Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить встановити юридичний факт, що він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1964 року з [PERSON] до самої смерті останньої. [INFO] року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області, власником іншої ? частини є позивач, тобто померла [PERSON] володіла та користувався спірною квартирою. Єдиним спадкоємцем є позивач. У зв'язку з тим, що при зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, останньому було відмовлено, так як він не дотримався строку визначеного законом, позивач був змушений звернутися до суду. Тому на підставі викладеного позивач просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 1964 року по [INFO] року та визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], що померла [INFO] рору. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак від нього надійшло письмове клопотання, в якому просять справу слухати у відсутності їх представника та не заперечують стосовно задоволення заявлених вимог. Вивчивши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 СК України Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності зі ст.74 Сімейного кодексу України, що діє з 1 січня 2004 року, якщо чоловік і жінка проживають однією родиною, але не одружені між собою, майно, придбане ними за період спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, у цьому випадку поширюються положення розділу 8 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст.70 глави 8 Сімейного кодексу України у випадку розподілу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області 18.01.2013 року, актовий запис №109 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1993 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 17.11.1993 року за №297/1, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області (а.с.7-11). Факт проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою приватного підприємства «Стройспецкомплект» за №379 від 11.03.2014 року, де вказано, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною до [INFO] року. (а.с.13) Позивач проживаючи з [PERSON] без реєстрації шлюбу фактично проживали однією сім'єю: вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно дбали про матеріальне забезпечення сім'ї, спільно піклувалися про побудову сімейних відносин, допомагали один одному. У сторін були взаємні права та обов'язки. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років). Суд вважає, що позивачем доведено в суді, що [PERSON] проживав із померлою [PERSON] однією сім'єю з 1964 року до її смерті - [INFO] року. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мала місце тривала, стійка спільність, а також, що вона була не прихована, а відкрита, тобто сторони відкрито показували оточуючим, що вони живуть однією сім'єю. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог чинного законодавства до фактичних шлюбних відносин застосовуються положення про спільне сумісне майно подружжя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Беручи до уваги Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», квартира [ADDRESS] в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області є об'єктом спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після якої залишилося спадкове майно - ? частина квартири [ADDRESS] в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області. Позивач є чоловіком померлої і відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем за законом четвертої черги. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ст.1220 ЦК України. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що державний нотаріус Першої Горлівської нотаріальної контори [PERSON] постановою від 07.04.2014 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що в нього не встановлений в суді факт проживання однією сім'єю не менш як п'ять років та неприйняття ним спадщини у встановлений законодавством строк. На запит суду про надання спадкової справи державним нотаріусом Першої Горлівської нотаріальної контори [PERSON] було надано інформацію, що спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивач через юридичну необізнаність не звернувся до нотаріальної контори у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття ним спадщини, оскільки він є власником іншої ? частини квартири [ADDRESS] в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: partial