Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON]. Посилається в позові на те, що між нею та позивачем 11 квітня 2009 року укладений шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON] [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя сторони проживають окремо. Зазначила, що відповідач протягом довгого часу не забезпечує та жодним чином не бере участі у вихованні дитини, з сім'єю не проживає. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча згідно ст. 180 СК України зобов'язаний це робити як батько дитини. Також зазначила, що у зв'язку з ігноруванням відповідачем своїх батьківських обов'язків весь тягар стосовно забезпечення дитини лежить на ній. Позивач через канцелярію суду подала клопотання в якому позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі ? частину від всього заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 11 квітня 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. /а.с.4-3/ Син сторін постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утримані. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає та ухиляється від сплати аліментів у позивача виникла потреба в стягненні аліментів. За нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідач дитину не утримує матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитинитакож не турбується. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Сторони такої домовленості до звернення до суду не досягли. Відповідно до статті 191 сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Виходячи з того, що відповідач працездатний, працює та може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і в цій частині. Враховуючи дохід відповідача, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині ? частини від усіх видів заробітку/ доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивачки щодо стягнення аліментів судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved