Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради звернувся в суд в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь майбутнього законного представника аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] , [INFO] , від шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] ніде не працює, не здійснює належного догляду за дитиною, а її спосіб життя, поведінка та специфічні уявлення про виховання дитини на теперішній час становить загрозу не тільки здоров`ю, а і життю малолітнього З 27.08.2019 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради. До служби у справах дітей надійшло повідомлення з Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 22.08.2019, в якому зазначалось, що у дворі за адресою: [ADDRESS] мати залишає дитину без нагляду на цілий день Хлопчик просить їсти, іноді ввечері просить людей подзвонити його матері, щоб вона забрала його дому. Матір дитини зловживає спиртними напоями, нецензурно висловлюється в присутності сина, не виконує свої батьківські обов`язки, вчиняє сварки та скандали на подвір`ї. Неодноразово до служби у справах дітей з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області надходили повідомлення, що малолітній [PERSON] довго грається на подвір`ї і знаходиться без нагляду дорослих, про що був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Малолітня дитина недоглянута, знаходилась в брудному одязі. Сам малолітній [PERSON] під час бесіди зі спеціалістом служби у справах дітей повідомив, що проживає з мамо, іноді до них приїжджає бабуся, мати його залишає одного, постійно го сварить за будь-які дрібниці, але не б`є, до дитячого садочка не ходить, мало їсть, зазвичай весь час проводить у дворі на лавочці. Зі слів батьків дітей, в якому навчається [PERSON] , мати поводиться неадекватно, нецензурно висловлюється, ображає оточуючих. 10.09.2019 приблизно о 18-30 [PERSON] у дворі будинку по [ADDRESS] спровокувала конфлікт, в якому постраждали мешканці цього будинку, а саме: [PERSON] прокусила руку жінці і відірвала шматок шкіри. 12.09.2019 року [PERSON] в черговий раз залишився на вулиці сам, був голодний та плакав, мати його в цей час перебувала біля ТЦ «Дельмар», поводилася вульгарно. Перехожі викликали наряд поліції та хлопця було влаштовано до дитячої лікарні. [PERSON] цього ж вечора прийшла до лікарні, де влаштувала скандал, розбило вікна, кидалася на представників поліції, після чого її було госпіталізовано до психоневрологічного диспансеру, звідки вона втекла. 16.09.2019 року малолітнього [PERSON] за направленням у справах дітей було влаштовано до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Після проведених бесід з [PERSON] щодо відповідального батьківства, останній був повернутий син [PERSON] . Але з часом [PERSON] знову повернулася у стан, коли вона не може контролювати свої дії, а тем паче нести відповідальність за життя та здоров`я своєї дитини. 19.05.2020 відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] в черговий раз було доставлено до приймального відділення дитячої лікарні без батьків. Зі слів дитини, він протягом 7 днів нічого не їв, крім консерви ананасів. Представник позивача зазначив, що відповідач не усвідомлює своєї відповідальності за життя та здоров`я своєї дитини, а її стан, під час якого вона не контролює свої дії та повадиться неадекватно. Посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.05.2020 року № 186 було вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини, представник позивача просив позов задовольнити на підставі ст.170 СК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, зазначивши, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.05.2020 року № 186 малолітній [PERSON] , [INFO] , відібраний у матері [PERSON] і тимчасово влаштований до КНП БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання» для обстеження його стану здоров`я, оскільки дитина потребує безпечного місця перебування, щоб уникнути подальших контактів між нею та матір`ю, чиї недоліки в догляді за дитиною становили серйозний ризик для подальшого розвитку дитини. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, вказуючи на спроможність забезпечити дитині належний догляд і виховання. Також вони вказують на необ`єктивне ставлення до неї та дитини, вважає, що загрози життю і здоров`ю дитини не було, дитина здорова. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений. Причини неявки суду невідомі, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету бердянської міської ради Запорізької області [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована в управлінні 02.12.2014 року і видано довідку про взяття на облік [NUMBER] . У складі сім`ї було зареєстровано неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 21.03.2017 року за заявою [PERSON] було знято з обліку в управлінні як внутрішньо переміщену особу (а.с. 63). Відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно актів обстеження умов проживання дитини від 27.08.2019, 07.11.2019, 06.12.2020, відповідач разом з сином [PERSON] , [INFO] , проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Мати з дитиною проживають в одній кімнаті, в якій є окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу. В наявності є одяг та іграшки (а.с. 38-40). З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що позивачем була проведена відповідна робота, а саме: - згідно довідки про результати бесіди, проведеної головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради [PERSON] з малолітнім [PERSON] від 27.08.2019 року, останній, відповідаючи на задані питання, повідомив, що проживає з мамою, іноді приїжджає бабуся. Зі слів хлопчика сьогодні мати привела його на вулицю і сказала, щоб чекав. Куди йде, невідомо. [PERSON] повідомив, що він сьогодні нічого не їв. Цього місяця вже 9-й випадок. Зі слів хлопчика, мати його постійно сварить за будь-які дрібниці, але не б`є, до дитячого садку він не ходив, іноді ходив до моря, але всі інші дні сидів у дворі на лавочці (а.с. 29); - згідно довідки про результати бесіди, проведеної головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради [PERSON] з [PERSON] від 13.09.2019 року, остання відповідаючи на питання, повідомила, що 12.09.2019 року з 20.00 год. по 21.00 год. в неї вкрали гроші, вона поїхала їх забирати, викликала поліцію, дитина в цей час просто гуляла на вулиці, хтось викликав поліцію та забрали дитину до лікарні. Вона хотіла забрати дитину, але їй не віддали. Тому вона одразу пішла до поліції, після цього її поліція відвезла до ПНД. Від поміщення [PERSON] до центру соціально - психологічної реабілітації відмовляється. В службі показувала, що в неї є велика сума коштів 100 євро та 2000 грн. Відмовилась підписувати довідку про результати бесіди (а.с. 30); - відповідно до листа про надання інформації щодо сім`ї [PERSON] Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за № 57 від 14.01.2020 р., сім`я [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 13.09.2019 р., отримує послугу соціальної профілактики з метою виправлення поведінки матері та повернення дитини в родину. Сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . 08.11.2019 р. дитину [PERSON] було повернуто в родину з КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». 12.11.2019 р. було здійснено соціальне інспектування родини, під час якого виявлені задовільні умови проживання та належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 36). Таким чином, позивач вважає, що відповідачем [PERSON] неналежним чином виконувались батьківські обов`язки і відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 20.05.2020 року № 186 вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків та загрозою життю та здоров`ю дитини в сім`ї матері (а.с. 41). Стороною позивача надано висновок № 01-1268/47-1 від 26.05.2020 органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про відібрання дитини у громадянки [PERSON] без позбавлення батьківських прав, згідно якого в інтересах малолітнього орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати [PERSON] у [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с.42-45). Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької області від 18 вересня 2020 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні психіатрично-наркологічному відділенні з 27.05.2020 по 10.07.2020 з діагнозом біполярний афективний розлад, текучий епізод тяжкої депресії з психотичними симптомами. Щодо питання чи може [PERSON] після проходження лікування виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини не є в їх компетенції (а.с. 107). В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є сестрою відповідача суду показала, що дитину відібрали у матері, оскільки в неї була висока температура, стався викидень, сестра впала в депресію, і навіть не кормила дитину. Їх мати, бабуся [PERSON] , проживає в м. Макіївка. [PERSON] одразу зателефонувала матері, щоб вона приїхала до [PERSON] . Вважає відповідача дуже гарною матір`ю. [PERSON] любить свого сина, офіційно не працює, займається розповсюдженням косметики, закупила білизну і хотіла її розповсюджувати. Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем соціальної роботи центру сім`ї та молоді Бердянської міської ради, пояснила, що [PERSON] перебуває на обліку, її дитина перебуває в Оріхівському центрі для дітей. Умови проживання в сім`ї [PERSON] задовільні, дитина має ліжко, чистий одяг. Неодноразово ведуться бесіди з [PERSON] для повернення дитини до родини. Ведуться пошуки, щоб знайти [PERSON] роботу. [PERSON] кожного дня телефонує до центру, цікавиться станом дитини. В психо - неврологічному диспансері декілька разів [PERSON] перебувала на лікуванні. В неї емоційний стан, має дуже яркий макіяж. Дитини довго не було дома. Сама [PERSON] не йшла на контакт з навчальним закладом, не відкривала двері, часто казала, що її немає дома. Дитину [PERSON] залишила на дитячому майданчику, у зв`язку з чим, дитину забрали до центру. Свідок [PERSON] , лікар - психіатр Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги», повідомила, що [PERSON] двічі проходила лікування з діагнозом біполярний афективний розлад, текучий епізод тяжкої депресії з психотичними симптомами. Дитина перебуває в Оріхівському центрі. [PERSON] госпіталізувалась перший раз в їх заклад в депресивному стані, другий раз в маніакальному стані. Захворювання передбачає чергування фаз від депресивної до маніакальної. Після виходу з такого стану людина нічим не відрізняється від інших. Пацієнти після лікування ведуть звичайний образ життя. [PERSON] можна лише рекомендувати відвідування лікарів. Прямої шкоди вона своєї дитині не завдавала Думки, що вона могла завдати шкоди своєї дитині не могло бути. В неї апатія, байдужість, маячних ідей не було. При підтримуючій терапії, [PERSON] звичайна людина. Необхідно відвідувати лікарів, бо приступи можуть повторюватися. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача пояснила, що вона є переселенкою, проживає з донькою та онуком, отримує пенсію в розмірі 6700 грн. та соціальні виплати. Донька працює. Їм є на які кошти утримувати дитину. Коли відбирала поліція дитину, вона виходила до магазину. Дочка постійно відвідує дитину, відправляє посилки з їжею до центру. При вирішенні даного спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав та обов`язків, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, тобто у разі ухилення їх від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстокої поведінки з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею. Ч. 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Небезпека спілкування дитини з батьками являє собою крайній вид такої суперечності. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatismutandis, справу «Хазе проти Німеччини», N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки», N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки», N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу «К. А. проти Фінляндії», N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї.( Рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», 2008 рік ). Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджає реалізації такого почуття, дорівнює втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Зі змісту ст. 170 СК України, яка регламентує питання про відібрання дітей у батьків, вбачається, що це питання вирішується у тому випадку, коли дитина, перебуваючи у безпосередньому контакті з батьками, матиме загрозу для життя, здоров`я і морального виховання. Суд зазначає, що під час розгляду позивачем не надано обґрунтованих доказів існування ризику для дитини, доказів, які б довели неспроможність відповідача виховувати дитину за умови сприяння в цьому соціальних служб, надання допомоги у виховані. В судовому засіданні було встановлено, що дитина має власне ліжко, має чистий одяг, іграшки. Відповідач забезпечує дитину належним одягом, підтримує належні санітарні умови, належним чином дбає про здоров`я дитини, а також забезпечує її соціальну адаптацію та справляє на неї відповідний виховний вплив. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької області від 18 вересня 2020 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні психіатрично-наркологічному відділенні з 27.05.2020 по 10.07.2020 з діагнозом біполярний афективний розлад, текучий епізод тяжкої депресії з психотичними симптомами. Спроможність відповідача [PERSON] виховувати дитину, підтверджено поясненнями свідків лікаря - психіатра [PERSON] , матері відповідача [PERSON] , сестри відповідача [PERSON] та не спростовується в категоричній формі фахівцем соціальної роботи центру сім`ї та молоді Бердянської міської ради [PERSON] . В письмовому висновку органу опіки і піклування виконкому Бердянської міської ради (а.с. 42-45) зазначається про доцільність відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача, але не зазначено достатньо переконливих та зважених аргументів, які можуть вважатися обґрунтованими для відібрання дитини з підстави наявності небезпеки для життя і здоров`я дитини (винятковий випадок), у цьому висновку також відсутнє дослідження питання що обраний ними захід буде відповідати інтересам дитини. Суд вважає, що відповідач [PERSON] в змозі виконувати свої батьківські обов`язки. Лікар - психіатр підтвердив той факт, що відповідач не може нести загрозу своїй дитині, навпаки вона піклується про нього і зі своїм діагнозом вона не може нашкодити сину. Позивачем не доведено достатніх даних, що відповідач [PERSON] самоусунулась від батьківських обов`язків, не буд піклуватися про життя, фізичний та духовний розвиток дитини. Приймаючі рішення про відмову, суд виходить з того, що докази надані позивачем, не свідчать про реальну небезпеку, що загрожує життю та здоров`ю дитини, і що такі проблеми не можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. Даних про те, що відповідач [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП про невиконання батьківських обов`язків, позивачем суду не надано. Оскільки вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав залишені без задоволення, тому вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] на користь його майбутнього законного представника не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed