Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач ПАТ „Альфа Банк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № 490070632 від 20.05.2008р., укладеного між ЗАТ „ Альфа-Банк тапозичальником [PERSON] банк надав кредит в розмірі 32231,58 дол. США терміном до «20» травня 2020 року, зі сплатою відсотків з розрахунку 14,5 річних. Банк виконав свої обовязки належним чином, видав кошти в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку. Крім цього, в забезпечення зобовязань відповідача [PERSON] з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 490070632 П від 20.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] зобовязалися відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. у звязку з тим, що зобовязання за кредитним договором не виконані і тому станом на 15.03.2015 року склалася заборгованість за кредитом 24788,96 дол. США, що за курсом НБУ складає 535839,62 грн., заборгованість за відсотками 1308,64 дол. США, грн., що за курсом НБУ складає 28287,64 грн.; пені 2251,88 дол. США, що за курсом НБУ складає 48676,77 грн., а також судовій збір. Позивач надав заяву про слухання справи за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно були укладені кредитний договір та договір поруки від 20.05.2008р. В кредит були взяті 32231 дол. США і умови договору виконувалися до грудня 2014р., але подалі із за матеріальних труднощей, а також у звязку з обстановкою у країні, курсом долара, не було можливості виконувати обовязки за кредитним договором і банк незважаючи на те, що строк виконня умов договору до «20» травня 2020 року предявив вимоги щодо повного погашення заборгованості, яку на тепер не можливо виплатити. Від реструктуризації боргу банк відмовляється. Третя особа [PERSON] про день і час слухання сповіщалася належним чином, її не явка не перешкоджає слуханню справи по суті. Суд вислухавши відповідача та дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правові дно Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошті позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, те що ПАТ „Альфа Банк та позичальник [PERSON] уклали до кредитний договір № 490070632 від 20.05.2008р.,за яким банк зобовязався надати кредит у сумі 32231,58 дол. США на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту до „«20» травня 2015 р., зі сплатою відсотків з розрахунку 14,5 % річних. Позичальник взяв на себе зобовязання стосовно сплати кредиту, процентів, неустойки та інші передбачені платежі в сумі і на умовах, що передбачені договором та додатком до нього, графіком погашення кредиту. Згідно договору внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №490070632 від 08.01.2009 року сторони погодилися, що дата остаточного повернення кредиту «20» травня 2020 року. Для того, щоб позичальник належним чином виконав свої зобовязання, з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 490070632 -П від 20.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] зобовязалися відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, строк дії договору до 20.05.2015 року. Цей строк був зміненіи відповідно до договору про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки № 490070632 -П до «20» травня 2020 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач виконав свої обовязки належним чином, видав кошти в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальником всупереч вимогам договору та цивільного законодавства не виконуються належним чином зобовязання, встановлені кредитним договором стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, сплати сум нарахованих за користування кредитними коштами процентів у встановлені кредитним договором терміни. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, враховуючи встановлений кредитним договором обов'язок повернення у строк до до 20» травня 2020 рокукредитних коштів та невиконання цього обов'язку, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручаться перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина перша ст. 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позичальник [PERSON] про строчила виконання кредитних зобовязань за кредитним договором № 490070632 від 20.05.2008р. Враховуючи викладене, судом встановлено, що станом на 15.03.2015 року склалася заборгованість за кредитом 24788,96 дол. США, що за курсом НБУ складає 535839,62 грн., заборгованість за відсотками 1308,64 дол. США, грн., що за курсом НБУ складає 28287,64 грн.; пені 2251,88 дол. США, що за курсом НБУ складає 48676,77 грн., що і стало підставою звернення з позовом до суду. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав до суду ніяких доказів підтверджуючих виконання ним своїх обовязків за договором поруки. Позивачем направлялися повідомлення про факт виникнення заборгованості та її розмір, але відповідач добровільно не сплатив заборгованість, тому позивач вимушений звертатися до суду з позовом і нести додаткові витрати у вигляді судового збору у сумі 3654,00 грн. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Банку обґрунтовані та підлягають задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved