Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовувала тим, що вона з 2011 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу з відповідачем та підтримували сімейні стосунки до червня 2014 року. За час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Посилаючись на те, що дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги з січня 2017 року не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що позивачка має сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 11 січня 2012 року, актовий запис № 1 (а.с3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторонами не надано суду доказів про досягнення згоди про добровільну сплату аліментів. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Оскільки позивачка за даним позовом звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved