Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з тих підстав, що житловий будинок [ADDRESS] - капітальна будова, яка є одноповерховою з шлакових блоків, що складається з двох житлових кімнат, тамбура, літньої кухні, льоху, гаража. Дата створення житлового будинку - 1962 рік. Право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано таким чином: 13/27 належить [PERSON], 14/27 - [PERSON], що помер. Вказаний будинок раніше в повному об'ємі належав [PERSON] У 1993 р. ним було складено заповіт. Все своє майно, у тому числі житловий будинок [ADDRESS], він заповідав [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в рівних частках. [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті право власності на частку в цьому житловому будинку пред'явила його колишня дружина [PERSON], з якою він не жив вже більше десяти років, але не був розлучений. Їй дісталося 6/27 часток, яку вона подарувала [PERSON] Нова частка її чоловіка стала складати 13/27 житлового будинку і була зареєстрована. У 2005 році її чоловік загинув; вона успадкувала його частку 13/27 в зазначеному будинку. Право власності на будинок було роздроблено на долі, фактично в цьому будинку завжди мешкала вона з чоловіком. З 1998 року будинком ніхто не цікавився, ніяких заходів підтримки будинку не робив. Більше 15 років родина позивачки сумлінно, безперервно володіла будинком як своїм у повному обсязі. Вони несли усі витрати за утримання будинку, по сплаті усіх платежів, займалися його ремонтом, тому просить суд визнати за нею право власності на 14/27 частки вищезгаданого житлового будинку в порядку набувальної давності. Представник відповідача - Аульська селищна ради Криничанського району Дніпропетровської області, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка разом зі своєю сім'єю проживає в житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Криничанською селищною радою № 932 від 03 червня 2016 року. Право власності на 13/27 частки вищевказаного житлового будинку зареєстровано за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3803, вказана частка житлового будинку зареєстрована 11 січня 2006 року в Комунальному підприємстві «Криничанське бюро технічної інвентаризації» номер запису: 1790, в книзі 4, згідно витягу №9541534 від 11 січня 2006 року. Вказаний будинок раніше повністю належав [PERSON] 07 травня 1993 р. останнім було складено заповіт, яким він заповів [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] у рівних частках кожному, що підтверджується копією заповіту від 07 травня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №29, посвідченого виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області. [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті право власності на частку в цьому житловому будинку пред'явила його колишня дружина [PERSON], з якою він не жив вже більше десяти років, але не був розлучений. Їй дісталося 6/27 часток, яку вона подарувала [PERSON] Нова частка її чоловіка стала складати 13/27 житлового будинку. У 2005 році її чоловік загинув; вона успадкувала його частку 13/27 в зазначеному будинку. Право власності на будинок було роздроблено на долі, фактично в цьому будинку завжди мешкала позивачка з чоловіком. Більше 15 років родина позивачки сумлінно, безперервно володіла будинком як своїм у повному обсязі. Позивачка разом із сім'єю проживають у будинку, сплачують комунальні платежі, відкрито користуються нерухомим майном, постійно роблять за власний рахунок поточний та капітальний ремонти. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Цивільний кодекс України виділяє декілька способів набуття права власності, зокрема набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила його ст. 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто починаючи з 01.01.2001р., а визнання права власності за набувальною давністю може мати місце лише після 01.01.2001року. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивачка добросовісно заволоділа майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] та продовжує відкрито, безперервно володіти ци будинком, проводить ремонтні роботи, підтримує дане житло в належному стані більше, ніж десять років. На підставі викладеного,

Outcome: approved