Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористані відпустки. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з 01 серпня 1988 року вона працювала в ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» на різних посадах. З 2002 року працювала бухгалтером-касиром з виконанням обов'язків завкадрами і економіста. Наказом №3 від 18 березня 2014 року звільнена із роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. При розрахунку позивачці не було виплачено заробітну плату за лютий 2014 року в сумі 572,76 грн. та компенсації за 270 днів невикористаної відпустки в сумі 10176,29 грн. Відмову виплатити дані кошти відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів, а тому позивач просить стягнути з ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» заборгованість по заробітній платі в сумі 572,76 грн. та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 10176,29 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у заяві та додатково пояснила, що відповідач відмовився підписувати довідку про заборгованість по заробітній платі та компенсації. Представник відповідача в судовому засіданні позов у частині стягнення заборгованості по заробітній платі визнав, а в частині стягнення компенсації за використані відпустки просив відмовити. Представник відповідача надав суду письмові заперечення та додатково пояснив, що позивачка працюючи бухгалтером належним чином не вела бухгалтерську документацію та сфальсифікувала документи про належній їй виплати. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до копії трудової книжки позивачка 01 серпня 1988 року була прийнята на роботу в ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» на посаді бухгалтера на підставі наказу № 77 від 01 липня 1988 року. 18 березня 2014 року позивачка була звільнена з ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» згідно із ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін на підставі наказу № 3 від 18 березня 2014 року. Відповідно до довідки виданої ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» від 18 березня 2014 року № 12, заборгованість по заробітній платі позивачки станом на 18 березня 2014 року складає 572,76 грн. та компенсації за невикористану відпустку 10176,29 грн. При звільненні позивачки з ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористані відпустки їй виплачена не була. Згідно із ст.74 КЗпП України, всім працівникам надаються щорічні відпустки із збереженням місця роботи і середнього заробітку. У відповідності до ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Дні щорічної відпустки, за які треба виплатити компенсацію працівникові, розраховуються виходячи з фактично належної йому тривалості щорічної відпустки, що визначається пропорційно до відпрацьованого часу. Загальна тривалість відпустки позивача становила 24 календарні дні + 3 дні додаткові згідно колективного договору. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням,творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно із довідкою розрахунку позивачкою не використано відпустки за періоди з 04.02.2001 по 04.02.2002, з 04.02.2002 по 04.02.2003, з 04.02.2003 по 04.02.2004, з 04.02.2004 по 04.02.2005, з 04.02.2005 по 04.02.2006, з 04.02.2006 по 04.02.2007, з 04.02.2007 по 04.02.2008, з 04.02.2011 по 04.02.2012, з 04.02.2012 по 04.02.2013, з 04.02.2013 по 04.02.2014 роки, що становить 10 років по 27 днів відпустки за один рік і буде 270 днів невикористаної відпустки на загальну суму 10176,29 грн з відрахуванням пенсійного податку та податку з доходів фізичних осіб. За змістом ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували вимоги позивачки стосовно виплати компенсації за не використані відпустки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved