Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з 5 серпня 2006 року по 13 квітня 2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 4 грудня 2015 року сторони за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру за взаємною згодою була зареєстровано за відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідач позов визнав. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 11 червня 2018 року. 11 червня 2018 року відкладено розгляд справи до 10 липня 2018 року у звязку зі знаходженням головуючого судді у відрядженні. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони у справі з 5 серпня 2006 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2018 року (а. с.9). Відповідачем 4 грудня 2015 року придбано квартиру [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,5 кв. м, загальною площею 48,4 кв. м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11). Позивач посилається на те, що квартира була придбана за спільні кошти подружжя. Відповідач в судовому засіданні вказаний факт не заперечував. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. \~ \~ \~ \~Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.\~328\~ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що спірне майно придбане в період шлюбу за спільні кошти. Крім цього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1893 грн. 35 коп.

Outcome: approved