Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно до повноліття дітей, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2007 року. 06.02.2019 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що відповідач працює черговим інспектором у Головному управлінні національної поліції в Миколаївській області, де своєчасно отримує заробітну плату. Одна, діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в їх вихованні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату, на підставі ст. 223 ЦПК України, та приходить до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с 6). Позивачка вказує, що відповідач працює черговим інспектором у Головному управлінні національної поліції в Миколаївській області, де своєчасно отримує заробітну плату. Дане твердження судом не береться до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано. Позивачкою не було заявлено клопотання про витребування доказів на підтвердження зазначеного. Позивачка зазначає, що діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в їх вихованні. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved