overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що з 12.06.2003 року по 25.07.2011 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб був зареєстрований Доброгостівською сільською радою Дрогобицького району 12.06.2003 року. Проте 25.07.2011 року даний шлюб було розірвано у зв'язку з припиненням шлюбних відносин на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду, від 25.07.2011 року № 2-127/11. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, але достатній для сплати зазначеної позивачкою суми. Відповідач працює, не має на утриманні інших осіб, а тому може надавати позивачці грошову допомогу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи в судове засідання не з'явився і про причину неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив справу заслухати у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони мають спільних дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач не надає жодної матеріальної допомоги в добровільному порядку. У зв'язку з відсутністю доказів про матеріальне становище та доходи відповідача суд вирішив задоволити позов частково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивачка просить припинити її право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0428 га, кадастровий номер 1822086800:02:001:0299, що призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться в с. Станишівка, Житомирського району, у зв'язку із добровільною відмовою від цієї земельної ділянки, а також передати дану земельну ділянку у власність Станишівської сільської ради Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що успадкувала наведену земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно вимог ст. 81 ЗК України вона, як громадянка Литви, повинна протягом року з моменту прийняття її у спадщину відчужити на користь іншої особи. У зв'язку із цим вона звернулась до Станишівської сільради з заявою про передачу даної земельної ділянки сільській раді. Однак, у зв'язку із тим, що Реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції відмовилась зареєструвати за нею право власності на цю земельну ділянку, як за спадкоємицею, вона не може добровільно передати цю земельну ділянку на користь згаданої сільради. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з тих же підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка являється громадянкою Литовської Республіки, яка після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку, площею 0,0428 га, кадастровий номер 1822086800:02:001:0299, що призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться в с. Станишівка, Житомирського району. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.07.2012 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 4 ст. 81 3К України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналізуючи вищенаведене та встановленні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність дійсного спору між сторонами, а саме між позивачкою та Станишівською сільською радою, у зв'язку із чим в задоволенні даного позову необхідно відмовити. Окрім цього, представник позивачки на пропозицію суду не заявила клопотання про залучення до участі у справі Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції, яка відмовила у реєстрації за позивачкою права власності на згадану земельну ділянку, що є перешкодою позивачці для відчуження даної земельної ділянки на користь Станишівської сільради. За таких обставин, суд не в змозі розглянути даний позов без участі Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції, а тому враховуючи, що Станишівська сільрада не порушила будь-яких прав позивачки, суд вважає, що у задоволення позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка просить припинити право спільної сумісної власності відповідача на 1/3 частину квартири [ADDRESS], шляхом компенсації йому вартості цієї частки. Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання з відповідачем шлюбу, у них склалися неприязні стосунки, у зв'язку із чим вона не може спільно з ним володіти та користуватися наведеною квартирою. Крім того, позивачка зазначає про те, що частка [PERSON] у праві власності на цю квартиру є незначною і не може бути виділена йому в натурі, а також припинення його права власності на дану частку будинку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав. Відповідач позов не визнав, оскільки не має більше іншого житла, не заперечує проти проживання позивачки та третьої особи в наведеній квартирі, а також у разі необхідності може сплатити позивачці компенсацію за її частку у цій квартирі. Третя особа позов також підтримала з тих підстав, що сторони, тобто її батьки не можуть проживати разом, оскільки постійно сваряться. Крім того пояснила, що в даний час вона проживає у м. Києві. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони та третя особа являються співвласниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 лютого 2005 року (а.с. 14). У відповідності до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Водночас, судом встановлено, що частка відповідача у спільній власності на спірну квартиру не є незначною, оскільки становить 1/3 частину. Крім того, припинення права відповідача на цю частину буде порушенням ст. 9 Житлового кодексу України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У зв'язку з цим, задоволення позову, тобто припинення права відповідача на належну йому частину квартири, завдасть інтересам останнього істотної шкоди, так як [PERSON] не має більше іншого житла. До того ж, суд звертає увагу на те, що позивачка в порушення вимог ст. 365 ЦК України не внесла на депозитний рахунок суду вартість 1/3 частини вказаної квартири, що, в свою чергу, також є підставою для відмови у задоволенні її позову З таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави даний позов підлягає повному задоволенню .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка просить розірвання шлюбу з відповідачем. Від шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що у них з чоловіком виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні обов'язки, систематичне вживання відповідачем спиртних напоїв призводило до постійних сварок та образ, свідками яких ставала дочка. Часто підіймав на неї руку та не ночував дома. Фактично вони вже не проживають разом 2,5 роки . Такі стосунки негативно впливають на неї та на її малолітню дочку. Вважає, що подальше подружнє життя між ними неможливе, а строк на примирення бажаних результатів не дасть. Спору про поділ спільного майна у них немає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Наполягає на розлученні, неповнолітню дочку просить залишити проживати з нею, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2010 року, виданого виконавчим комітетом Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] одружилися 16.07.2010 року, актовий запис № 8. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON]» . Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2011 року [PERSON] народилась [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними шлюбних відносин та розпаду їхньої сім'ї. Позивачка не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, оскільки фактично вже 2,5 роки з відповідачем проживають окремо, надання терміну на примирення вважає недоцільним, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача, залишити на її утриманні малолітню дочку [PERSON]. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивачка просить розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02.03.2019 року сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб має формальний характер. Відповідач позов визнв. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства з 02.03.2019 року, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка просить розірвати їх шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 вересня 2002 року Бердичівським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 487. Від шлюбу мають неповнолітню [PERSON] [INFO], яка є інвалідом та проживає разом з нею. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя у них припинилося, відповідач зраджував подружній вірності, не приділяв сім'ї належної уваги. Від виховання доньки ухиляється не проявляє турботи. Відносин із сім'єю не підтримує, живе з іншою жінкою. Наміри примирення результатів не дали. Також просить доньку залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ст.113 СК України після розірвання шлюбу за клопотанням позивачки залишити їй її дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до вимог ст.29 ч.3 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до вимог ст.160 ч.1 СК України місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки батьки згоди досягли про місце проживання дитини, суд приходить до висновку, що дитину необхідно залишити за місцем проживання її матері. Враховуючи інтереси дитини та згоду сторін неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка просить розірвати їх шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 151. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружні відносини між ними припинилися, з липня 2016 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх шлюб існує формально. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає. В судове засідання позивачка не з'явилася, в наданій суду заяві просив розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві просив розглянути справи в його відсутності. Позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб сторін(а.с. 6), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати( а.с. 2, 8).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка просить розірвати їх шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.09.2013 року виконавчим комітетом Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Від спільного сумісного життя мають дитину- Бачинську [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають з 27 вересня 2013 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину- Бачинську [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З січня 2016 року вони проживають окремо. Протягом минулого часу ні вона, ні чоловік не намагалися відновити сімейні відносини. Миритися вона не бажає, а тому збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з»явилася, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с. 6), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір оскільки його понесення підтверджено документально(а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб з [PERSON], свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2009 року у виконкомі Юнокомунарівської міської ради міста Єнакієве Донецької області зареєстровано її шлюб з відповідачем, актовий запис № 116. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, через що у сторін часто виникали сварки та скандали. Відповідач не цікавиться сім'єю. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню у зв'язку з тим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим і суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб з [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Єнакієве Донецької області зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 367. Спільних дітей від цього шлюбу вони не мають. Шлюбні відносини припинені у зв'язку з тим, що між сторонами часто виникали сварки, що призвело до втрати довіри одне до одного. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню у зв'язку з тим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим і суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 09 серпня 2003 року у виконкомі Пожнянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 01 та стягнути аліменти на доньку [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що спільно не проживають, матеріальної допомоги на виховання дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивачка на своїх позовних вимогах наполягала. Просить цивільну справу слухати без участі відповідача з ухваленням заочного рішення суду. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але не бажає з'являтися до суду, позивачка не заперечує на ухвалення заочного рішення суду, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2003 року у виконкомі Пожнянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюбні відносини сторонами не підтримуються, шлюб існує формально. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевстановлені обставини, небажання позивача та відповідача поновлювати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх власним інтересам та інтересам їхньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, вік, її матеріальне становище, матеріальне становище платника аліментів, який не працює , але є працездатним і приходить до висновку, що розмір аліментів на дитину слід визначити у твердій грошовій сумі, щомісячно в розмірі 450 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень на користь держави та судові витрати на користь позивачки.

Outcome: approved