Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її баба по лінії матері - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку пай, яке належало їй і було посвідчено сертифікатом серії СМ №024656. Спадщину прийняла її дочка [PERSON] , фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. Спадкоємець за заповітом, який був посвідчений [PERSON] . 13.05.1996 року - [PERSON] спадщину не прийняв та помер [INFO] . [PERSON] , не оформивши спадщину, померла [INFO] . При житті, остання посвідчила заповіт на шість земельних ділянок на користь [PERSON] , але право на земельну частку (пай) успадковане після смерті [PERSON] залишилося не охоплене заповітом. Позивачка є дочкою померлої і прийняла спадщину подавши відповідну заяву нотаріусу. Однак той відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №024656. Крім того, відсутні відомості про народження [PERSON] , що унеможливило в органах нотаріату підтвердити родинні відносини між [PERSON] та її дочкою - [PERSON] .. Просила встановити факт родинних відносин між вказаними особами та визнати за нею право на земельну право на цю земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Ухвалою суду від 09.11.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON] .. Ухвалою суду від 17.03.2021 року первісного відповідача Гвинтівську сільську раду замінено на правонаступника - Буринську міську раду Сумської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини зазначені у позові. Відповідачка [PERSON] у задоволенні позову не заперечувала, просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що знали [PERSON] яка була матір`ю [PERSON] .. Вислухавши пояснення позивачки та свідків, дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Гвинтове Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть спадкодавця (а.с.6,127). До спадщини останньої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гвинтівської сільської ради Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243656 від 19.03.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 656, що вбачається з повідомлень відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (а.с.16,17). З довідки Гвинтівської сільської ради вбачається, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна, спадкоємцем майна померлої є її дочка - [PERSON] , 1930 року народження, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.7). За життя, 13.05.1996 року, [PERSON] посвідчила в Гвинтівській сільській раді Буринського району заповіт на користь [PERSON] , якому заповіла все своє майно (а.с.8). Копіями свідоцтва про народження позивачки та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.12,13) підтверджено, що останній являється батьком позивачки [PERSON] , а із свідоцтва про одруження [PERSON] вбачається, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, маючи дошлюбне прізвище « [PERSON] » (ас.14). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №62173998 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину органами нотаріату не видавалися (а.с.111). Оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття спадщини [PERSON] , суд вважає, що він спадщину не прийняв, при цьому сторонами визнається, що останній помер [INFO] . Статтею 548 ЦК УРСР визначено, положення якого діяли на час відкриття спадщини, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року (справа № 305/235/17). Вищенаведеною довідкою Гвинтівської сільської ради підтверджено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, являючись спадкоємцем першої черги за законом. Враховуючи, що спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, право на спадкування за законом одержала дочка померлої [PERSON] .. Разом з тим, [PERSON] не оформивши юридично свої спадкові права, померла [INFO] в с. Гвинтове Буринського району Сумської області (а.с.9). При життю, 05.03.2014 року, вона посвідчила в Гвинтівській сільській раді Буринського району Сумської області заповіт (зареєстрований в реєстрі за №22), яким земельні ділянки з кадастровими номерами - 592098240005:001:0261, 592098240003:001:0080, 592098240006:001:0145, 5920982400:05:003:0260, 5920982400:09:001:0207 та 5920982400:06:001:0043 заповіла [PERSON] , решта спадщини залишилася неохоплена заповітом (а.с.11). Матеріалами спадкової справи №257/2016, заведеної приватним нотаріусом Буринського нотаріального округу Сумської області підтверджено, що спадщину за заповітом, до якої увійшли вказані земельні ділянки прийняла та належно оформила відповідачка [PERSON] (а.с.38-101). Позивачка [PERSON] будучи дочкою [PERSON] , тобто являючись спадкоємицею першої черги за законом, також прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву та отримавши відповідне свідоцтва про право на спадщину, яка не була охоплена заповітом, що підтверджується матеріалами наведеної вище спадкової справи (а.с.102-108). Між тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадковане [PERSON] право на земельну частку (пай), що належала її матері [PERSON] , оскільки позивачка не оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а також не встановлений факт родинних відносин між вказаними особами (а.с.22). Тобто, [PERSON] не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату через відсутність у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243656 від 19.03.1997 року, який при невстановлених обставинах був втрачений. Однак, право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що баба позивачки - [PERSON] , таке право набула, оскільки вона була включена до списку осіб громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Нива» під №656, який додавався до державного акту на право колективної власності, що був виданий зазначеному сільськогосподарському товариству та отримала відповідний сертифікат, який у подальшому був втрачений (а.с.16-20). Сама по собі відсутність оригіналу сертифікату не може бути підставою для виключення із спадщини останньої її права на земельну частку (пай), оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує його належність, однак право на земельну частку (пай) у неї виникло ще за життя. Крім того, не викликає сумнівів і факт родинних відносин між померлими [PERSON] та її дочкою [PERSON] , оскільки вказані обставини підтверджені в судовому засіданні показами позивачки, свідків [PERSON] та [PERSON] , довідкою Гвинтівської сільської ради №87 від 18.06.2020 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , з якого вбачається дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved