Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення грошових коштів, в якому вказує, що 25.09.2013 року та 11.06.2014 року Дніпровським районним судом м.Херсона були винесені заочні рішення та 22.10.2013 року судовий наказ якими на її користь була стягнута заборгованість по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та судових витрат.Але вказані рішення до теперішнього часу відповідачем не виконані, що призвело до порушення її прав. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на свою користь штрафні санкції в сумі 7893,92 грн. за невиконання ВАТ «ХБК» рішень Дніпровського районного суду м.Херсона, яка складається: з пені у розмірі 697,55 грн., 3% річних у розмірі 122,13, інфляційних у розмірі 186,96 грн. за невиконання заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 25.09.2013 року; пені у розмірі 4558,92 грн., 3% річних у розмірі 784,05 грн., інфляційних у розмірі 1290,12 грн. за невиконання судового наказу Дніпровського районного суду м.Херсона від 22.10.2013 року,пені у розмірі 832,42 грн., 3% річних у розмірі 106,61 грн., інфляційних у розмірі 305,16 грн. за невиконання заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 11.06.2014 року. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Проти заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача,суд встановив, що 25.09.2013 року Дніпровським районним судом м.Херсона було винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 13.09.2013 рік в розмірі 3754,68 грн.та судові витрати. 22.10.2013 року Дніпровським районним судом м.Херсона було винесено судовий наказ за заявою [PERSON] про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» заборгованості по заробітній платі станом на 20.05.2013 рік в розмірі 27 376,02 та судові витрати. 11.06.2014 року Дніпровським районним судом м.Херсона було винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 14.09.2013 рік по 13.05.2014 рік в розмірі 10 947,38 грн.та судові витрати. Відповідно до ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зміст частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами трудового законодавства. За таких обставин, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, так як положення частини другої статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства, та з рішень суду про стягнення на користь позивачки заборгованності по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку зобов'язальні правовідносини не виникають.

Outcome: dismissed