Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2000 року, належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована та постійно проживає позивачка по справі, а відповідачка її донька [PERSON], [INFO], також зареєстрована в цій квартирі, але не проживає з 2003 року, особистий речей у квартирі немає. Також відповідачка не виконує обовязки члена сімї, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у звязку з чим, позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачку. На теперішній час місцезнаходження відповідачки невідомо. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2000 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с.3). Як вбачається з довідки з місця мешкання по склад сімї та реєстрації КП СЄЗ б/н від 27.03.2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с.4). Згідно акту про не проживання КП СЕЗ б/н від 27.03.2015 року відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою з січня 2003 року (а.с.5). При таких обставинах, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved