Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач КС «Харківське ощадно-кредитне товариство» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії № ДКД-00046 від 30.05.2017 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у розмірі 160065,75 грн, у тому числі зі сплати процентів - 60065,75 грн, з повернення кредиту - 100000,00 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 30.05.2017 між сторонами укладено кредитний договір № ДКД-00046, відповідно до якого відповідач отримала кредит у формі кредитної лінії у сумі 100000 грн зі сплатою 42 % річних на строк до 30.05.2019. Одночасно, 30.05.2017 між сторонами укладено договір застави № ДДЗ-00046/1, згідно якого у забезпечення своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, відповідач передала у заставу вироби з жовтого металу загальною вагою 29,46 гр. вартістю згідно оцінки сторін 103500 грн. У вказаний строк відповідач кредит не повернула, та відсотки не сплатила, у зв`язку з чим станом на 31.10.2019 її заборгованість за договором кредиту складає: 160065,75 грн, у тому числі зі сплати процентів - 60065,75 грн, з повернення кредиту - 100000,00 грн. 09.07.2019 на адресу [PERSON] позивачем направлено лист з вимогою про погашення суми процентів та повернення кредиту, однак вказана вимога лишилася без задоволення, що є порушенням прав позивача. 21.01.2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Харківське ощадно-кредитне товариство» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с. 31). Вказана справа відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 передана у провадження судді Гаврилюк С. М. (а.с. 37). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 40-41). 27.03.2020 ухвалою суду відкладено судове засідання до скасування карантинних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (а.с. 45-46). 28.05.2020 та 26.06.2020 ухвалами суду відкладено судове засідання відповідно до п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України. 25.08.2020 ухвалою суду постановлено справу розглядати в заочному порядку. Представник позивача Стрельник Я. В., що діє на підставі довіреності, подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглядати справу без участі представника позивача. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.07.2011 [PERSON] звернулася до позивача із заявою щодо прийняття її в члени кредитної спілки (а.с. 10), у зв`язку з чим сплатила вступний внесок у розмірі 40,00 грн та обов`язків пайовий внесок у розмірі 10,00 грн (а.с. 11). 30.05.2017 відповідач звернулася до Кредитної спілки із заявою про надання кредиту в розмірі 100000 грн (а.с. 12). Харківським ощадно-кредитним товариством на засіданні кредитного комітету розглянуто заяву [PERSON] та відповідно до протоколу № ДКК-00046 від 30.05.2017 постановлено надати останній кредит у сумі 100000 грн на строк 12 місяців (а.с. 12). 30 травня 2017 р. між КС «Харківське ощадно-кредитне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитно лінії № ДКД-00046 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 100000 гривень (а.с. 6-7). Позичальник, згідно п. 3.1. Договору, зобов`язалася щомісяця сплачувати кредитору проценти розраховані від суми кредиту за фіксованою ставкою 42 % річних. Відповідно до п. 3.5. Договору у разі прострочки сплати процентів на строк більше 2 днів, позичальник зобов`язаний до повного погашення заборгованості зі сплати процентів сплачувати Кредитору додаткові проценти за фіксованою ставкою, визначеною у п. 3.1 цього договору. Окрім того, 30.05.2017 між сторонами укладено договір застави № ДДЗ-00046/1, згідно якого у забезпечення своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, відповідач передала у заставу вироби з жовтого металу загальною вагою близько 29,46 гр. вартістю згідно оцінки сторін 103500 грн (а.с. 9). Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачеві кредит у загальному розмірі 100000 гривень, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 30.05.2017 та від 31.05.2017 на суму по 50000,00 грн кожний (а.с. 13). Згідно протоколу № 144-17 від 30.06.2017 спостережною радою Кредитної спілки постановлено задовольнити заяву [PERSON] та не застосовувати додаткові проценти за кредитним договором № ДКД-00046 від 31.05.2017 з 30.06.2017 (а.с. 15). 29 травня 2018 р. між Кредитною спілкою та [PERSON] укладено додатковий договір № ДДС-00046/1, відповідно до якого змінено строк повернення кредиту на 30 травня 2019 р. (а.с. 8). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.08.2019 становить 160065,75 грн, у тому числі зі сплати процентів - 60065,75 грн; з повернення кредиту - 100000,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 14). 09.07.2019 з метою позасудового вирішення спору Кредитною спілкою на адресу [PERSON] надіслано вимогу про усунення порушення, згідно змісту якої позивач просив до 22 липня 2019 року повністю погасити заборгованість зі сплати процентів та повернути отриманий кредит (а.с. 16, 17). Однак вказаний лист відповідачем проігноровано. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону України «Про кредитні спілки» кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом третім ч. 1 ст. 21 цього Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з приписів ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень статей 525, 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3.1-3.5, п. 5.1.3 кредитного договору № ДКД-00046 від 30 травня 2017 року відповідач зобов`язалась вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом на умовах, передбачених договором, проте умови договору не виконала. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявніст підстав звільнення відповідача від відповідальноті за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що через невиконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.08.2019 заборгованість становить 160065,75 грн, у тому числі зі сплати процентів - 60065,75 грн; з повернення кредиту - 100000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь КС «Харківське ощадно-кредитне товариство» сплачений судовий збір в розмірі 2400,99 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19). На підставі викладеного,

Outcome: approved