Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабка [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно позивачці. Остання спадщину прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, просить суд встановити їй юридичний факт належності заповіту, який посвідчено 29 березня 1995 року секретарем Куражинської сільської ради Новоушицького району, зареєстрований в реєстрі за №14 від імені [PERSON] , яка згідно свідоцтва про смерть значиться [PERSON] , померлої [INFO] на позивачку [PERSON] . Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, задоволено клопотання позивача про витребування копії спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Третя особа - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує, на спадщину не претендує. Інших заяв чи клопотань не надходило. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Згідно із заповітом від 25 березня 1995 року, посвідченим секретарем Куражинської\~сільської ради\~Новоушицького району\~Хмельницької області,\~зареєстрованим в\~реєстрі №14,\~ [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.12). Позивачка [PERSON] зареєструвала 25 червня 2014 року із [PERSON] шлюб та перейшла на прізвище [PERSON] (а.с.6). Дослідивши додані до позовної заяви докази, суд встановив, що позивачка є внучкою [PERSON] (а.с.6, 7, 9, 10,) Відповідно до виписки з погосподарської книги №4 по с. [PERSON] за 1991-1995 роки, в домогосподарстві з особовим рахунком № [NUMBER] проживала [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.51). Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає, що факт належності [PERSON] заповіту складеного 25 березня 1995 року [PERSON] на користь\~ [PERSON] ,\~що посвідчений\~секретарем Куражинської\~сільської ради\~Новоушицького району- підтверджений та необхідний позивачці для реалізації спадкових прав. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що вимогу належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для позивачки певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала у належному їй житловому будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.52, 53). Із копії спадкової справи №182-1996 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що в інтересах позивачки до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась її мати [PERSON] (а.с.67-73). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 30460 гривень (а.с.17). Згідно з архівних матеріалів Новоушицького бюро технічної інвентаризації станом на 01 січня 2013 року домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого виконкомом Куражинської сільської ради 23 серпня 1996 року, зареєстровано Новоушицьким БТІ 23 серпня 1996 року та записано в реєстрову книгу 1 зар. №1-10 (а.с.15). Позивачці відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~посвідченим від\~імені [PERSON] \~Куражинською сільською\~радою Новоушицького\~району Хмельницької\~області 29\~березня 1995\~року за\~р.№\~14 після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на вищевказане маймо виданий після смерті з порушенням чинного законодавства неправомочним органом, окрім того, в заповіті невірно вказано ім`я заповідачки - спадкодавиці (а.с.49, 50). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статей 534, 549 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , яка відповідно до вимог статті 549 ЦК Української РСР 1963 р, прийняла спадщину, будучи на момент відкриття спадщини малолітньою. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved