Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду з позовом в якому, просив просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам в сумі 1444,82 грн., інфляційні витрати в розмірі 3008 грн. 98 коп., 3% річних в сумі 637,92 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи з 01 листопада 2007 року відповідачі не сплачують в повному обсязі квартирну плату та плату за комунальні послуги за користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання представник позивача не з'явилася, на адресу суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу у відсутність представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі до судового засідання не з'явились, сповіщені належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 за вихідним № 1162 від 08 червня 2015 року власником особового рахунку приватизованої квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка там і зареєстрована. Крім неї в квартирі зареєстровані і проживають її дочка [PERSON], колишній чоловік [PERSON] (а. с. 5). Відповідачі фактично користуються наданими житлово-комунальними послугами. Згідно із рахунком заборгованості, розмір заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2007 року по 01.07.2014 року становить 1444,82 грн., витрати від інфляції за вказаний період становлять 3008,98 грн., 3% річних - 637,92 грн. (а. с.6-7). Зазначений будинок знаходиться на балансі КП «Керуюча дирекція». Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.66 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що у відповідачів, як у споживачів, виник нормативно встановлений обов'язок, передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за квартирну плату та комунальним послугам обґрунтовані та підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги, на підставі ст. 615, 625 ЦК України, підлягають задоволенню і вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. За таких обставин з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню вартість наданих їм та несплачених ним житлово-комунальних послуг в розмірі 1444,82 грн., інфляційні витрати в розмірі 3008,98 грн. та 3% річних в сумі 637,92 грн., а всього 5091,72 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved