Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка у листопаді 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], у якому зазначила, що протягом 48 років проживала разом із [PERSON] однією сім'єю, як чоловік та жінка. За час спільного життя вона піклувалася про стан його здоров'я, оплачувала витрати на його лікування, комунальні послуги. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири та грошові заощадження. В силу положень ст.1264 ЦК України, як спадкоємиця четвертої черги за правом представлення, вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ДМНО Новікової Н.А. де дізналась, що на спадкування майна померлого претендує рідна сестра померлого [PERSON] (а.с.1-3). Посилаючись на викладені доводи, в подальшому неодноразово уточнюючи зміст своїх позовних вимог, позивачка просила суд (а.с.10-12, 89-91, 170, 173) встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю із 15 липня 1983 року до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнати та надати їй право на спадкування по смерті [PERSON] у другій черзі спадкоємців за законом, змінивши черговість одержання права на спадкування в порядку ч.2 ст.1259 ЦК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування підстав, посилаючись на викладені доводи та надані докази. Відповідачка [PERSON] та її адвокат Сорока Т.В. в судовому засіданні обставини позову не визнали, проти позовних вимог заперечували у повному обсязі. Посилаючись на надані докази, у зв'язку із безпідставністю доводів та необґрунтованістю вимог, просили суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. До суду надала заяву, в якій просила, у зв'язку із зайнятістю, розглядати справи без своєї участі. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 02 жовтня 2015 року, повний текст складений 05 жовтня 2015 року. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, одними із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права та визнання правочину недійсним. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, та Сімейного кодексу України суд застосовує положення Кодексу про шлюб і сім'ю України. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення сторін, адвоката, свідків, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно копії ордеру на квартиру, свідоцтва про право власності на квартиру, технічного паспорту, довідки про склад сім'ї КП КЖЕП № 36, відмітки у паспортному документі позивачки (а.с.5,103-107), вбачається що із 15 липня 1983 року [PERSON] разом із померлим [INFO] [PERSON] мешкали за однією адресою по [ADDRESS]. [PERSON] до 15 травня 1971 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.174), а позивачка по справі [PERSON] до 31 травня 1979 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.175). Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] із [PERSON] тривалий час, пов'язані спільним побутом обопільно утримували житло, піклувалися та допомагали один одному по господарству. Взаємовідносини між ними ґрунтувалися на паритетних засадах взаємодопомоги, спільності інтересів на створення родинного затишку, взаємній повазі та підтримці. Пояснення допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] що ґрунтуються на власних припущеннях та міркуваннях характеру взаємовідносин між [PERSON] та [PERSON] суд відхиляє з позиції неналежності. Водночас, за правилом ст.13 КпШС України, який діяв у часі правовідносин [PERSON] та [PERSON], лише укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану шлюб породжував права і обов'язки подружжя. А час виникнення прав і обов'язків подружжя визначався моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази суд першої інстанції приходить до висновку, що обставини фактичного проживання [PERSON] однією сім'єю із [PERSON] є доведеними та законними в частині заявленого періоду, а саме із 01 січня 2004 року. Заперечення відповідача щодо обґрунтованості позовних вимог в цій частині суд вважає безпідставними. При вирішенні позовних вимог [PERSON], повязаних із правом спадкування, суд вирішує справу

Outcome: partial