Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що між нею та відповідачем розірвано шлюб 10.03.2000 року та їхні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], залишилися проживати з нею. Вказувала, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 31.08.2007 року було призначено стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 150 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06.06.2013 року збільшено розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача. Стверджувала, що на даний час діти вже досягли повноліття, однак син [PERSON] навчається в РП у Жешувському університеті на факультеті фізичної культури (форма навчання стаціонар). З огляду на наведене, просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки із заробітної плати відповідача щомісячно, до закінчення сином навчання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.03.2000 року. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, які на даний час вже досягли повноліття, однак молодший син [PERSON], [INFO], навчається в [PERSON] у Жешувському університеті на факультеті фізичної культури на денній формі навчання. Крім того, як вбачається з матеріалів справи рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 31.08.2007 року було призначено стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 150 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06.06.2013 року збільшено розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до розміру 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту набрання вказаним рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. 11.11.2015 року сину сторін Артуру виповнилося 18 років, що слугувало причиною припинення стягнення вищевказаних аліментів на його утримання, однак позивачка самостійно не в змозі утримувати сина, який на даний час навчається. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копіє свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ № 068529 від 10.03.2000 року; копією свідоцтва про народження серії І-СГ № 148462 від 18.12.1997 року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 31.08.2007 року; копіє рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06.06.2013 року; довідкою Жешувського університету від 28.01.2016 року; довідкою Мостиського МКП «Житловик» № 258 від 17.03.2016 року; а також іншими матеріалами справи. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує в тому числі і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, та беручи до уваги, що обовязок по утриманню власних дітей покладається обох батьків, суд дійшов висновку визначити аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 з усіх видів доходів щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved