Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 4 лютого 2016 року, стягнути з відповідачів заборгованість станом на 1 лютого 2016 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 5219,69 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7232,34 грн., а також витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 1218 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі проживають у квартирі №14 будинку №18 на вул. Довженка у м. Львові, де ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказані послуги, такий наказ судом видано, однак, ухвалою суду від 30 червня 2015 року скасовано. У звязку з тим, що відповідачі не здійснюють оплату вказаних послуг у повному обсязі, станом на 1 лютого 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12452,03 грн., яка підлягає стягненню з останніх. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] від надання пояснень відмовився, самовільно залишив зал судових засідань, неодноразово попереджався про наслідки таких дій, у звязку з чим, розгляд справи продовжено та закінчено за відсутності відповідача. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Суд вирішив розглядати справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень статей 57-59 ЦПК України. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі №14 будинку №18 на вул. Гн. Хоткевича у м. Львові, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї і прописки №16 від 7 серпня 2015 року, видана ЛКП «Житловик-С» (а.с. 5). Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року скасовано судовий наказ від 20 квітня 2015 року про стягнення з відповідачів на користь позивача 4261,15 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води станом на 1 березня 2015 року, 436,35 грн. інфляційних втрат, 42,60 грн. 3% річних, а також 121 грн. 80 коп. судового збору (а.с. 4). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією субєктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. \~Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності визначено субєкт господарювання з постачання теплової енергії, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». У відповідності до п.б ст.2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року. Відповідно до ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~з ст. 68 ЖК України\~наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На підставі п.5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому, також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, відсутність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати, а тому вимога позивача про стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованою. Як видно з відомостей про нарахування та оплату послуг від 4 лютого 2016 року, заборгованість відповідачів станом на 1 лютого 2016 року становить: за послуги з централізованого опалення 5219,69 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7232,34 грн., а всього 12452, 03 грн., та така підлягає солідарному стягненню з останніх, як споживачів даних послуг, на користь позивача (а.с. 64, 65). Дані розрахунки суд приймає як належні та допустимі докази, оскільки доказів протилежного стороною відповідачів не представлено. Так, неодноразові пропозиції суду надати пояснення по суті позовних вимог відповідач [PERSON] ігнорував. Такі дії відповідача в сукупності з іншими діями останнього в судовому засіданні щодо невиконання розпоряджень головуючого, недодержання в судовому засіданні встановленого порядку та неутримання від дій, які свідчать про явну зневагу до суду та жодним чином не спрямовані на доведення своєї правової позиції по суті позовних вимог, судом розцінено як зловживання своїми процесуальними правами. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Крім цього, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 1218 грн., а саме, по 609 грн. з кожного. На підставі статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 625, 532 ЦК України та

Outcome: approved