Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивачка та її представник, підтримуючи уточнені позовні вимоги в судовому засіданні, посилаються на те, що земельна ділянка площею 0,10 га для індивідуального будівництва в м. Коломия по вул. Петрушевича, 24, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія І-ІФ № 030224, виданого 16 лютого 1996 року на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради народних депутатів, належить [PERSON]. 26 липня 2016 року [PERSON] помер, у зв»язку із чим відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку. Оскільки на день смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований разом із нею в м. Коломия по вул. Довбуша, 347, то будучи єдиною спадкоємицею після його смерті, із метою оформлення спадщини звернулася до нотаріуса із заявою про її прийняття, однак отримала відмову, оскільки дані щодо спірної земельної ділянки відсутні в Державному земельному кадастрі. Маючи на меті внести вказану ділянку до Державного земельного кадастру, 23 травня 2017 року звернулася до реєстратора міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, однак отримала відмову з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про державний земельний кадастр», і порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Крім того виявлено невідповідність електронного документу, установленим вимогам XSD. Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянки з земельною ділянкою 2610600000:13:001:0011, де площа співпадає на 95%. Розробником документації із землеустрою, суміжного землевласника, являється «Проектно-виробниче архітектурно - планувальне бюро» Коломийської міської ради. Отже, з вини розробника землевпорядної технічної документації на земельну ділянку в м. Коломия по вул. Петрушевича, 22, що належить [PERSON], відповідачу по справі, допущено суттєві неточності і помилки щодо проходження меж та невідповідності площі земельної ділянки, що призвело до накладення. Звернувшись до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області метою з»ясування фактиних обставин, що призвели до виявленого накладення отримала рекомендацію звернутися до суду для вирішення даного спору. Виконавцем землевпорядної документації, ТзОВ «Західзем», при проведенні лінійних замірів на місцевості установлено, що земельна ділянка відповідачки не прив»язана до поворотних меж земельних ділянок, до пунктів національної геодезичної мережі, що призвело до накладення обох земельних ділянок на 95 %. Із складеного кадастрового плану з описом меж, координатами на місцевості, визначеними розмірами та площею вбачається ідентичність тим замірам, які зазначені в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 16 лютого 1996 року, серія І-ІФ № 030224, виданому на ім»я спадкодавця. В добровільному порядку, усунути дану розбіжність, відповідачка не бажає, тому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в м. Коломия по вул. Петрушевича, 22 зобов»язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зареєструвати припинення права власності та скасувати записи про проведену державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про час та місце розгляду справи по останньому відомому місцю проживання, у судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд до відома не поклала. Відповідач - Коломийська міська рада будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направила, подала суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області в судове засідання свого представника не направило, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Крім того подано письмовий відзив та заяву про застосування строків позовної давності мотивований тим, що про порушене, право власності на земельну ділянку позивачці повинно було бути відомим давно, адже правовстановлюючі документи на земельну ділянку відповідачка оформила ще в 2008 році і з того часу користується нею, однак за захистом свого права позивачка звернулася тільки зараз, а тому пропустила строк позовної давності без поважних причин. Також представник відповідача посилається і на те, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 79-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об»єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Коли [PERSON] звернулася із документами для формування земельної ділянки реєстратором не було встановлено невідповідность поданих документів встановленим вимогам, тому її земельну ділянку було внесено до Державного земельного кадастру в іншому випадку у внесенні таких даних їй б було відмовлено. Вважають, що державна реєстрація була проведена у відповідності до діючого законодавства, тому підстав скасовувати її немає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Розгляд справи провести у їх відсутності. Третя особа, без самостійних вимог - відділ державної реєстрації управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області будучи повідомленим про час та місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Своєї позиції щодо заявлених вимог не зазначив. Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги думку сторін суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ № 030224, виданого 16 лютого 1996 року на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради народних депутатів, [PERSON], на праві власності належала земельна ділянка для індивідуального будівництва в м. Коломия по вул. Петрушевича, 24, Івано-Франківської області. 26 липня 2016 року [PERSON] помер, про що Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області внесено відповідний актовий запис за № 393. З метою оформлення спадщини після смерті сина, позивачка 25 січня 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину не змогла, оскільки спірна земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру, отримати витяг не вдалося можливим, у зв»язку із чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~передбачено,\~що свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~ \~які \~прийняли \~спадщину \~в \~порядку,\~установленому цивільним\~ законодавством.\~ За\~ наявності\~ умов\~ для\~ одержання\~ в\~нотаріальній \~конторі \~свідоцтва \~про право\~на спадщину\~вимоги про\~визнання права\~на спадщину\~судовому розглядові\~не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності\~до п.\~218\~наказу Мінюсту\~України «Про\~затвердження інструкції\~про порядок\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України» від\~03\~березня 2004\~року №20/5,\~видача свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на майно,\~яке підлягає\~реєстрації,\~проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Із відповіді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області вбачається, що земельна ділянка, яка на праві власності належала померлому [PERSON], у відповідності до п.2 прикінцевих та перехідних положень закону України «Про Державний земельний кадастр» вважається сформованою незалежно від присвоєння кадастрового номера, оскільки право власності на дану земельну ділянку виникло до 2004 року. У разі\~якщо після\~перенесення інформації\~про земельні\~ділянки з\~Державного реєстру\~земель до\~Державного земельного\~кадастру виявлені\~помилки у\~визначенні площ\~та/або\~меж земельних\~ділянок (розташування\~в межах\~земельної ділянки\~частини іншої\~земельної ділянки;\~невідповідність меж\~земельної ділянки,\~вказаних у\~Державному реєстрі\~земель,\~її дійсним\~межам;\~невідповідність площі\~земельної ділянки,\~вказаної у\~Державному реєстрі\~земель,\~її дійсній\~площі у\~зв'язку\~із зміною\~методів підрахунку\~(округлення);\~присвоєння декільком\~земельним ділянкам\~однакових кадастрових\~номерів),\~такі помилки\~за згодою\~власника земельної\~ділянки,\~користувача земельної\~ділянки державної\~чи комунальної\~власності можуть\~бути виправлені\~на підставі\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~або за\~матеріалами інвентаризації\~земель.\~Зміна меж\~земельної ділянки\~при виправленні\~вказаних помилок\~допускається за\~письмовим погодженням\~з особами,\~яким належить\~право власності\~(а\~щодо земель\~державної та\~комунальної власності\~-\~право користування)\~на суміжні\~земельні ділянки.\~Відсутність згоди\~власника земельної\~ділянки,\~користувача земельної\~ділянки державної\~чи комунальної\~власності на\~виправлення вказаних\~помилок не\~є підставою\~для відмови\~у перенесенні\~відомостей про\~відповідну земельну\~ділянку до\~Державного земельного\~кадастру,\~надання відомостей\~про земельну\~ділянку з\~Державного земельного\~кадастру.\~Про виявлені\~помилки центральний\~орган виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~земельних відносин,\~письмово безоплатно\~повідомляє власників\~(користувачів)\~земельних ділянок\~(\~п.4\~прикінцевих та перехідних положень закону України «Про Державний земельний кадастр»). З метою внесення спірної ділянки до Державного земельного кадастру, [PERSON] зверталася до міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Згідно рішення № РВ-2600215132017 від 23 травня 2017 року державним кадастровим реєстратором міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв»язку із невідповідністю поданих документів вимогам установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: правовстановлюючі документи не завірені відповідно до чинного законодавства; наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин ділянок з ділянкою [NUMBER]-:13:001:0011 площа співпадає на 95%; заявником не подано документи в повному обсязі. Із даних листа заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 16 березня 2018 року за №Д-47/0-159/6-18 вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №142792 від 07 серпня 2008 року, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 16 січня 2008 року №156, земельна ділянка площею 0, 10га., кадастровий номер 2610600000:13:001:0001 перебуває у власності гр.. [PERSON], для будівництва на обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована в м. Коломия по вул.. Петрушевича, 22. Діями проведеними\~відповідальними особами\~ТзОВ «Західзем»\~для виготовлення\~землевпорядної документації\~на земельну\~ділянку в\~м.\~Коломия по\~вул..\~Петрушевича,\~24\~встановлено,\~що земельна\~ділянка,\~що належить\~[PERSON] в\~м.\~Коломия по\~вул..\~Петрушевича,\~22\~не прив»язана\~доповоротних меж земельних ділянок, до пунктів національної геодезичної мережі, що призвело до накладення обох земельних ділянок на 95 %, отже документація на дану земельну ділянку виконана із порушенням встановлених норм. З моменту як позивачці стало відомо про наявність накладеної земельної ділянки за № 24 по вул. Петрушевича в м. Коломия на спірну земельну ділянку за № 22 по вул.. Петрушевича в м. Коломия нею було запропоновано власниці суміжної земельної ділянки добровільно усунути виявлені накладки, однак будь яких дій проведено не було. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗК України (в редакції 1990 року) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Стаття 22 ЗК України (в редакції 1990 року) передбачала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки а натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ч. 1 ст. 23 цього ж кодексу право власності або право постійного користуваання землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно п. 7 перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року передбачено, що громадяни, які одержали у власність земельну ділянку у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності , користуванні громадян, передаються у власність чи користування за рішенням органів влади. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду від 16 квітня 2007 року № 7 « Про практику застосування судовими земельних законодавств при розгляді цивільних справ» розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси Враховуючи дані вимоги та беручи до уваги ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України, визнаються незаконним у судовому прядку. В постанові\~Судової палати\~у цивільних\~і господарських\~справах Верховного\~Суду України\~від 29\~жовтня 2014\~року у\~справі №\~6-152цс14\~суд дійшов\~висновку,\~що для\~визначення моменту виникнення права на позов важливим є як сам факт порушення права, так і те, що особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення. Аналізуючи досліджені\~обставини,\~суд не\~може взяти\~до уваги\~посилання представника\~відповідача,Головного\~управління Держгеокадастру\~в Івано-Франківській\~області, щодо пропуску позивачкою строків звернення до суду, оскільки остання про порушення свого права як землевласника дізналася тільки весною 2017 року - із рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, коли хотіла оформити документи із ціллю прийняття спадщини після смерті сина. Розбіжності в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної дялнки, що належить відповідачці допущені з вини «Проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро» Коломийської міської ради Беручи до уваги, що власник спірної земельної ділянки в м. Коломия по вул. Петрушевича, 24, [PERSON], набув право на неї у встановленому законом порядку ще в 1996 році, тобто значно раніше ніж відповідачка [PERSON], припинення права власності чи користування в порядку, визначеному законом не здійснювалося, а позивачка оформити спадкове майно змоги не має, оскільки у наявних їй документах існують розбіжності в місці розташування та меж земельної ділянки, і усунути їх відповідачка в добровільному порядку не бажає, то поданий позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 17, 22, 23 Земельного кодексу України, ст.. 79-1 та Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»,

Outcome: approved