Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 11128,00 гривень та моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень, а всього 15128,00 гривень, посилаючись на таке: згідно рішення Київського районного суду міста Донецька від 16 червня 2006 року на її користь з ПП [PERSON] та ТОВ «Промтехсприяння» було стягнуто солідарно суму 50894,25 гривень. 25 березня 2009 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду. В порушення вимог діючого законодавства державний виконавець не прийняв всіх дій, передбачених законом щодо виконання рішення суду. Рішенням Куйбишевського районного суду міста Донецька від 13 грудня 2011 року за період з 23 вересня 2009 року по -09 грудня 2010 року позовні вимоги її щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволені частково. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 лютого 2012 року апеляційна скарга відповідача відхилена, рішення суду залишено без змін. В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» в період з 23 березня 2009 року по 12 грудня 2011 року державний виконавець не вимагав від боржника письмових пояснень за фактом невиконання рішення суду, надання боржником достовірних відомостей щодо його місця роботи та доходи, що спричинило навмисне невиконання рішення суду в результаті бездіяльності державного виконавця. Державний виконавець не витребував документи про державну реєстрацію підприємницької діяльності боржника, відомості про зміну місця проживання, не маючи достовірних даних про зміну місця проживання боржника виконавче провадження було закрито та виконавчий лист було направлено до міста Дніпропетровська, нібито за зміненим місцем проживання боржника, що спростовується довідкою з адресного бюро. Державним виконавцем належним чином не перевірено майновий стан боржника. Не перевірено місце здійснення підприємницької діяльності боржника. Не встановлені його види діяльності. Державний виконавець не викликав боржника з приводу невиконання рішення суду, не виносив постанову про його привід. Акти про відсутність майна у боржника за місцем проживання складені одноособово без залучення понятих, без застосування фото та відео фіксації. Державний виконавець не приймав будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника та його арешту. Належним чином не перевірена інформація про рахунки у банківських установах та не накладено на них арешт. Ухвалою Київського районного суду міста Донецька було визнано бездіяльність відповідача незаконною. Таким чином, тривалий час рішення суду не виконано з вини відповідача. Порушено її право власника грошей, які стягнуті на її користь рішенням суду. В порушення її права вона не отримала доходи, які б могла реально одержати, якби отримала 50894,00 гривень, поклала б їх на депозитний рахунок в банку або кредитному товаристві під не менш як 20 - 24 відсотки та отримала б не менше як 11128,00 гривень доходу. Таким чином, вона вважає, що їй спричинено матеріальну шкоду на вказану суму, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, їй спричинена моральна шкода, яка полягає в наступному: згідно ухвали Київського районного суду міста Донецька від 12 грудня 2011 року визнано незаконною постанову відповідача від 09 серпня 2011 року та визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо виконання рішення суду. Більш чотирьох років не виконується рішення суду, протягом яких вона відчувала протиправну поведінку до неї та її прав з боку державного виконавця та начальника відділу ДВС Куйбишевського району міста Донецька. Вони давали їй неофіційно зрозуміти, що рішення суду виконуватись не буде, оскільки боржник - колишній робітник МВС. Не надавали можливості ознайомитись з виконавчими провадженнями, не надавали на її вимогу копій документів. Вона є інвалідом другої групи /раніш була третя група інвалідності/, страждає на цукровий діабет, за період з 09 вересня 2009 року по 10 грудня 2012 року вона б могла отримати не менш 25000,00 гривень, що відобразилося на умовах її життя. Вона відчуває душевні страждання, нею написано безліч скарг в різні інстанції, вона перенесла хронічний стрес, приїзди до міста Донецька для участі у розгляді справ тяжко відобразилось на стані її здоров,я. Вона нервує, оскільки не бачить шляхів для виконання рішення суду. Внаслідок невиконання рішення суду та неотримання грошової суми, стягнутої судом на її користь, порушені її нормальні життєві зв'язки, вона майже чотири роки зайнята складанням скарг, позовних заяв, заперечень, зустрічами з державними виконавцями, тратою грошей на приїзд до Донецька. Вона вважає, що навмисно порушуються її права і тому має порушення сну. Стан здоров,я її погіршився саме з причини невиконання рішення суду та неправомірних дій відповідача. Вона оцінює моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень. Надалі позивачка звернулася з заявою про уточнення позовних вимог та збільшила суму моральної шкоди до 10000,00 гривень. Крім того, просила стягнути з відповідача вартість проїзду та добові в сумі 2390,00 гривень, які вона витратила у зв'язку з розглядом справ у Київському та Куйбишевському судах, приїзду до відповідача, подання скарг тощо. У судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Прядкін О.В. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на таке: 24 березня 2009 року до відповідача надійшла заява позивачки про прийняття до виконання виконавчого листа номер 2-461/09, виданого Київським районним судом міста Донецька 16 червня 2006 року про стягнення з ПП [PERSON] на її користь грошової суми. Було відкрито виконавче провадження, боржнику було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду, державним виконавцем були здійснені всі заходи, передбачені діючим законодавством щодо належного виконання рішення суду. Але рішення суду виконати було неможливо. [INFO] боржник [PERSON] помер. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2012 року задоволено скаргу ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції міста Донецька та ухвалу Київського районного суду міста Донецька від 22 квітня 2011 року, на яку посилається позивачка, було скасовано та в задоволенні позову позивачці було відмовлено. Таким чином, підстав для задоволення позову позивачки немає. Представник третьої особи до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: рішенням Київського районного суду міста Донецька від 16 червня 2009 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехсприяння» та Приватного підприємця [PERSON] стягнуто солідарно на користь [PERSON] 50894,00 гривень. Рішення набрало чинності 18 липня 2006 року. 25 березня 2009 року державний виконавець ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції міста Донецька Прядкін О.В. отримав виконавчий лист номер 2-461/2006, виданий на підставі вищевказаного рішення Київським районним судом міста Донецька та відкрив виконавче провадження. Виконуючи рішення суду, державний виконавець Прядкін О.В. мав дотримуватись вимог чинного законодавства, що регулює виконання рішень суду, а саме: у відповідності до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» він мав проводити виконавчі дії до завершення виконавчого провадження у встановленому вказаним Законом порядку. Він мав провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 47 вищевказаного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснювалось частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до вказаного Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, внаслідок вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з,ясувати місце знаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи. Відповідачем до теперішнього часу не виконане рішення суду, а [INFO] боржник [PERSON] помер. Стосовно другого боржника юридичної особи ТОВ «Промтехсприяння» державним виконавцем будь-яких даних не надано. Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 12 грудня 2011 року скаргу [PERSON] на дії ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку було задоволено. Визнано постанову державного виконавця ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку Прядкіна Олексія Вікторовича від 09 серпня 2011 року про повернення виконавчого документу стягувачу ВП номер 25260114 незаконною. Визнано бездіяльність ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку Давиденко Семена Олексійовича та державного виконавця ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку неправомірною. Рішенням Куйбишевського районного суду міста Донецька від 13 грудня 2011 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та з відповідача на користь позивачки було стягнуто моральну шкоду в сумі 3000,00 гривень, яке до теперішнього часу не виконане. Ухвала Київського районного суду міста Донецька від 12 грудня 2011 року не була предметом розгляду в Куйбишевському районному суді міста Донецька. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної /немайнової/ шкоди тощо. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене /упущена вигода/ тощо. У судовому засіданні позивачка не довела, що упущену вигоду має відшкодовувати відповідач. Також не підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з приїздом позивачки до міста Донецьк, оскільки ці приїзди ініційовані саме позивачкою, та немає підстав для їх стягнення у тому числі і добових, стягнення яких у даному випадку взагалі не передбачено законом. Більш того, позивачка вже зверталася до суду з такими вимогами за певний період та рішенням Куйбишевського районного суду міста Донецька від 13 грудня 2011 року в задоволенні вказаних вимог їй було відмовлено. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У судовому засіданні позивачка заявила про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду. Вона до теперішнього часу не отримала стягнуту на її користь грошову суму, яка для неї є значною. Вона хвора людина та у зв,язку з відсутністю коштів позбавлена можливості належним чином забезпечити своє існування, лікування. Крім пенсії вона не має інших доходів. Вона є інвалідом другої групи. Вона нервує, переживає, втратила надію на отримання стягнутих на її користь грошових сум, порушено звичайний стан її життя, загострилися її хвороби. Ухвалою Київського районного суду міста Донецька від 12 грудня 2011 року встановлено неправомірність дій та бездіяльність відповідача при виконанні рішення Київського районного суду міста Донецька від 16 червня 2006 року про стягнення суми на користь позивачки. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. [PERSON] у судовому засіданні доказала, що незаконною постановою відповідача від 09 серпня 2011 року та його бездіяльністю, що встановлено ухвалою Київського районного суду міста Донецька від 12 грудня 2011 року їй спричинено моральну шкоду. Суд вважає, що позивачка підтвердила у судовому засіданні наявність моральної шкоди, але з урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що моральна шкода доказана в сумі 2000,00 гривень, які і належить стягнути з відповідача на користь позивачки. Судовій збір у відповідності до ст. 88 ЦПК України має бути віднесено за рахунок держави. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1174 ЦК України,

Outcome: partial