Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати недійсним договір дарування, укладений 17.08.2015 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована), згідно якого дарувальник передав обдарованій безоплатно у власність ? частину квартири за №74 у будинку за №3 по площі [PERSON] (Малиновський район) в місті Одесі, яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 43,2 кв.м, в тому числі житловою площею 28,1 кв.м. В обґрунтування своїх вимог з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 18.05.2016 року, зробленої до початку розгляду справи по суті, позивачка посилалася на те, що їй належить інша ? частина цієї двокімнатної квартири, в якій вона зареєстрована та постійно проживає разом із сином [PERSON]. 17 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали спірний договір. В договорі дарування зазначені технічні характеристики квартири, що не відповідають реальному стану речей, а саме: житлова площа зазначена в розмірі 28,1 кв.м., в той час, як насправді вона складає 24,5 кв.м. Зазначені зміни в технічних характеристиках квартири були проведені не пізніше 26 липня 2012 року, проте зміну технічних характеристик квартири не було внесено у встановленому порядку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, предметом спірного договору є самочинне будівництво, на яке не виникло право власності у дарувальника. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повернута рекомендована поштова кореспонденція про виклик засобами поштової організації УДППЗ «Укрпошта» та Курєрської Служби Доставки ТОВ «Курєр-Світ». За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], який було розірвано рішенням Малиновського районного суду від 01.02.2010 року. За час шлюбу ними було набуто у спільну сумісну власність двокімнатну квартири загальною площею 43,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.06.2012 року було поділено майно подружжя (позивачки та [PERSON]І.), відповідно до якого визнано право власності, зокрема на ? частину двокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м за адресою: площа Незалежності[ADDRESS] в місті Одесі (теперішня назва площа [PERSON] (Малиновський район)) за [PERSON]. Належні частки у спільній частковій власності є ідеальними. Реального виділу майна зі спільної часткової власності не відбувалось. Позивачка разом із сином [PERSON] зареєстровані та проживають у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. 17 серпня 2015 року [PERSON] уклав з іншим відповідачем [PERSON] договір дарування ? частини спірної квартири. Згідно наданої приватним нотаріусом [PERSON] копії спірного договору дарування, а також інших документів, які слугували підставою для укладення даного договору вбачається, що його предметом є 1/2 частка квартири за №74 у будинку за №3 по площі [PERSON] (Малиновський район) в місті Одесі, яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 43,2 кв.м., в тому числі житловою площею 28,1 кв.м. Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, виготовленого станом на 27.07.2012р. (тобто до дати укладення договору дарування від 17.08.2015р.), квартира має інші технічні характеристики, а саме житлову площу в розмірі 24,5 кв.м. Зазначене також підтверджується технічним паспортом, виготовленим на час розгляду справи у суді, а саме: на 19.02.2016 року. В технічному паспорті станом на 27.07.2012р., як і в технічному паспорті станом на 19.02.2016р., міститься відмітка (штамп) «самочинне будівництво: зменшення площі житлової кімнати за рахунок коридору на 3,5 кв.м». Згідно відповіді в.о. директора КП «БТІ» ОМР №475955.67.16 від 22.08.2016р. на запит адвоката [PERSON], у випадку зменшення житлової площі квартири необхідно такі відомості вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Житлова та загальна площа квартири, які у технічному паспорті, є характеристикою даної квартири. А зменшення житлової площі квартири, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами та доповненнями), належать до самочинного будівництва. Квартира, є нерухомою річчю (стаття 181 ЦК). Згідно статті 182 ЦК, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав (стаття 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Проте всупереч зазначеному, до державного реєстру речових прав такі зміни внесені не були. Згідно частини 2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК). Зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК). Виключно власнику належить права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ст.319 ЦК). Договір дарування від 17.08.2015р. укладений між відповідачами щодо неіснуючого обєкту: квартири з іншими технічними характеристиками. Таким чином, суд приходить до висновку, що у спірному договорі вказані відомості, що не відповідають дійсності, змінені технічні характеристики квартири відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а сама квартира із житловою площею 24,5 кв.м. є самочинним будівництвом. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема відсутність необхідного обсягу дієздатності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 грн., сплачений позивачкою за подання позову, та судовий збір в розмірі 385,40 грн., сплачений позивачкою за забезпечення позову, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки. На підставі ст. ст. 15, 16, 203, 215, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 212-215, 217-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved