Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та в обгрунтування позових вимог вказала про те, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.02.2016 у справі №592/221/16 з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки [PERSON] [INFO] , до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 12.01.2016 року на користь [PERSON] . З моменту винесення рішення і до часу звернення позивачки з позовом до суду, відповідач неналежно виконував рішення суду, а саме: сплачував аліменти не систематично, не своєчасно та не в повній мірі, в результаті чого за період з 12.01.2016 року по 31.07.2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Тому позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року у розмірі 36 186,08 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 12000,00 грн. До початку судового засідання представник позивачки - адвокат Рижов С.Є. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.02.2016 рокук було розірвано та стягнуто щомісячно з відповідача [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки [PERSON] [INFO] , до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 12.01.2016 року на користь [PERSON] (а.с. 3,4,5). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2019 року, виданої Ковпаківським відділом ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, вбачається, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.01.2016 року по 31.07.2019 року в розмірі 37945,53 грн. (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року у розмірі 36 186,08 грн. Виходячи з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення н сплати, а п нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?р=(А1х1%х(Q1)+(А2х1%хQ2)+........(Аnх1%хQn), де: ?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів на підставі частини першої статті 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, суд погоджується з розрахунком неустойки (пені), наданої позивачкою за період вересень 2016 року по червень 2017 року, а саме: вересень 2016 783,57х30х1%=235,07грн., жовтень 2016 567,14х61 х1%= 345,96грн., листопад 2016 451,14х91х1%=410,54грн., грудень 2016 783,57x31х1%=242,91грн. січень 2017 916,09x943х1%=8638,73грн., лютий 2017 367,23х181х1%=664,69грн., березень 2017 916,09x883x1%= 8089,07грн., квітень 2017 916,09х853х1%=7814,25грн., травень 2017 916,09х 822х1%=7530,26грн., червень 2017 367,23х333х1%=1222,88грн., червень 2017 467,80х212х1%=991,74грн., Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 36 186,08 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 36 186,08 грн. (в межах заявлених позовних вимог) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Так, право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року.№ 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником надано наступні документи: договір №1632-р/19 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 10.07.2019 року, орієнтовним розрахунком розміру витрат на професійну правничу допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 20. Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані заявником, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved