Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач, ПАТ «Дельта банк», звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова із позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитомм у розмірі 50974,76 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що 04.09.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON] уклали кредитний договір № 11034343000. Відповідно до укладеного договору, кредитор надав позичальнику кредит у сумі 19076 доларів США на період з 04.09.2006 року по 04.09.2013 року та відсотковою ставкою на рівні 11% річних У звязку із неналежним виконанням договору з боку відповідача виникла прострочена заборгованість станом на 28.07.2015 року у розмірі 781295,22 грн., яка складається з: -заборгованість за сумою кредиту 284978,22 грн.; -заборгованість за відсотками 496317,64 грн. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельтабанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. У судове засідання сторони не зявились. Позивачем у позовній заяві подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Повістка, направлена на адресу відповідача замовним листом із повідомленням, повернулась до суду за закінченням термінів зберігання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від них не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи, як вони викладені у позовній заяві та описані вище, у звязку із чим дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у звязку із наступним. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовом задовольнити повністю, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 781295,22 грн., із яких аборгованість за сумою кредиту 284978,22 грн. та заборгованість за відсотками 496317,64 грн., а також судові витрати у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved