Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про усунення [PERSON] перешкод у користуванні квартиною [ADDRESS], власником якої вона є, оскільки більше 2-х років за місцем реєстрації відповідач, який є племінником позивачки не проживає, особистих речей у квартирі не має, оплату за комунальні послуги не здійснює. У зв'язку з реєстрацією [PERSON] в належній позивачці квартирі, вона повинна сплачувати комунальні послуги, що складає додаткові матеріальні витрати та порушує її право на володіння та розпорядження своєю власністю. В судове засідання позивачка не з'явилась. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не з'явився, за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, шляхом виклику через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 124-125 (23505-23506) від 30.10.2014 року. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Представник третьої особи в судове засідання подала заяву про слухання справи без її участі, проти позову не заперечує. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло САА № 9586942 виданого 19.11.2004 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЖБК «Перетворювач - 3» № 461 від 18.08.2014 року за вказаною адресою, крім позивачки [PERSON] зареєстрований її племінник відповідач [PERSON], [INFO] , який понад два роки не мешкає за адресою реєстрації, про що ЖБК «Перетворювач - 3» складено відповідну довідку № 463 від 18.08.2014 року. У зв'язку з тим, що понад два роки [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає, особистих його речей у квартирі немає, оплату за комунальні послуги не здійснює позивачка, будучи пенсіонеркою за віком, повинна сплачувати комунальні послуги, що складає для неї додаткові матеріальні витрати та порушує її право на володіння та розпорядження своєю власністю. Тобто, перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою розташування належного позивачці житла, тягне за собою створення перешкод щодо реалізації нею відповідних житлових прав, а також безпідставного нарахування вартості комунальних послуг, у зв'язку з чим, вислухавши пояснення представника позивачки, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню, тобто визнання втратившим [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved