Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені по аліментам, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] на утримання якого на її користь, за рішенням Хортицького райсуду м. Запоріжжя № 2-1384/2011 від 20.07.2011р. були стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Після набрання законної сили, за рішенням суду був виписаний виконавчий лист та на його виконання відкрито ВДВС виконавче провадження №30093732 від 30.11.2011р. Держвиконавець Орджонікідзевського ВДВС направив виконавчий лист про примусове стягнення аліментів за основним місцем роботи [PERSON] на ДП «Запорізький експертно-технічний центр держгірпромнагляду України». При перевірці виконання рішення суду держвиконавець встановив, що [PERSON] має дохід працюючи за сумісництвом в інших установах та умисно ухилявся від сплати аліментів і має заборгованість по аліментам за сумісництвом в сумі 6357грн.95коп. Розрахунок пені по аліментам на суму боргу 204грн.25коп. з 01.05.2011р. за період 01.04.2011р. -30.04.2011р. На 01.12.2013р. аліменти у розмірі 204,25грн. аліменти не сплачені. Пеня нарахована у відповідності до ст.196 СК України, на загальну суму 36450,38грн. (розрахунок надається). Просить стягнути з відповідача в судовому порядку, пеню по аліментам в сумі 36450,28грн. та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов про стягнення з нього пені по аліментам в сумі 36450,38грн. не визнав, оскільки держвиконавець не повідомляв його про наявну заборгованість, ніяких повідомлень та розрахунку пені він не отримував. Крім того просив застосувати до вимог позивачки позовну давність. Допитаний судом держвиконавець [PERSON] суду пояснила, що відповідач не повідомляв її про наявність роботи за сумісництвом. Після встановлення заборгованості, яка була посвідчена розрахунком від 20.10.2013р. та затверджена заст.начальника Орджонікідзевського ВДВС [PERSON], була нарахована заборгованість по аліментам по роботі за сумісництвом. Підтвердила, що розрахунок заборгованості боржника по аліментам від 05.12.2011р. на суму 7447,40грн. надсилався боржникові поштовим відправленням, з внесенням даних до реєстру, але реєстр не зберігся у зв'язку із знищенням архівних документів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, держвиконавця [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, оглянув виконавче провадження держвиконавця, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Розмір заборгованості обчисляється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ст.196 СК України, при винекнені заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того, Пленум Верховного Суду України в постанові від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснив, що передбачена ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, боржник звільняється від відповідальності з чітко визначених даною постановою випадках. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє, як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійного розміру свого заробітку (доходу), зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів, приховання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). При цьому під час судового розгляду встановлено, що відповідач заробітну плату отримував своєчасно та заборгованості по виплаті заробітної плати не мав як за основним місцем роботи, так і по роботам за сумісництвом. Держвиконавцем Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] суду доведений факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам по роботі за сумісництвом, та наявність у одержувача - позивачки права на стягнення неустойки. Судом встановлено, що держвиконавець Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] склала розрахунок заборгованості боржника по аліментам [PERSON] від 20.10.2013р. (а.с.92), згідно з яким нарахована заборгованість боржника за роботу за сумісництвом на загальну суму 6357,95грн. В судовому засіданні держвиконавець пояснила, що розрахунок від 20.10.2013р. надсилався боржнику поштою, в виконавчому провадженні є витяги з поштових реєстрів, в розрахунку роз'яснювалось боржникові порядок його оскарження, але боржник заборгованість не оспорював. Також підтвердила, що дії держ виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] та розрахунок заборгованості боржника по аліментам від 05.12.2011р. на суму 7447,40грн., розрахунок заборгованості боржника по аліментам від 20.10.2013р. на суму 6357,95грн. (а.с.92) не оскаржувався [PERSON] до теперішнього часу. На запит представника позивачки [PERSON] чи встановлені будь-які переплати аліментів за основним місцем роботи і чи погашена заборгованість по роботам за сумісництвом, держвиконавець повідомила, що ніякої переплати сум аліментів за основним місцем роботи ДП «Запорізькій експертно-технічний центр Держпромнагляду України» - не має, і повідомлень усних чи письмових від боржника [PERSON] про погашення заборгованості по роботам за сумісництвом в сумі 6357,95грню не отримувала. Крім того, пояснила, що надати повідомлення про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2011р. ВП №30093732 та Розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 05.12.2011р. на суму 7447,40грн. не може у зв'язку із знищенням архівних документів на підставі акту №1 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до національного архівного фонду» від 14.02.2013р. на вимогу суду передала для залучення до матеріалів справи. Суд вважає, що відповідач [PERSON] заздалегідь повинен був повідомити держвиконавця про отримання заробітної плати за сумісництвом, але ці відомості від стягувача та ВДВС приховав, тому його вина в цьому наявна. Відповідач не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів по роботам за сумісництвом. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно це є підставою для стягнення пені в порядку ст.196 СК України, при тому, що відповідач був обізнаний про виконавче провадження з грудня 2011р., отримував дохід по роботам за сумісництвом і в п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2011р. державний виконавець встановив строк добровільного виконання сплати заборгованості аліментів - «негайно». Суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №30093737 від 30.11.2011р. і розрахунок заборгованості боржника по аліментам від 05.12.2011р. та від 20.10.2013р. винесені держвиконавцем Орджонікідзевського ВДВС [PERSON] у встановлений чинним законодавством порядку, боржником не оскаржені, тому суд не бере до уваги твердження відповідача, що він не повинен сплачувати пеню по аліментам, оскільки держвиконавець не надіслав йому письмовий розрахунок, що є порушенням з його боку ЗУ «Про виконавче провадження». Судове рішення Ленінського райсуду м. Запоріжжя №2/334/434/14 від 12.06.2014р. про стягнення пені за позовом [PERSON] до [PERSON] за основним місцем роботи встановило факт того, що з боржника [PERSON] утримували для відрахування суми аліментів тільки за основним місцем роботи ДП «Запорізький експертно-технічний центр Держпромнадгяду України» і в розмірі 25%. Крім того «звіт про здійсненні відрахування та виплати» №32338/03 від 20112014р. державного підприємства «Запорізький експертно-технічний центр Держпромнадгяду України» за період з 01.06.2013р. по 30.10.2014р., за підписом головного бухгалтера підприємства, щодо відрахувань аліментів з заробітної плати відповідача, свідчить, що з заробітної плати [PERSON] за вказаний період не здійснювалися відрахування в рахунок погашення заборгованості по аліментам в сумі 6357,95грн. нараховані на 01.09.2013р. по роботам за сумісництвом згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 20.10.2013р. Розрахунок пені від сум не сплачених аліментів зроблений на підставі роз'яснень постанови Верховного суду України по справі №6-81цс13 від 11.09.2013р. по справі №6-149цс14 від 01.10.2014р. Суд також не погоджується з думкою відповідача про застосування до пені строку позовної давності, оскільки не вважає його пропущеним, відповідно до ст.267 ЦК України. Однак розмір неустойки підлягає зменшенню, на підставі ч.2 ст.196 СК України, оскільки позивачка тривалий час не зверталася до суду за захистом свого права і свідомо сприяла збільшенню суми неустойки, а розмір визначеної нею неустойки майже в шість разів перевищує заборгованість по аліментах, що суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності та поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. При цьому, з урахуванням того, що аліменти призначаються і повинні сплачуватися щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. (а.с.3-10). Суд вважає можливим зменшити розмір неустойки (на підставі ч.2 ст.196 СК України), оскільки розмір визначеної позивачкою неустойки перевищує заборгованість по аліментах, що суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності та поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, до прийнятної суми 10000грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial