Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до колишнього чоловіка відповідача по справі [PERSON] про вселення в квартиру №38 в будинку №9 «б» по вулиці Портовій в місці Запоріжжі, разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], 13.03.2006р. народження, визначення порядку користування квартирою та зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме, надати їй ключі від вхідних дверей вищевказаної квартири для виготовлення їх дублікатів. При цьому, позивачка посилається на те, що відповідач, з яким розірвано шлюб рішенням Заводського райсуду м.Запоріжжя від 14.07.2014р., більше двох років не впускає її в квартиру, яка була придбана в період шлюбу та визнана спільним майном подружжя. Він змінив замки на вхідній двері, тому, позивачка з дочкою не може потрапити до квартири, в якій досі знаходяться їх спільно придбані у шлюбі речі. Рішенням Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р. розділено майно колишнього подружжя [PERSON]: за позивачкою та відповідачем визнано право власності по ? частині кв.38 в буд.9 «б» по вул.Портовій в м.Запоріжжі, та розділено їх спільно придбане у шлюбі майно: меблі, побутові та електроприлади, посуд, інструменти та інше. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.05.2015р. з позивачки [PERSON] стягнуто на користь відповідача [PERSON] різницю у вартості часток у праві спільної сумісною власності подружжя в сумі 1440,50гр., та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 1500гр. В іншій частині рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р. залишено без змін. Не зважаючи на те, що позивачка є співвласником вищевказаної квартири та майна, що в ній знаходиться, вона позбавлена можливості володіти та користуватися цим майном, тому, вона звернулася до суду із позовом про вселення в спірну квартиру, т.я. відповідач в добровільному порядку не бажає вирішувати спір. Крім того, позивачка просить суд визначити порядок користування в кв.38 в буд.9 «б» по вул.Портовій в м.Запоріжжі, закріпивши за нею з неповнолітньою дочкою [PERSON], кімнату площею 17,6 кв.м., а за відповідачем кімнату площею 12 кв.м. із балконом. Інші приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату, туалет та тамбур залишити в загальному користуванні. Адвокат позивачки - [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 03.08.2015р., підтвердив у судовому засіданні законність та обґрунтованість вимог позивачки та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] визнав позов частково, погодившись в судовому засіданні із тим, що дійсно, рішенням Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р., яке набрало чинності ухвалою апеляційного суду Запорізької області, визнано право власності на вищевказану квартиру в рівних долях між ним та позивачкою. Однак, він не згодний проживати із позивачкою, його колишньою дружиною, в одній квартирі, крім того, він проти порядку користування квартирою, який вона запропонувала. Інших варіантів вирішення житлового спору з позивачкою, у відповідача не має. Однак, він не заперечує надати позивачці ключ від вхідної двері для виготовлення його дублікату. Заслухавши позивачку, її адвоката, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: рішенням Заводського райсуду м.Запоріжжя від 14.07.2014р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.162/. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26.08.2014р., рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя залишено без змін /а.с.163/. Рішенням Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р. розділено майно колишнього подружжя [PERSON]: за позивачкою та відповідачем визнано право власності по ? частині кв.38 в буд.9 «б» по вул.Портовій в м.Запоріжжі, та розділено їх спільно придбане у шлюбі майно: меблі, побутові та електроприлади, посуд, інструменти та інше /а.с.105-109/. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.05.2015р. з позивачки [PERSON] стягнуто на користь відповідача [PERSON] різницю у вартості часток у праві спільної сумісною власності подружжя в сумі 1440,50гр., та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 1500гр. В іншій частині рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р. залишено без змін /а.с.110-118/. Тобто, як визнано судом, двохкімнатна кв.38 в буд.9 «б» по вул.Портовій в м.Запоріжжі, яка є іпотечним майном, відповідно договору про іпотечний кредит та іпотечний договір, укладених із банком «ВТБ Банк» від 03.10.2012р. /а.с.22-31/, належить на праві власності позивачці та відповідачу в рівних частках по ? частині кожному. Але, в судовому засіданні встановлено, що позивачка позбавлена можливості володіти та користуватися квартирою, оскільки, більше двох років відповідач, її колишній чоловік, не впускає її з неповнолітньою дочкою [PERSON], 13.03.2006р. народження, в квартиру, він змінив замки на вхідній двері, тому, позивачка з дочкою не може потрапити до квартири, в якій досі знаходяться їх спільно придбані у шлюбі речі, що зазначені у рішенні Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.03.2015р. про розподіл майна, придбаного у шлюбі із відповідачем /а.с.105-109/. Відповідач не заперечував у судовому засіданні вищевстановлені обставини, пояснивши їх суду тим, що він не згоден проживати із позивачкою, його колишньою дружиною, в одній квартирі, т.я. зараз, в ній проживає його нова родина, тому, на теперішній час, він намагається вирішити житлове питання із позивачкою іншим шляхом. Відповідно до вимог ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст.150 та 155 ЖК України, власник /співвласник/ квартири, не може бути позбавлений права користування квартирою, або її часткою, крім випадків, встановлених судом. Крім того, згідно до вимог ст.319, 321, 383 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, однак, при цьому, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Крім того, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник квартири, або його частки, вправі використовувати житлове помешкання для власного проживання та проживання членів його сімї. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно своєї частки в праві власності на квартиру, позивачка позбавлена права, через перешкоджання відповідача, вільно володіти та користуватися своїм майном разом із неповнолітньою дочкою, а саме, проживати в квартирі, в якій їй належить ? частка та знаходяться її речі та майно. Оскільки відповідач тривалий час не бажає вирішувати спір в добровільному порядку, згідно до вимог ст.391 ЦК України, позивачка, як власник майна, що має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, звернулася із позовом до суду, та вимагає вселення в спірну квартиру та визнання порядку користування в ній. Відповідно до вимог ст.166 ЖК України, договір найму житлового приміщення в квартирі, що належить на праві власності, може бути змінено за згодою власників житла, а у разі незгоди, через суд. Відповідно до вимог ст.358 та 360 ЦК України, кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. Крім того, співвласник відповідно до своєї частки у праві власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також, нести відповідальність перед 3-ми особами по зобовязанням перед ними. Позивачка запропонувала порядок користування квартирою №38 в буд.№9 «б» по вул.Портовій в м.Запоріжжі, відповідно до якого, просить суд закріпити за нею з неповнолітньою дочкою [PERSON], кімнату площею 17,6 кв.м., а за відповідачем кімнату площею 12 кв.м. із балконом. Інші приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату, туалет та тамбур залишити в загальному користуванні. Суд вважає що такий варіант користування спірною житловою площею є найбільш обєктивним та справедливим, оскільки, позивачка має на утриманні неповнолітню дочку-школярку, з якою буде проживати у спірному приміщенні. Крім того, цей варіант користування квартирою не буде ущемляти права відповідача та порушувати його інтереси і житлові умови. А також, суд вважає що вимоги позивачки відповідно зобовязання відповідача надати їй ключі від вхідних дверей спірної квартири для виготовлення їх дублікатів, є законними та обґрунтованими, до того ж, відповідач не заперечує проти цієї вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, знайшли своє підтвердження представленими по справи доказами та матеріалами справи.

Outcome: approved