Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач КС «Альтернатива» звернулися в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначили, що 29 грудня 2014 року КС «Альтернатива» та [PERSON], відповідач по справі, уклали кредитний договір № 434, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком на 24 місяці із розрахунку 48% річних на споживчі потреби, відповідно видаткового касового ордеру № 1772 від 29.12.2014 року, зі строком погашення кредиту шляхом погашення суми кредиту та сплати відсотків на протязі 24 місяців шляхом погашення готівкою у касу кредитної спілки «Альтернатива» щомісячними рівними частками за попереднім розрахунком виплати кредиту. Для своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та КС «Альтернатива» було укладено договір поруки від 29.12.2014 року, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] поручилися за повернення кредиту отриманого [PERSON] в сумі 20000 гривень та відсотків за користування ним. Станом на 26.10.2015 р. [PERSON] не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 22126,40 грн. Яку просили стягнути з відповідачів. 05.10.2016 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в зв'язку з частковою оплатою, до суми 13 226 гривень 40 копійок. Представник позивача в судове засідання з'явилась, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що підтримує позовну вимогу про розірвання кредитного договору та стягнення 13 226 гривень 40 копійок, яка становить основне тіло кредиту. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], до суду з'явилась, просила в позовних вимогах відмовити, оскільки вважає, що законодавством не передбачено солідарне стягнення боргу, договір поруки припинено, через пропущення строку звернення. Крім того, [PERSON] не міг виконувати обов'язки за договором та контролювати погашення заборгованості, оскільки перебував в зоні проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року КС «Альтернатива» та [PERSON], відповідач по справі, уклали кредитний договір № 434 ( а.с.8-9), відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком на 24 місяці із розрахунку 48% річних на споживчі потреби, відповідно видаткового касового ордеру № 1772 від 29.12.2014 року, зі строком погашення кредиту шляхом погашення суми кредиту та сплати відсотків на протязі 24 місяців шляхом погашення готівкою у касу кредитної спілки « Альтернатива» щомісячними рівними частками за попереднім розрахунком виплати кредиту. Кредитна спілка зареєстрована, як фінансова установа, згідно свідоцтва серія АОО № 567972 від 10.03.2009 року про реєстрацію фінансової установи( а.с.15) та Ліцензії на надання фінансових послуг серія АВ № 446222 ( а.с.16) та відповідно до закону України «Про кредитні спілки» та Статуту має право надавати кредити ( а.с.13). Відповідно до пункту 5.1 б Статуту КС «Альтернатива» відповідачу наданий кредит. Для своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та КС «Альтернатива» було укладено договір поруки від 29.12.2014 року ( а.с.18-20) , згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] поручилися за повернення кредиту отриманого [PERSON] в сумі 20000 гривень та відсотків за користування ним. Станом на 26.10.2015 р. [PERSON] не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 22126,40 грн. Під час судового розгляду заборгованість була частково погашена та зменьшилася до суми 13 225 грн. 40 коп. (тіло кредиту). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно вимог ч.1 ст.1049 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, а в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною другою ст. 651 ЦК України визначено, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. п. 7.3. Договір може бути розірваний в судовому порядку за позовом кредитодавця з підстав передбачених підпунктом 3 пункту 2.1.1 Договору та/або з інших підстав встановлених законом (а.с. 10). Підпунктом 3 пункту 2.1.1. кредитного договору № 434 від 29.12.2014 року визначено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі не істотного порушення умов договору про надання кредиту (а.с. 8). Отже, враховуючі обставини справи та вимоги зазначених норм Закону, судом встановлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного договору, а отже вимоги позивача про дострокове розірвання кредитного договору № 434 від 29.12.2014 року укладеного між КС «Альтернатива» та [PERSON] підлягають задоволенню, а даний кредитний договір розірванню. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, з моменту виникнення у [PERSON] обов'язку дострокового повернення кредиту та сплати процентів такий обов'язок виник і у поручителів за окремими договорами [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню на користь кредитної спілки з позичальника та поручителів. Станом на 05.10.2016 р. сума боргу за весь час прострочення становить 13 226 грн. 40 коп. яка складається з: 13 226 грн. 40 коп. основна сума боргу; Щодо доводів представника відповідача, то суд не погоджується з наступних підстав: Щодо посилання на не можливість солідарної відповідальності, суд зазначає, що встановивши, що кожен з поручителів уклали з позивачем окремі договори поруки, суд не може застосувати солідарну відповідальність всіх поручителів з боржником перед кредитною спілкою., позивач просить стягнути з кожним з поручителем окремо, з чим суд погоджується. Щодо припинення договору поруки слід зазначити наступне. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. 09.09.2015 року позивачем направлено на адресу поручителів вимоги про погашення кредиту і сплату штрафних санкцій та повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором, а до суду звернулися 04.11.2015 року (а.с. 3). Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору закінчується 29 грудня 2016 року, а позивач звернувся до суду із позовом 04.11.2015 року (а.с. 3), тобто в межах трирічного строку, встановленого п. 6 договорів поруки. Щодо неправильності та незаконності нарахування штрафних санкцій, суд в зв'язку з стягненням лише основної суми заборгованості в обговорення не входить. Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю. З відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 13 226 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів пропорційно слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved