Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивачка послалася на наступне. 15 червня 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 34. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Підставою для звернення до суду з даною заявою, є та обставина, що одруження виявилося невдалим, як чоловік і батько відповідач нехтував своїми сімейними обов`язками, ніде не працював, не надавав сім`ї як матеріальної так і по господарству. Зловживав алкогольними напоями та постійно ображав позивачку та принижував через безпричинні ревнощі. 23 вересня 2019 року відповідач завдав позмвачці тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Іванівська ЦРЛ» та звернулася до правоохоронних органів. Позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить суд не встановлювати строку для примирення сторін. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей призвело те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання не з`явилась надала заяву про слухання справи у її відсутність та не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позов не подав. Згідно з інформацією на сайті «Укрпошта» поштове відправлення не вручено під час доставки в зв`язку з іншими причинами невручення. При цьому виклик у підготовче судове засідання відповідач отримував, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Враховуючи вищевикладене у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином, оскільки вся кореспонденція направлялася відповідачу за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Підставою для звернення до суду з даною заявою, є та обставина, що одруження виявилося невдалим, як чоловік і батько відповідач нехтував своїми сімейними обов`язками, ніде не працював, не надавав сім`ї як матеріальної так і по господарству. Зловживав алкогольними напоями та постійно ображав позивачку та принижував через безпричинні ревнощі. 23 вересня 2019 року відповідач завдав позивачці тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Іванівська ЦРЛ» та звернулася до правоохоронних органів. Позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить суд не встановлювати строку для примирення сторін. Приводом для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей призвело те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд також вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні та вихованні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 гривень та стягненню на користь позивачки судового збору з відповідача у розмірі 768,40 гривень щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved