Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 липня 2003 року виконавчим комітетом Новотошківської селищної ради Луганської області, актовий запис №4, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені з червня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків вона не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов, підтвердила викладене у ньому, пояснивши, що з червня 2014 року подружні стосунки з відповідачем повністю припинені, з цього часу вона тимчасово проживала у Російській Федерації. На цей час вона на 34 тижні вагітності. Батьком зачатої дитини є не відповідач, а інша особа. У зв'язку з тим, що припинила будь-які стосунки з батьком зачатої дитини, а також через те, що він проживає за межами України, заява про визнання батьківства ним подана не буде. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову, вказавши, що не є батьком дитини, зачатої позивачкою. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2003 року виконавчим комітетом Новотошківської селищної ради Луганської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Подружні стосунки були припинені у червні 2014 року через відсутність взаєморозуміння, сім`я фактично розпалася, що визнано сторонами. Позивачка перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю у КУ «Попаснянська центральна районна лікарня», що підтверджується довідкою від 10.02.2016, яка була надана суду 15.03.2016 після відкриття провадження у справі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2, 3 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відомостей щодо протиправної поведінки відповідача стосовно позивачки сторони не надали. Заява про визнання батьківства зачатої дитини іншою особою суду не надана. З пояснень позивачки вбачається, що батько зачатої дитини припинив з нею будь-які стосунки, не відповідає на дзвінки, тому надати таку заяву до суду не є можливим. З огляду на викладене, під час вагітності позивачки та протягом року після народження дитини сторони обмежені у праві на розірвання шлюбу. Враховуючи, що обмеження права на розірвання шлюбу законодавчо передбачено, зокрема, на захист найвищих інтересів ненародженої дитини, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110 СК України,

Outcome: dismissed