Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Вінницькі міські електричні мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між сторонами склалися фактичні правові відносини, що підтверджується наявністю особового рахунку [NUMBER], відповідно до якого відповідачка як споживач користується електричною енергією, яку постачає позивач (постачальник). Споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватись вимог закону при її споживанні. Згідно доповідних від 28.12.2011 року, 28.11.2012 року контролера Петровської С.О. в помешканні відповідачки було встановлено грубе порушення Правил користування електричною енергією для населення (надалі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, №1357, а саме: самовільне підключення до мережі електропередач. Відповідно до тарифів на електричну енергію та особового рахунку за відповідачкою значиться заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 4 225 грн. 40 коп., яку відповідачка в добровільному порядку відмовляється сплатити. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Косунець Д.В. до судового засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, наявне в матеріалах справи. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися фактичні правові відносини, що підтверджується наявністю особового рахунку [NUMBER], відповідно до якого відповідачка як споживач користується електричною енергією, яку постачає позивач (постачальник). Споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватись вимог закону при її споживанні. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог законів та інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку (п.19 ПКЕЕН). Відповідно до п.37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку, знімати показання та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. Тому, 28.12.2011 року, 28.11.2012 року в ході проведення контролером Петровською С.О. технічної перевірки електрообладнання в помешканні відповідачки було встановлено грубе порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення до мережі електропередач. У відповідності до тарифів на електричну енергію відповідачці проведено розрахунок обсягу і вартості спожитої без дозволу електричної енергії, та виставлено рахунок для оплати на суму 4 225 грн. 40 коп., яку остання сплачувати в добровільному порядку не бажає. Відповідно до ст.1 Закону України «Про електроенергетику» електроенергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. Відтак, електроенергія, яка спожита без обліково, є для енергопостачальника майном, що втрачене внаслідок викрадення. Згідно ст.ст.26-27 Закону України «Про електроенергетику» та п.37 «Правил користування електроенергією для населення» електропостачальнику надано право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.3 ст.1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачки в межах строку позовної давності - 3 роки, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, відповідно, підлягають до задоволення. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжними дорученнями, також підлягає стягненню з відповідачки, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved