Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 13.03.2008 року між нею та відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №122. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність любові, довіри та поваги один до одного, зловживання відповідачем алкоголем, постійні сварки, а також матеріальні та побутові проблеми. Проживають окремо, позивачка проживає разом з дочкою у батьків. Намагання зберегти сімю не дали позитивних результатів. У звязку з наведеним, просить суд розірвати їхній шлюб. Одночасно виникає необхідність в стягненні аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів доходів доходу щомісячно з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На виконання вищезазначених положень законодавства, судом роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у звязку з таким визнання. Як встановлено судом з Свідоцтва про шлюб серія 1-ФМ № 038305, виданого 13.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.03.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 122. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка Кулик, дружини Кулик. (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 143272 виданого 15.07.2009 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] народилася 06.07.2009 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №845. Батьком значиться [PERSON], матірю [PERSON]. (а.с.11) Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України\~передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з матірю та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, батько визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну малолітню дитину\~доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~з дня подання позовної заяви з 19 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, можливість відповідача сплачувати аліменти у встановленому у позовній заяві розмірі, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved