Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач ЛКП «Старий Сихів» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить, з урахуванням заяв про збільшення та зміну позовних вимог (а.с.24-26, 66, 68) стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5753,72 грн., з центрального опалення у розмірі 6366,18 грн., з постачання та відведення холодної води у розмірі 677,29 грн., а також витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП «Старий Сихів» є балансоутримувачем будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м.Львові та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, послуг з центрального опалення, постачання та відведення холодної води. Відповідачі є співвласниками квартири №58 вказаного будинку та несвоєчасно і не в повному обсязі сплачували за вказані послуги, внаслідок чого, станом на січень 2015 року виникла заборгованість у розмірі 12797,19 грн., з яких: за період з січня 2004 року по січень 2015 року 5753,72 грн. за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території; з вересня 2008 року по січень 2015 року 677,29 грн. за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення; з листопада 2006 року по січень 2015 року 6366,18 грн. за спожиті послуги з центрального опалення. Боржникам направлялося попередження про наявність заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та пропозицію сплатити таку, однак, останні не скористалися правом укладення договору про реструктуризацію заборгованості. На даний час заборгованість відповідачами не погашена.\~\~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, заяв про збільшення та зміну позовних вимог, письмових пояснень, та просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території здійснюється з розрахунку за кожний квадратний метр займаної площі, за послуги з центрального опалення на підставі показів загальнобудинкового засобу обліку спожитої теплової енергії та нараховується пропорційно до займаної площі, за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення залежно від фактично спожитих обємів даної послуги на підставі засобу обліку спожитої холодної води, встановленого у квартирі. Ствердила, що на розмір плати за вказані послуги не впливає кількість власників, зареєстрованих, чи таких, що фактично проживають у квартирі. Вказала, що неодноразове часткове погашення відповідачами заборгованості за спожиті послуги шляхом внесення коштів на рахунок позивача, свідчить про визнання останніми боргу за житлово-комунальні послуги. Також, вказала, що ЛКП «Старий Сихів» не володіло інформацією про тимчасову відсутність відповідачів та їх непроживання у квартирі №58 будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові та жодних заяв про тимчасову відсутність та довідок від останніх не надходило. Враховуючи наведене, вважає, що відповідачі як співвласники, повинні виконувати обовязок щодо оплати житлово-комунальних послуг та нести відповідальність перед їх виконавцем. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником відповідачів [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні змісту письмовим запереченням та просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав недоведеності обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог. Вказав, що позивач не є балансоутримувачем будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, договору про надання житлово-комунальних послуг з ним не укладено. Також вказав, що жодних попереджень про заборгованість за надані послуги та пропозиції про сплату такої не отримував та таке не є процесуальним документом, тому не може братись судом до уваги. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами, оскільки не проживають у квартирі №58 будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, за вказаною адресою в період їх тимчасової відсутності проживали його сестра з чоловіком, однак, вимоги до них не предявлено. Крім цього, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. В судовому засіданні від 13.01.2016 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду із усною заявою про відвід головуючого, яку мотивував тим, що судом відмовлено в задоволенні його клопотань, що викликає сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. Незважаючи на заявлення відповідачем усної заяви про відвід із наведенням мотивів відводу, судом за клопотанням відповідача оголошено нетривалу перерву для підготовки письмової заяви про відвід. Після закінчення такої перерви відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, письмову заяву про відвід чи інші клопотання до суду не подав. У зв'язку з цим, розгляд справи продовжено та закінчено за відсутності відповідача. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, просили справу розглядати за їх відсутності за участі їх представника. Суд, заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень статей 57-59 ЦПК України. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, серед іншого, на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 р. №45), ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №58 на вул. Кавалерідзе, 8 у м. Львові. Згідно з наданими ЛКП «Старий Сихів» розрахунками у звязку із нерегулярною сплатою та не в повному обсязі за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води за період з вересня 2008 року по січень 2015 року у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 677,29 грн., за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2004 року по січень 2015 року 5753,72 грн., за послуги з центрального опалення за період з листопада 2006 року по січень 2015 року 6366,18 грн. (а.с. 6-7, 8-9, 10-11, 68, 69, 70, 71). Дані розрахунки суд приймає як належні та допустимі докази, оскільки доказів протилежного стороною відповідачів не представлено, а надані суду квитанції не свідчать про оплату вказаних послуг в повному обсязі (а.с. 120-130). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавцем є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору; виробником є субєкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживачем фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, який, залежно від цивільно-правових угод, може бути споживачем, виконавцем або виробником таких послуг. З договорів № 3053/А від 22 серпня 2002 року, №1538/А від 1 квітня 2013 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладених між ЛКП «Старий Сихів» та ЛМКП «Львівтеплоенерго», додатків та додаткових угод до таких вбачається, що позивач забезпечує подачу теплової енергії до будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові (а.с. 101-104, 105, 106, 107, 209-212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228). Разом з тим, 1 липня 2008 року між ЛМКП «Львівводоканал» (виробник) та ЛКП «Старий Сихів» (виконавець) укладено договір №553020 про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг та виконавцем послуг, відповідно до якого виробник взяв на себе зобовязання надавати вказані послуги у будинок №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, а виконавець оплачувати такі послуги за затвердженими тарифами (а.с. 108-109, 110). Надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснюється ЛКП «Старий Сихів» на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 31 травня 2011 року №561 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку», яким затверджено Перелік послуг з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові. Таким чином, позивач ЛКП «Старий Сихів» є балансоутримувачем будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові та виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, послуг з центрального опалення, постачання та відведення холодної води. Що стосується доводів відповідачів про відсутність з позивачем укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг, суд враховує наступне. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Таким чином, позивач надавав відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, центрального опалення, постачання та відведення холодної води, останні їх споживали, актів-претензій про невиконання або надання не в повному обсязі послуг не складено та такі в ЛКП «Старий Сихів» не зареєстровано, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надаються вказані послуги. Крім цього, відповідачі частково сплачували послуги з центрального опалення, постачання та відведення холодної води, та від таких послуг не відмовлялись, що й підтверджено в судовому засіданні. При цьому, також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. В силу вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, відсутність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати, а тому вимога позивача про стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, послуг з центрального опалення, постачання та відведення холодної води є обґрунтованою. Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про відсутність боргу за спожиті послуги з постачання та відведення холодної води та центрального опалення, оскільки спростовуються наданими суду відомостями про нарахування та оплату вказаних послуг, відповідно до яких відповідачі сплачували такі не в повному обсязі та не регулярно. Що стосується доводів відповідача [PERSON] про неправомірність предявлення позивачем вказаного позову до відповідачів [PERSON], [PERSON] у звязку з їх непроживанням у квартирі №58 будинку №8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, то такі є необґрунтованими з огляду на наступне. Пунктом 6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Частиною 1 ст. 68 ЖК України встановлено, що наймач зобовязаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч.2 ст.163 ЖК України тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Тобто, відповідачі відповідають за заборгованість за житлово-комунальні послуги в разі, якщо вони є співвласниками квартири. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №58 на вул. Кавалерідзе, 8 у м.Львові. Як видно з довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №641, виданої ЛКП «Старий Сихів» 20 березня 2015 року, відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 5). З 8 липня 2015 року зареєстрованим місцем проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] є с.Хитрейки Жовківського району Львівської області (а.с. 183, 185). Частиною 4\~ст. 319 ЦК України\~встановлено, що власність зобов'язує. За вимогами\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, вимога про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, послуг з центрального опалення, постачання та відведення холодної води є обґрунтованою. Щодо строку позовної давності, на пропущення якого покликається відповідач, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3\~ст.264 ЦК). Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, центрального опалення та централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідачі неодноразово частково сплачували вказані послуги, чим визнавали борг. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також у разі, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно з ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Встановлено, що ЛКП «Старий Сихів» неодноразово зверталося до суду з заявами про видачу судових наказів щодо стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Так, Сихівським районним судом м. Львова 25 листопада 2009 року, 4 травня 2011 року, 21 травня 2012 року, 26 січня 2015 року видавалися судові накази /а.с. 133, 160, 162/, які ухвалами суду від 24 грудня 2009 року, 15 червня 2011 року, 18 червня 2012 року, 31 липня 2012 року, 11 березня 2015 року скасовані /а.с. 134-135, 136, 137, 138, 139, 140/. Враховуючи те, що позивач неодноразово звертався до суду із заявами про видачу судових наказів про стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, які задовольнялись, і скасовувались лише після подання боржниками відповідних заяв про їх скасування, тому в силу ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривався. Таким чином, обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, і судом не здобуто доказів відсутності цих послуг або їх надання неналежної якості, доводи відповідачів в заперечення позову всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України не доведені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5753,72 грн., з центрального опалення у розмірі 6366,18 грн., з постачання та відведення холодної води у розмірі 677,29 грн., підлягає стягненню з відповідачів солідарно як з співвласників, а відтак, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та повинні бути судом задоволені. Крім цього, згідно з ст.88 ЦПК України, враховуючи розяснення, надані у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року з наступними змінами, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 81,20 грн. судового збору з кожного. На підставі статей 204, 205, 256, 257, 261, 264 ЦК України, статті 67, 162 ЖК України, статей 1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 р. №45) та

Outcome: approved