Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач Остерське ВУЖКГ звернувся в суд з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні їх представник Фот О.І. і просив виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з жилого приміщення квартири за адресою: в [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи тим, що 22.03.2006 року відповідачу [PERSON] на сім'ю із 6 чоловік на право заняття жилого приміщення було надано зазначену квартиру. Підставою для видачі ордера є рішення виконкому Остерської міської ради № 59 від 14.03.2006 року. Квартира є комунальною власністю і входить до державного житлового фонду та перебуває на балансі Остерського ВУЖКГ, складається з двох кімнат, загальною площею 68, 9 кв.м. Склад сім'ї, якій надавався ордер: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира відключена від усіх комунікацій відповідними установами за борги. Про те, що вона, не ремонтується, руйнується, порушуються санітарні норми проживання, постійно створюються пожежнонебезпечна ситуація в результаті чого може згоріти увесь будинок, неодноразово скаржились сусіди, які письмово звертались до Остерського ВУЖКГ. Відповідач [PERSON] з даним листом ознайомлений на якому містится його підпис, крім того був складений акт обстеження житлової квартири згідно з яким відповідач зареєстрований за даною адресою але у квартирі разом із своєю сім'єю більше трьох років не проживає. Під час обстеження комісією було зафіксовано, що дане житло знаходиться у занедбаному стані, санітарний стан квартири є незадовільним. Взаємні стосунки з сусідами є напруженими, виникають постійні конфлікти. До акту обстеження даного житлового приміщення додаються фотографії. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив що постійно мешкає за вищезазначеною адресою, грошей на ремонт приміщення до цього часу у нього не було, але він планує його зробити. Що до сплати заборгованості по комунальних послугах зазначив що на данний час заборгованість відсутня. Враховуючи вказані обставини, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, підтримали пояснення відповідача [PERSON] просили в задоволенні позову відмовити, в зв'язку з недоведеністю позивачем обставин, які могли б бути підставою для виселення відповідачів із квартири без надання іншого жилого приміщення. Також відповідачі [PERSON] та [PERSON] пітвердили намір у найкоротший час зробити ремонт зазначеного вище житла. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.03.2006 року відповідно до ордера на житлове приміщення № 16, який виданий [PERSON] на сім'ю із 6 чоловік на право заняття жилого приміщення було надано квартиру [ADDRESS]. (а.с. 3). Підставою для видачі ордера є рішення виконкому Остерської міської ради № 59 від 14.03.2006 року. (а.с. 26). Як було встановлено в судовому засіданні присутніми під час обстеження житлового будинку за вищезазначеною адресою та складання акту від 09.01.2014 року (а.с.5) був лише [PERSON] що пітверджується відміткою у акті. Також відповідно до листа повідомлення від 20.03.2013 року за підписом В.о. начальника Остерського ВУЖКГ Василенко С.Д. (а.с.15) містятся вимоги негайної сплати заборгованості за комунальні послуги та попередження що до не порушення санітарних та пожежних норм адресоване [PERSON] Інші відповідачі у цьому листі не згадувались. Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку, передбачені ст. ст. 116 ЖК України. Ст. 116 ЖК України передбачене виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. За змістом даної норми виселення вказаних у ст. 116 ЖК осіб без надання іншого жилого приміщення - санкція за скоєне правопорушення. а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення. Вина цих осіб носить характер умислу або грубої необережності. Наймач відповідає за дії малолітніх та неповнолітніх дітей. Під систематичністю розуміють скоєння двох і більше таких правопорушень; б) використання його не за призначенням. Це використання житлового приміщення не для проживання, а для розміщення майстерні, складу, підсобних приміщень, утримання тварин тощо; в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача, або членів його сім'ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами. Позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували, що відповідачі систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила проживання в одному будинку, а заходи запобігання такій поведінці відповідачів є безрезультатними. Також позивачем не було надано висновків експерта чи спеціаліста, які б підтверджували факт псування, пошкодження та використання відповідачами будинковолодіння не за призначенням. Надані представником позивача в судовому засіданні фотографії спірного будинковолодіння, суд не може прийняти як доказ систематичного псування відповідачами будинку та використання його не за призначенням. Суд вважає, що позивачем не наведено переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для виселення відповідачів зі спірного будинку, оскільки в судовому засіданні не встановлено фактів порушення відповідачами правил співжиття, а встановлено, що між сторонами по справі виникли неприязні взаємини, які самі по собі не можуть бути підставою для виселення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що відповідачі вселилися у спірний будинок в установленому законом порядку та набули прав і обов'язків, передбачених ЖК, підстави виселення членів сім'ї власника жилого будинку передбачені ст. 116 ЖК та полягають у порушенні такими особами умов їх проживання й користування жилим приміщенням, що належить власнику, доказів порушення відповідачами прав та свобод позивача, які полягали б у систематичному порушенні відповідачами правил співжиття, робили неможливим для інших проживання з ними в одному будинку позивачем суду не було надано, тому виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Остерського ВУЖКГ задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст. ст. 6, 10, 24, 116, 157, ЖК України,

Outcome: dismissed