Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що до 03.02.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 24.12.2013 року постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач просить врахувати, що на даний час значно зріс розмір прожиткового мінімуму, а тому попередній розмір аліментів не може забезпечити всі потреби їхнього неповнолітнього сина. На даний час син сторін вже підліток, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Відповідач є здоровою, працездатною собою, офіційно в Україні не працює, але вже декілька років працює за кордоном та отримує достатній дохід, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу по утриманню неповнолітнього сина у значно більшому розмірі. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також просить стягнути судові витрати по справі. Позивач надала суду заяву, згідно якої змінила позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, розгляд справи просить проводити за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с.18). За письмовою заявою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року стягуються з відповідча аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.(а.с.9,10). Як вбачається із довідки №8672 від 06.07.2020 р., виданої ЦНАП Калуської міської ради , позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає там разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зіст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоровя, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів на дитину економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно розмір аліментів в сумі 500 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку суд приходить до висновку, що дитина проживає разом з матірю, і так чи інакше, обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Сума стягуваних з відповідача аліментів в розмірі по 500 гривень на утримання дитини є нижчою ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який, відповідно до змін ч.2ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не забезпечує належного рівня життя дитини, а саме: необхідного харчування, її медичного догляду, лікування, навчання тощо. Крім того, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя дитини, сторін, майновий стан позивача, майновий стан відповідача, те, що відповідач офіційно не працює та те, що даних щодо доходу відповідача немає. Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою та може працювати і виконувати обовязок по утриманню дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивачки щодо збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Виконавчий лист, виданий по справі №345/6778/13-ц в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до ст.141 ЦПК судові витрати покласти на відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: approved