Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБіБанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування. Мотивує позов тим, що 05.09.2011 року між ПАТ «ВіЕйБіБанк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №ВІаЖГА00070085, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 6000 гривень, з терміном повернення 05.09.2014 року, з умовою сплати 15% річних за користування кредитними коштами та щомісячного здійснення кредитних платежів відповідно до графіку. Відповідач порушила свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 37065,29 гривень, до складу якої входять: кредит - 4287,58 гривень, відсотки 1900,85 гривень, комісія за РО 2520 гривень, плата за пропуск платежів 28356,86 гривень. Згідно постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором банківського обслуговування в сумі 37065,29 гривень. Відповідно до актового запису про смерть №51 від 27.08.2012 року, що надійшов на адресу суду з органу ДРАЦС по Лубенському району Лубенського МРУЮ у Полтавській області, [PERSON], [INFO], померла 25.08.2012 року. /а.с.37/ Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року по справі залучено в якості відповідача правонаступника померлої [PERSON] спадкоємця [PERSON]. /а.с.152/ Позивач направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення її про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка на імя відповідача [PERSON] надсилались судом за адресою її реєстрації, однак повернулась до суду без вручення. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання або місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.09.2011 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] уклали договір банківського обслуговування ВІаЖГА00070085, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 6000 гривень у формі відкличної невідновлювальної кредитної лінії, терміном до 05 вересня 2014 року, з умовою сплати 15% річних та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. При цьому погашення заборгованості за кредитом та процентами мало проводитись позичальником щомісяця відповідно до затвердженого графіку погашення заборгованості. Пунктами 4.2 та 4.3 договору передбачено відповідальність позичальника у виді штрафу в розмірі 25% від суми кредиту у випадку невиконання ним обовязку щодо подання не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку документального підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку у випадку прострочення будь-яких боргових зобовязань за договором, що перевищило 60 календарних днів, та пені в розмірі 0,50% від суми боргового зобовязання за кожен день прострочення сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком. /а.с.5-17/ 25 серпня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №51, виданого органом ДРАЦС. /а.с.36, 37/ Після смерті [PERSON] залишилась непогашена заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 4 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Водночас, суд не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Так, з наданого розрахунку вбачається, що банк проводив нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за розрахункове обслуговування та плату за пропуск платежів після дати смерті позичальника, тобто після 25 серпня 2012 року, і до 20.08.2015 року включно. Однак, нарахування вказаних платежів після смерті позичальника не відповідає чинному цивільному законодавству (зокрема, ст.608 ЦК України), оскільки настання смерті фізичної особи тягне за собою припинення зобовязання. Крім того, згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З наданих розрахунків випливає, що спадкодавець за життя вчасно, згідно затвердженого графіку, проводила погашення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії. За таких обставин, зі спадкоємця слід стягнути лише суму кредиту, яка залишилась непогашеною внаслідок смерті спадкодавця, а саме 4287,58 гривень. Відповідно до ст.ст.1282, 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] її донька [PERSON], 05.02.2013 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 17 вересня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких прийняла спадщину після [PERSON] у виді 1/3 частини домоволодіння по вул.Комсомольській, 22 в с.Засуллі Лубенського району Полтавської області та земельної ділянки площею 4,0467 га з кадастровим номером 5322887900:11:001:0107, розташованої на території Хорошківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується матеріалами наданої Першою Лубенською державною нотаріальною конторою спадкової справи. /а.с.57-94/ Наразі щодо ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» триває процедура ліквідації, що підтверджується рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 року. /а.с.18/ Після залучення згідно ухвали Лубенського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року по справі в якості відповідача правонаступника померлої [PERSON] спадкоємця [PERSON] про це було повідомлено позивача. Однак, позивач жодним чином не відреагував на вступ у справі нового відповідача, не повідомив суд чи підтримує він заявлені позовні вимоги за вказаних обставин. Також, позивач не повідомив суду, чи звертався він до спадкоємця померлого позичальника з вимогою погасити кредитну заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, договір банківського обслуговування був укладений між банком та спадкодавцем терміном до 05 вересня 2014 року. Саме від цієї дати, у відповідності до положення ст.1281 ЦК України, слід обчислювати річний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, відомості про те, що ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] протягом року, починаючи з 05 вересня 2014 року, предявив вимоги до спадкоємця, відсутні. Пропуск встановленого ч.3 ст.1281 ЦК України річного строку (який є преклюзивним) припиняє права кредитора щодо предявлення вимоги до спадкоємців позичальника. Встановлені ст.1281 ЦК України строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються, оскільки за своєю суттю не є строками позовної давності. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed