Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що з 24.02.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршилося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сімю. На даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За таких обставин просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] У судове засідання сторони не з'явилися, але подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивачка свої вимоги підтримала, а відповідач визнав їх. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради у судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього сина сторін разом з матірю просила задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.02.2012 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому у Дзержинському відділенні державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 81 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04.11.2016 р. дня звернення до суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Так, встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з матірю за адресою: м. Суми пр-т Курський, буд.119, житлове приміщення 58. Мати створює належні соціально-побутові умови для проживання дитини, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] від 25.07.2017 № 1240/27.1-26, вважають за можливе встановити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON] (а.с.78). За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині вимог та визначити місце проживання дитини [PERSON] з його матірю [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп.+551 грн. 20 коп.), а на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved