Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1997 р. по 2006 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні, батько участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, дитиною не цікавиться. На сьогоднішній день [PERSON] навчається у 10-Г класі Олександрівської гімназії Сумської міської ради. Під час літніх канікул поточного року є можливість надати синові відпочинок за кордоном, проте відповідач безпідставно відмовляється надати згоду на виїзд дитини за кордон, тим самим позбавляючи його права подорожувати, відпочивати, лікуватися, знайомитися з культурою інших держав, що суперечить інтересам неповнолітньої дитини. З цих підстав просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон в супроводі матері за межі України без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON], та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON] без згоди та супроводу батька в період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча вчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги позову з вищевикладених підстав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, за місцем його реєстрації судові повістки двічі не вручені по причині його відсутності. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради у матеріалах справи мається заява, якою просять розглянути справу без участі їх представника згідно чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. Оскільки представник позивача [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 2006 рік. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 8). Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 3 ст. 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року за № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3858-ХІІ від 21.01.1994 р. із змінами та доповненнями, оформлення документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Також відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні сина (а.с. 12), має заборгованість по аліментам, яка станом на 01.01.2014 року складає 8733,80 грн. (а.с. 9-10). Як пояснив у судовому засіданні представник позивачки, [PERSON] у добровільному порядку не надав згоди на тимчасовий виїзд їх сина за кордон, тим самим позбавляючи можливості сина подорожувати, відпочивати, знайомитися з культурою інших держав. Матеріали справи не містять доказів, що тимчасовий виїзд дитини за кордон може негативно вплинути на її виховання. Враховуючі інтереси неповнолітнього [PERSON], його право на свободу пересування, гарантоване Конституцією України, суд вважає з необхідне позов [PERSON] задовольнити. Згідно ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved