити наказ № 23 від 30.11.2012 року в частині формулювання причин звільнення [PERSON] з п.2 ст. 41 КЗпП України на ч.3 ст. 38 КЗпП України. Стягнути з ППФ «Олфарм» на користь [PERSON] 2587,50 грн. за час затримки у видачі трудової книжки та 3450 вихідної допомоги. В решті рішення залишити без змін. В суді першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що в день звільнення ( 30 листопада 2012 року) позивачка працювала, Проте трудова книжка була направлена їй поштою і отримана нею 20.06. 2013 року, що свідчить про порушення ППФ « Олфарм» строків видачі трудової книжки працівнику. Судом апеляційної інстанції встановлено, що середня заробітна плата позивачки за останні два календарні місяці перед звільненням становить 51 грн.11 коп.. Кількість робочих днів за час затримки видачі трудової книжки за період з 30.11.2012 року по 20.06.2013 року становить 137 днів. Таким чином розмір середньої заробітної плати за час видачі трудової книжки становить 7002,07 грн. ( 51,11х137). Проте позивачка просила стягнути середню заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 2587,50 грн. Збільшити чи зменшити позовні вимоги позивач має право лише у суду першої інстанції, а тому виходячи з принципу диспозитивності ( ч.1 ст. 11 ЦПК України), до стягнення підлягає лише сума заявлена в позовних вимогах, тобто 2587,50 грн.. Вищевказане рішення апеляційного суду Житомирської області набрало законної сили. Різниця між середньою заробітною платою, яку позивачці належало б виплатити за затримку у видачі трудової книжки та тією сумою, яку суд вирішив стягнути на користь позивачки з ППФ «Олфарм» становить 4414,57 грн. ( 7002,07 грн.- 2587,50), а тому відповідно до вищевикладеного вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка обґрунтовано заявила позов про стягнення передбаченої законом середньої заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки.

Outcome: approved