Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] міської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 0,5070 га, розташовані на території [PERSON] міської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких ділянка № 1 площею 0,3826 га, кадастровий номер 4623610100:08:000:2846 та ділянка № 2 площею 0,1244 га кадастровий номер 4623610100:14:000:2848, що належали матері позивачки [PERSON], яка померла 21 квітня 2012 року. Свої вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2012 року померла мати позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавці відкрилася спадщина, яка складається з права на земельні ділянки, загальною площею 0,5070 га, розташовані на території [PERSON] міської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких ділянка № 1 площею 0,3826 га, кадастровий номер 4623610100:08:000:2846 та ділянка № 2 площею 0,1244 га кадастровий номер 4623610100:14:000:2848. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 277. Відповідно до цього заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ділянка № 1 площею 0,3826 га кадастровий номер 4623610100:08:000:0031 та ділянка № 2 площею 0,1244 га кадастровий номер 4623610100:14:000:0032, які розташовані на території [PERSON] міської ради заповіла дочці [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині не має. Також вказує, що спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] вона прийняла, так як постійно проживала разом із нею, доглядала її до дня смерті та надалі продовжує проживати в будинку за адресою: м. Пустомити, вул. Шевченка, 208, Львівської області. Однак, у позивачки виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом на вказані земельні ділянки, що належали її матері. Труднощі полягають в тому, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки її матері були втрачені нею ще за життя. У звязку з чим, в позасудовому порядку неможливо оформити спадщину. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду нею було подано заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області не зявився, однак від міського голови надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без присутності представника міської ради. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що 21 квітня 2012 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 283513, видане 24 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 43. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, загальною площею 0,5070 га, розташовані на території [PERSON] міської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких ділянка № 1 площею 0,3826 га, кадастровий номер 4623610100:08:000:2846 та ділянка № 2 площею 0,1244 га кадастровий номер 4623610100:14:000:2848, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЛВ № 023959, виданий 03 вересня 2003 року на підставі розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 20.09.2002 року № 400. Кадастрові номери земельних ділянок підтверджуються витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4604703042017 від 22.02.2017 року та № НВ-4604702682017 від 22.02.2017 року. Встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на випадок смерті своїм майном розпорядилася на власний розсуд, склавши заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 277, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ділянка № 1 площею 0,3826 га кадастровий номер 4623610100:08:000:0031 та ділянка № 2 площею 0,1244 га кадастровий номер 4623610100:14:000:0032, які розташовані на території [PERSON] міської ради заповіла дочці [PERSON], [INFO]. Спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині [PERSON], незалежно від змісту заповіту, судом не встановлено. Чоловік спадкодавці [PERSON] помер 05.02.2004 року. Згідно довідки виконавчого комітету Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 90 від 10.01.2017 року, [PERSON] до дня своєї смерті, тобто до 21.04.2012 року проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею проживала і проживає по даний час донька [PERSON], 1956 р. н., а отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті матері. Приписами ст. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При ухвалення рішення суд керувався тим, що згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за заповітом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved