Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та користується послугами підприємства по утриманню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту будинку, споруд та прибудинкових територій згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом, а тому зобов`язаний\~\~оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань за період з 01.04.2012 року по 31.10.2019 року утворилась заборгованість у сумі\~\~3931,44 грн. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~ позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги за період з 01.04.2012 року по 31.10.2019 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 7453,84 грн. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] надав пояснення на позовну заяву, де зазначив, що позивач прохає стягнути заборгованість за період з 01.04.2012 року по 31.10.2019 року, проте будинок в якому він проживає з 31.03.2017 року утримується ОСББ «Полюсна 10». Враховуючи, що позивач дізнався про порушення свого права ще у 2012 році та не звертався до суду, прохає застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні прозову. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомле\-\-ним про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та був споживачем житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] , до 01.04.2017 року, тобто до моменту передачі позивачем будинку Об`єднанню співвласників житлового багатоквартирного будинку «Полюсна 10» для його утримання і експлуатації (а.с. 60). Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Нормою\~статті 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами\~ст. 68 ЖК України\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані послуги згідно затверджених тарифів рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради. Однак відповідачем послуги не оплачені. У зв`язку з цим, за період з 01 квітня 2012 року по 31 жовтня 2019 року виникла заборгованість в сумі 7453,84 грн. На підставі викладеного суд виходить з того, що позивачем відповідачу надано послуги з утримання будинку, які відповідачем одержані, але не оплачені. Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 01 квітня 2012 року, коли у відповідачів виникла заборгованість за надані позивачем послуги. Згідно ч. 2 та ч.3\~ст. 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що 17.09.2019 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. Отже, заявою до суду про видачу судового наказу було перервано строк позовної давності. Враховуючи зазначені правила обчислення позовної давності, її переривання та правові висновки суду касаційної інстанції, а також враховуючи, що оплата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, їх сплата носить періодичний характер, суд приходить до висновку про необхідність застосувати за заявою відповідача наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2016 року включно, та стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017, тобто за три роки до дня звернення до суду. За вказаний період заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 394,20 грн. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язанbq сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, борг відповідача за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах строку позовної давності становить 394 грн. 20 коп., 3% річних - 32 грн. 92 коп., компенсації інфляційних втрат підприємства - 110 грн. 44 коп. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення позовні вимоги, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 394 грн. 20 коп., 3% річних - 32 грн. 92 коп., компенсації інфляційних втрат підприємства - 110 грн. 44 коп., а всього 537 грн. 56 коп. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням оплати судовим збором заяви про видачу судового наказу, витрати позивача на сплату судового збору склали 1921 грн. Оскільки судом позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 138 грн. 54 коп. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial