Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що в з квітня 2015 року вони разом не проживають і спільного господарства не ведуть, оскільки відповідач вживає наркотичні засоби і проживає з іншою жінкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], не надає, хоча має для цього можливість, оскільки працює, хоча і не офіційно. Просила шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1200 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 1200 грн. на місяць на утримання малолітньої дитини визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у меншому розмірі, оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь позивачки у такому розмірі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 09 листопада 2012 року. Від спільного життя подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя між подружжям виникали постійні свари, що призвело до втрати взаєморозуміння. З квітня 2015 року стосунки подружжя не підтримують, разом не проживають, поновлювати їх позивач не вважає за можливе. З цього ж часу дитина мешкає з позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Ці обставини визнані відповідачем і відповідно до ст. 61 ЦПК доказування не потребують. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, які мають істотне значення, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, на теперішній час відповідач офіційно не працює. Будь - яких доказів, в підтвердження наявності у відповідача доходів позивачкою суду не надано. Таким чином суд вважає, що доходи відповідача не дозволяють йому виплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 1200 грн. на місяць, оскільки після сплати аліментів в такому розмірі, на життя відповідачу взагалі ніяких коштів не залишиться. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1032 грн. Суд зазначає, що позивачка також має обовязок щодо участі в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 516 грн. щомісячно, що становить 1/2 частину законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років. Також, на відповідача слід покласти і обовязок сплатити судовий збір по справі на користь держави. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 75, 110 112, 180, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial