Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду та її вимоги підтримала у судовому засіданні представник та мотивує тим, що з 25.06.2005 року і по теперішній час позивачка [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] .. В період шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2007 року була придбана 1000 % частка у статутному ТОВ « Укрелектросервіс», право власності на частку було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . На початку серпня 2018 року позивачка випадково знайшла копію договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс», з якого дізналась, що її чоловік 30.10.2015 року на підставі договору купівлі-продажу продав статутний капітал Товариства в розмірі 1000 % відповідачу [PERSON] за 14000 грн., при цьому її чоловік не повідомив про укладення вказаного договору і вона не надавала жодної письмової згоди на здійснення продажу їй спільного майна подружжя. Відповідач [PERSON] пояснив їй, що він вчинив так недобросовісно та не повідомив її про укладення цього Договору, посилаючись на те, що він просто забув узгодити з нею продаж частки у статутному капіталі Товариства. Вважає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 60 Сімейного Кодексу. Просить визнати договір купівлі-продажучастки у статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс (на даний час - ТОВ «Евроенерджі») від 30 жовтня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Застосувати наслідки недійсності правочину, а саме визнати за [PERSON] право власності на частки у статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс», грошові кошти в сумі 14000 грн. повернути [PERSON] . Ухвалою від 17.08.2018 року було відкрито провадження у справі на призначено по справі підготовче судове засідання на 24.09.2018 року. Ухвалою від 04.04.2019 року справу призначено до судового розгляду на 20.05.2019 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, що дає суду можливість розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи ТОВ «Євроенерджі» - Сибільов В . В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що дійсно 30.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажучастки у статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс», яким [PERSON] відступив свої корпоративні (немайнові) права у товаристві [PERSON] . Власником статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» в розмірі 14000 грн. з часу первинної реєстрації товариства було і лишилось товариство. Ніякими договорами власник статутного капіталу не змінювався і це неможливо за вимогами законодавства. 30.10.2015 року після виходу з ТОВ «Укрелектросервіс» учасника [PERSON] і переходу його корпоративних прав до [PERSON] , остання внесла відповідні зміни в статуті товариства. Як єдина учасниця і директор товариства, [PERSON] змінила назву на «Євроенерджі», доповнила нові види діяльності, а пізніше придбала для підприємства нерухоме майно в [ADDRESS] і за цією адресою зареєструвала товариство. Усі ці дії здійснювались без будь-якої участі колишнього засновника товариства [PERSON] . Додаткові кошти в це підприємство вкладались в листопаді 2015 року для придбання нерухомості. Вважає, що у позивачки немає законних підстав оспорювати вказаний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, посилаючись на те, що він укладений без її письмової згоди її чоловіком, оскільки учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] з 10.06.2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8). 30.10.2015 року між [PERSON] , який представляє інтереси та діє від імені [PERSON] , який є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектросервіс» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектросервіс» в розмірі 100 % статутного капіталу Товариства, що складає 14000 грн. (а.с.9,10). Між сторонами виникли цивільні правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір купівлі-продажу є правочином, тобто це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він має відповідати положенням ст. 203 ЦК України. За змістом статей 203, 638 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, що передбачено ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства». Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення ст.ст. 116. 147 ЦК України є суб`єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім`ї. Таким чином, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Отже, учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя. Згідно укладеного договору [PERSON] 30 жовтня 2015 року відступив свою частку в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» [PERSON] , тобто він розпорядився своїми корпоративними права в товаристві з обмеженою відповідальністю. Статутний капітал Товариства згідно Статуту, відповідно до Закону України «Про господарські товариства» ст.ст. 140-150 ЦК України після реєстрації товариства становиться власністю самого товариства, а в учасників є лише корпоративні права, об`єм яких визначається розміром (вартістю) частки в статутному капіталі. Отже, після державної реєстрації змін до статуту ТОВ «Укрелектросервіс» [PERSON] стала власником і розпорядником корпоративних прав в цьому підприємстві. Власником Статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» в розмірі 14000 гривень з часу первинної реєстрації товариства було і лишалось товариство. Ніякими договорами власник статутного капіталу не змінювався і це неможливо. Таким чином відбулось лише відчуження договором купівлі-продажу корпоративних прав. Ст. 100 ЦК України визначає, що корпоративні права (право участі в товаристві) є особистим немайновим правом. Оспорюваний позивачкою договір не стосується ніяких майнових прав та інтересів [PERSON] , пов`язаних з майном, що було придбане без жодної участі ні її чоловіка, як учасника ТОВ «Укрелектросервіс». ні її самої. Таким чином, у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed