Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON] , 2017 року народження, зі стягненням з відповідачки аліментів на утримання останнього в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та призначенням опікуном над малолітньою дитиною та майном останньої [PERSON] . В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідачка [PERSON] не виконує елементарні батьківські обов`язки щодо своєї дитини [PERSON] , 2017 року народження, не зважаючи на проведення з останньою роз`яснювальної роботи щодо відповідальності, яку відповідачка несе за життя та здоров`я своєї дитини. Так, [PERSON] не доглядала за малолітнім сином, не годувала такого, через що дитина завжди була брудна та неохайна, втрачала вагу. В приміщенні, де дитина проживала разом з матір`ю, жахлива антисанітарія, відсутні будь-які продукти харчування. Відповідачка [PERSON] неодноразово перебувала на лікуванні в Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні та наразі має другу групу інвалідності. За таких обставин відповідачка не може піклуватися про дитину, виховувати та доглядати за нею належним чином, в зв`язку з чим виникла необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав, а неповнолітнього [PERSON] передати під опіку племінниці відповідачки - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просила такі задовольнити з тих підстав, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, при цьому підтримала висновок органу опіки та піклування при виконкомі Юр`ївської селищної ради від 29.07.2019 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав (т.1 ас.7, т.2 ас.59). Відповідачка [PERSON] та представник останньої адвокат Бєляков А.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнали, просили такі залишити без задоволення з огляду на необгрунтованість та недоведеність таких (т.1 ас.200-202). Представник третьої особи служби у справах дітей Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Стаценко О.В. в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, вважала доцільним позбавити відповідачку батьківських прав з огляду на те, що остання може ставити під загрозу життя та здоров`я дитини (т.2 ас.60-61). Третя особа по справі служба у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (т.2 ас.49), про причини неявки суд не повідомили. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т.2 ас.56), при цьому в матеріалах справи мається заява останньої про проведення судового засідання в її відсутності без надання заперечень щодо заявлених вимог (т.1 ас.220, т .2 ас.44). В ході розгляду справи судом вчинені наступні процесуальні дії: -04.09.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.1 ас. 33-35); -30.09.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (т.1 ас.55-56); -01.11.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження, оголошення в підготовчому засіданні перерви (т.1 ас.109-110)4 -20.11.2019 року постановлено ухвали про виклик свідків, приєднання до матеріалів справи письмових доказів, витребування доказів, оголошення в підготовчому засіданні перерви (т.1 ас.144-153); -02.12.2019 року постановлено ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, приєднання до матеріалів справи письмових доказів (т.1 ас.175-177); -03.12.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (т.1 ас.185); -27.12.2019 року постановлено ухвалу про оголошення в судовому засіданні перерви (т.1 ас.208-209); -08.01.2020 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні (т.1 ас.250); -23.01.2020 року постановлено ухвали про залишення без розгляду клопотання щодо призначення психіатричної експертизи, оголошення в судовому засіданні перерви (т.2 ас.22-28). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності нез`явившихся в судове засідання третіх осіб [PERSON] та служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради, проти чого присутні в судовому засіданні учасники справи не заперечували. Окрім того, суд зауважує, що в судовому засіданні сторона відповідача відмовилася від виклику та допиту в якості свідка [PERSON] за клопотанням відповідачки, що було задоволене, в зв`язку з чим вказана особа не допитувалася в даному судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача Земляної А.І., відповідачки [PERSON] та представника останньої адвоката Бєлякова А.Ф., представника служби у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації Стаценко О.В., свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: -з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00020266040 від 01.06.2018 року вбачається, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому відомості про батька дитини - [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері (т.1 ас.13). З матеріалів, долучених до справи вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області № 25 від 22.05.2018 року «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , з подальшим позбавленням її батьківських прав» вирішено негайно відібрати малолітнього сина [PERSON] у матері [PERSON] з тимчасовим влаштуванням малолітнього [PERSON] до КЗ Юр`ївська ЦРЛ ДОР, рекомендувавши сімейному лікарю направити матір [PERSON] на психіатричне обстеження (т.1 ас.227), при цьому підставою для прийняття такого рішення став, в тому числі, висновок органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Юр`ївської селищної ради про доцільність негайного відібрання малолітньої дитини у матері (т.1 ас.228), акт обстеження проживання сім`ї [PERSON] від 08.05.2018 року, згідно якого за місцем проживання відповідачки з дитиною в будинку виявлено суцільний бруд (багато брудного посуду, сигаретних недопалків, брудного дитячого одягу) (т.1 ас.230). Згідно з актом негайного відібрання малолітньої дитини [PERSON] у матері [PERSON] від 22.05.2018 року вбачається, що причиною відібрання дитини стало наступне: мати не доглядає за малолітнім сином, не годує такого, не дбає про фізичне здоров`я та психічний стан дитини, у матері відсутнє бажання навчитися елементарному догляду за дитиною, при цьому в будинку, де мешкає дитини разом з матір`ю антисанітарійні умови проживання, що загрожує життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] (т.1 ас.232). З інформації щодо сім`ї [PERSON] , наданої Юр`ївським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 140 від 31.05.2018 року вбачається, що відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах з 26.10.2017 року, при цьому сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 26.10.2017 року по 27.04.2018 року. За час роботи з сім`єю відповідачка [PERSON] двічі була направлена та перебувала на лікуванні в Дніпропетровській обласній клініко-психіатричній лікарні, в зв`язку з чим за рішенням міжрайонної психіатричної МСЕК № 2 отримала третю групу інвалідності (загальне захворювання) строком на один рік. За час роботи з сім`єю постійно проводилась профілактична робота з матір`ю, спрямована на поширення засад відповідального батьківства, матері надавались рекомендації та поради щодо догляду за дитиною. За результатами проведеної роботи з матір`ю встановлено, що стан останньої перешкоджає задоволенню потреб дитини (т.1 ас.234). В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами по справі, що після відібрання [INFO] малолітнього [PERSON] у матері, останній знаходився в КЗ Юр`ївська ЦРЛ ДОР та фактично був повернутий матері лише в січні 2020 року. Згідно висновку органу опіки і піклування при виконкомі Юр`ївської селищної ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав від 29.07.2019 року вбачається, що відповідачка [PERSON] , яка фактично проживає за адресою [ADDRESS] , має другу групу інвалідності, при цьому умови проживання матері та дитини жахливі, в будинку відсутні опалення, водопостачання, ванна кімната та санвузол, в кімнатах завжди брудно, не прибрано, відсутні продукти харчування, дитина не доглянута, брудна, з матір`ю постійно ведеться роз`яснювальна робота щодо відповідальності, яку вона несе за життя та здоров`я своєї дитини. Разом з тим, [PERSON] на надані їй рекомендації не зважає, дитина залишається голодна, брудна та не доглянута, що загрожує її життю та здоров`ю (т.1 ас.7). На підтвердження умов проживання сім`ї [PERSON] позивачем до справи долучені акти обстеження умов проживання [PERSON] від 15.03.2019 року (встановлено, що будинок не опалюється, дрова відсутні); 18.04.2019 року, згідно якого встановлено, що [PERSON] відсутня та зі слів односельців знаходиться на лікуванні (т.1 ас.5-6). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 02.09.2019 року встановлено, що малолітній [PERSON] другий рік не проживає з матір`ю, при цьому умови проживання [PERSON] не змінилися, в будинку брудно та неохайно, продукти харчування відсутні, в зв`язку з чим [PERSON] надано десятиденний термін для приведення будинку в належний стан (т.1 ас.124). З аналогічного акту від 25.09.2019 року вбачається, що кардинальних змін не відбулося, місто для відпочинку дитини не обладнане (т.1 ас.125). З актів обстеження умов проживання [PERSON] від 30.09.2019 року, 16.10.2019 року та 30.10.2019 року слідує, що [PERSON] пообіцяла закінчити ремонт в будинку до 15.10.2019 року (т.1 ас.126), при цьому станом на 16.10.2019 року щодо умов проживання відбулися зміни, а саме поклеєні шпалери, побілено плиту та стелю в кухні та зальній кімнаті будинку, наявні продукти харчування, санітарні умови проживання задовільні (т.1 ас.127-128). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що хоча на даний час умови проживання у будинку є задовільними, так як в останньому зусиллями відповідачки та її рідних сестер проведено косметичний ремонт, все ж таки вона підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки ймовірне захворювання відповідачки може становити загрозу для життя та здоров`я дитини, при цьому яким же відповідачка страждає захворюванням насправді представнику позивача невідомо. Аналогічної позиції в судовому засіданні дотримувався і представник третьої особи служби у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації Стаценко О.В., стверджуючи, що можливі рецидиви захворювання у відповідачки (діагноз якого їй не відомо) ймовірно можуть становити загрозу для життя та здоров`я дитини, а окрім того наразі в будинку відповідачки відсутні меблі для дитини, наявне лише ліжко. В судовому засіданні відповідачка та представник останньої адвокат Бєляков А.Ф. проти заявлених позовних вимог категорично заперечували та не визнали такі, посилаючись на те, що будь-яке захворювання саме по собі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, а окрім того після проходження відповідного курсу лікування відповідачка почуває себе значно краще та в подальшому за необхідності буде проходити відповідні курси лікування, при цьому наразі відповідачка прикладає всі зусилля для того, щоб налагодити побутові умови для можливості проживання з нею дитини, дитину дуже любить та після того як сина повернули їй робить все можливе для нормальної організації життя дитини. На даний час дитина відвідує дитячий садочок за місцем проживання відповідачки, відповідачка готує дитині їжу, відводить та забирає з дитячого садочка, одягом дитина забезпечена, в хаті, де відповідачка мешкає з дитиною остання протоплює для того, щоб забезпечити дитині тепло. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що відповідачка змінилася, за дитиною доглядає, водить сина до дитячого садочку, в будинку наявна їжа для дитини, яку відповідачка готує, будинок опалюється. З довідки міжрайонної психіатричної МСЕК №2 КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР № 376 від 03.12.2019 року вбачається, що [PERSON] вперше була оглянута МСЕК 26.03.2018 року та останній встановлена третя група інвалідності від загального захворювання по 01.04.2019 року, при цьому повторно була оглянута у зв`язку з погіршенням психічного стану 23.10.2018 року із встановленням другої групи інвалідності від загального захворювання до 01.11.2019 року. 11.11.2019 року була подовжена друга група інвалідності від загального захворювання до 01.11.2020 року (т.1 ас.193). Згідно ст. 150 CК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідоме нехтує здійсненням свої обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ( зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 20 від 19.12.2008 року) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька) дитини, так і для самої дитини (ст.166 СК України), позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Суд враховує, що вимога про позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачку навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконувала обов`язки по вихованню її малолітньої дитини, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, з огляду на її поведінку, намагання виправитися, змінити своє ставлення до дитини, усвідомлення нею відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків. Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав також свідчить про її інтерес до дитини. Окрім того, з матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту передачі дитини від 10.01.2020 року малолітня дитина [PERSON] , 2017 року народження був переданий матері [PERSON] ( т.2 ас.13), при цьому підставою для вказаних дій з боку органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради стало рішення опікунської ради при виконкомі Юр`ївської селищної ради від 10.01.2020 року про передачу дитини матері, з протоколу засідання якої вбачається, що голова опікунської ради Скриль Н.В. доповіла про те, що умови проживання відповідачки були жахливі - не прибрано, цвілі, облуплені стіни, в будинку щурячі нори, обірвані шпалери. Разом з тим, з плином часу у [PERSON] з`явилося бажання забрати свого сина додому та останній вдалося зробити вдома косметичний ремонт, а відтак змінилися як умови проживання сім`ї [PERSON] , так і її відношення до дитини (т.2 ас.14-21). Представник служби у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації Стаценко О.В. на засіданні вказаної опікунської ради у своєму виступі зазначила, що антисанітарії в будинку [PERSON] немає, загрози життю і здоров`ю дитини немає, позбавити батьківських прав матір неможливо (т.2 ас.14-21). Відтак, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила свою поведінку, ставлення до дитини, зі старанністю намагається виконувати свої батьківські обов`язки. За період перебування дитини у матері після повернення такої останній 10.01.2020 року будь-яких доказів щодо ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини суду не надано. Як зазначалося вище представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування при виконкомі Юр`ївської селищної ради від 29.07.2019 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав в зв`язку з ухиленням такої від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини (т.1 ас.7). Суд зауважує, що згідно ст. 19 СК України органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що зазначений висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав наразі не містить мотивованих висновків щодо необхідності позбавлення відповідачки батьківських прав, а також висновків стосовно того чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дитини. Окрім того, з висновку не вбачається, що при його ухваленні була врахована думка відповідачки. Станом на час розгляду справи вказаний висновок складений органом опіки та піклування без врахування того, що відповідачка змінила своє ставлення до дитини, налагодила побутові умови, проживає з дитиною та піклується про останню. Відтак, суд не може погодитися з висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради від 29.07.2019 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] . Іншого висновку щодо розв`язання спору, з урахуванням обставин, що змінилися стороною позивача до суду не надано. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки і піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що матір (батько) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Під час розгляду справи не встановлено, що відповідачка [PERSON] наразі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд зауважує, що на його думку поведінка органу опіки і піклування є непослідовною , з огляду на те, що останній мав би переглянути раніше наданий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, з урахуванням певних змін в житті та поведінці самої відповідачки по відношенню до її дитини та з урахуванням того, що сам орган опіки і піклування відповідно до прийнятого рішення передав дитину матері , не вбачаючи будь-яких обставин, що загрожували б життю та здоров`ю дитини у разі перебування її з матір`ю. Жодних доказів про те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини, попередження з боку органу опіки і піклування, органу місцевого самоврядування, суду не надано. Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідачки [PERSON] та умисного ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Проте, в постанові ВССУ у справі № 21/559/16-ц від 01.11.2017 року зазначається про те, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувались батьки офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Суд також враховує процесуальну поведінку відповідачки [PERSON] та зазначає, що остання була присутня на судових засіданнях, давала пояснення та доводила, що не бажає втрачати зв`язок з сином так як робить для нього все необхідне в межах своїх можливостей. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] , так само як і представник третьої особи Стаценко О.В. в обгрунтування необхідності позбавлення відповідачки батьківських прав посилалися на наявне захворювання у відповідачки, яке, в разі рецидиву, можливо може становити загрозу для дитини, при цьому яке ж захворювання наявне у відповідачки та чи може воно становити загрозу для життя і здоров`я дитини останні пояснити суду не змогли, при цьому як вбачається з матеріалів справи про наявні у відповідачки проблеми зі здоров`ям органу опіки і піклування було відомо вже під час відібрання дитини у останньої (т.1 ас.236), а також і на час прийняття висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав (т.1 ас.7). Суд зауважує, що вказані доводи на увагу не заслуговують, оскільки грунтуються лише на припущеннях як представника позивача, так і представника третьої особи Стаценко О.В. , в той час, як доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Окрім того, саме по собі захворювання матері (батька) не може в жодному разі бути підставою для позбавлення батьківських прав, з огляду на те, що такі підстави визначені виключно ст.164 СК України, при цьому невиконання батьківських обов`язків з причин хвороби, яка перешкоджає цьому, не свідчить про свідоме та умисне ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, знаючи про наявне у відповідачки захворювання орган опіки і піклування не з`ясував чи насправді відповідачка свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини чи можливо належним чином виконувати батьківські обов`язки їй перешкоджає наявне захворювання та прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав без врахування цих обставин. Не свідчать про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав і доводи представника служби у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації Стаценко О.В. щодо відсутності в будинку відповідачки всіх необхідних меблів для дитини (окрім ліжка), оскільки такі не грунтуються на вимогах діючого законодавства стосовно підстав для позбавлення батьківських прав, при цьому як пояснила відповідачка в судовому засіданні наразі в неї відсутні кошти в достатній сумі для придбання всіх необхідних меблів, однак в подальшому за можливості буде прикладати всі зусилля для організації життя дитини. Враховуючи вищевикладене та виходячи в першу чергу з інтересів дитини, а також інтересів матері до неї, яка запевнила суд, що змінила ставлення до виховання своєї дитини, виправилась, намагається робити все необхідне в інтересах дитини і просила суд не позбавляти її батьківських прав, вважаю, що є всі підстави надати відповідачці можливість змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини суд дійшов висновку про те, що доводи позивача не можуть бути підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки відсутні беззаперечні докази свідомого, винного ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини як на момент звернення до суду, так і на час прийняття рішення, при цьому позбавлення відповідачки батьківських прав, на думку суду, не буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON] та не сприятиме позитивному результату в його житті. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у її вихованні. З огляду на дане, у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав слід відмовити та як наслідок відмовити і у задоволенні похідних вимог про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначення дитині опікуна. Оскільки вимоги до задоволення не підлягають правових підстав для стягнення з відповідачки судових витрат по справі не вбачається.

Outcome: dismissed