Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 469. Спільне життя не склалось, подружні відносини припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі та суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідач на утримання дитини не надає ніякої матеріальної допомоги. Тому, позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити прізвище «Киричок»; стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 400,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 30.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 469 (свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №183583 від 30.10.2010 року). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-КИ №372322 від 16.01.2016 року), яка згідно довідки №532 від 26.04.2016 року, проживає з матірю. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 400,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved