Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 30 серпня 2003 року шлюб з [PERSON] , посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження, аспільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що вони різні люди з абсолютно несумісними характерами і поглядами на сімейні обов'язки. Це призвело до розбіжностей у поглядах на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, які негативно впливають на їх здоров'я. Вони втратили почуття поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, суперечок щодо спільного майна не мають. Ухвалою від 23.05.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12 грудня 2019 року ухвалою суду сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць за клопотанням відповідача, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено. Представник позивачки - адвокат Кравченко В.В. в судовому засіданні підтримав позов за вищевикладених у ньому обставин, пояснивши, що з 04 листопада 2018 року по теперішній час сторони спільно не проживають і збереження їх шлюбу неможливо, оскільки [PERSON] не має наміру поновлювати подружні стосунки і наполягає на розірванні шлюбу. З позивачкою вони тривалий час не проживали разом, а в травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Один рік і два місяці, а саме з 04 листопада 2018 року по теперішній час вона перебуває за кордоном в Іспанії. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 04.11. 2018 за його згодою [PERSON] виїїхала на заробітки та на навчання на півроку до Іспанії. У квітні 2019 року вона поновила візу і на початку травня 2019 року виявила бажання розірвати шлюб і 14.05.2019 подала цей позов до суду, про що він дізнався тільки у серпні 2019 року. З 15 травня 2019 року вона перебуває за кордоном, тому просив відкласти на півроку розгляд справ из метою примирення з відповідачкою. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №384. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з якої вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, наданий судом строк для примирення результатів не дав. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідач просить звільнити його від сплати судового збору як учасника бойових дій. Згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу не пов'язана з порушенням прав відповідача, як учасника бойових дій, тому не має підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved