Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] та зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вимоги мотивує тим, що вона з народження проживає та зареєстрована у [ADDRESS] Вказана квартира належала її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, її батьку [PERSON], який помер [INFO], та їй. Після смерті батька виявилося, що в даній квартирі також зареєстрований [PERSON] Позивачка зазнає, що відповідача вона ніколи не бачила та з яких причин він був прописаний у квартирі їй не відомо. Відповідач у квартирі не проживає з 1984 року, не сплачує плату за користування житловим приміщенням, не несе витрати за комунальними послугами та витрати по утриманню квартири, не приймає участь у спільному побуті та не є членом сім'ї. Фактичне місце проживання відповідача не відомо. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою його реєстрації, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням представника Президента України у Харківському районі м. Києва № 225 від 23.05.1995 року виключено зі списків службової жилої площі ДКП УЖГ Харківського району квартиру [ADDRESS] та закріплено для постійного проживання за родиною [PERSON] в складі 3 осіб, яка відпрацювала у житловому господарстві понад 10 років (а.с. 8). . Як убачається із довідки по формі № 3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 25.11.2016 р. № 63, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони по справі: позивачка [PERSON] з 28.11.1996 року та відповідач [PERSON] з 1984 р. (а.с. 7). За повідомленням представника позивачки фактичне місце проживання відповідача не відоме, [PERSON] будь яких зв'язків з позивачкою не підтримує, житлом не цікавиться, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, жодного разу у квартирі не з'являвся, майна відповідача у квартирі не має. Дані обставини щодо постійного не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджуються показами свідка [PERSON], яка засвідчила, що позивачку знає з дитинства, мешкають у одному будинку, були однокласниками, дружать зі школи, до 2011 року вона щодня заходила додому до [PERSON], на даний час відвідує щомісяця. Відповідача вона не знає та ніколи не бачила, у спірній квартирі він ніколи не проживав. Як убачається із відповіді наданої Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією наданою на адвокатський запит від 31.03.2017 року, [PERSON] з питань його виписки з квартири [ADDRESS] до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не звертався. Відповідно до відповіді наданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» на адвокатський запит від 23.03.2017 року № 01/04/00-67, заяви від [PERSON] з питань вчинення йому перешкод будь ким у користуванні квартирою [ADDRESS] Отже, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад шість місяців, його майно там не знаходиться, спірним житлом не цікавиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідач не несе, перешкод йому у користуванні жилим приміщенням не чинилось, залишив житло добровільно та по даний час ним не цікавиться, наміру проживати у квартирі не виявляє. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд встановив, що відповідач постійно не проживає у [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За викладених обставин позов у частині вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. У решті заявлених вимог слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial