Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до відповідачів [PERSON], Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика», третя особа ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобовязань. 15.06.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ФОП [PERSON] було укладено Кредитний договір № 17/К-07. Виконання умов кредитного договору забезпечено договорами поруки укладеними 19.09.2007 року з [PERSON], та 06.02.2008 року з ТОВ «Краснодонська птахофабрика», за умовами яких відповідачі взяли на себе зобовязання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми. Позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика» як солідарних боржників за кредитним договором укладеним з ФОП [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що ніяких пояснень щодо інших рішень судів стосовно стягнення заборгованості за даним кредитним договором надати не може. Підтвердив факт звернення до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні частини позовних вимог стосовно [PERSON] відмовити з огляду на пропуск позивачем строків позовної давності, а також у звязку з тим, що вже є рішення що набрало законної сили за однорідними вимогами. Також представником було надано письмові заперечення на позов, що містяться в матеріалах справи (а.с.59). Представник Сільськогосподарського ТОВ «Краснодонська птахофабрика» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення обяви про виклик у судове засідання в мережі інтернет на офіційному сайті суду. Інша можливість виклику відсутня у звязку з перебуванням відповідача на території що на момент розгляду справи непідконтрольна Українській владі. Третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлено. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 25.05.2016 року провадження у справі в частині вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краснодонська птахофабрика» було закрито. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 13.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (в розумінні вказаного договору - «Продавець») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (в розумінні вказаного договору - «Покупець») був укладений Договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] (далі - «Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань»), посвідчений 13.06.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2258. Відповідно до пункту 4.1 Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, Продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Згідно з п. 4.2 Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] Прав вимоги до Боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від Боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами. До складу цих вимог було включене і право вимоги виконання Фізичної особи-підприємця за Кредитний договір № 17/К-07 від 17.06.2007, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий [PERSON]» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.23-35). 15.06.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ФОП [PERSON] укладено Кредитний договір № 17/К-07. Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 132 900 (сто тридцять дві тисячі девятсот) грн., зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 20 (двадцять) % річних, з кінцевою датою повернення кредиту 14 серпня 2009 року. Кредит Позичальнику надавався на придбання обладнання. Згідно п.6.1 Кредитного договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту відповідно до умов даного Договору (а.с.19-22). Позичальником грошові кошти отримано, однак зобовязання не виконано, про що свідчить наданий розрахунок заборгованості та довідки про рух коштів по рахунку(а.с.6-18). В якості забезпечення належного виконання умов Кредитного договору № 17/К-07 від 15.06.2007 року, між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки від 19.09.2007 року. Відповідно до п 1.1 Договору поруки сторони цього договору встановили, що поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 р. П.3, 4 Договору поруки встановлює відповідальність поручителя за цим договором у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування ними, комісій, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Як зазначено у постанові №5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. У відповідності до норм ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.3 ст.131 ЦПК України сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Вказаного позивачем виконано не було. В ході розгляду справи було встановлено, що рішенням Господарського суду Луганської області від 17.09.2015 року по справі № 922/3754/15 з боржника ФОП [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором 17/К-07 від 15.06.2007 року. Рішення набрало законної сили 05.10.2015 року (а.с.124-129). Окрім того рішенням Сєвєродонецького міського суду від 19.11.2010 року по справі № 2-81/10 було позов ТОВ «Укрпромбанк» до [PERSON] та ФОП [PERSON] було задоволено та стягнуто з відповідачів, як солідарних боржників заборгованість за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року у розмірі 61965,47 грн. Рішення суду набрало законної сили, не оскаржувалось (а.с.156-157). На виконання рішення було видано виконавчий лист 01.03.2011 року, що слідує з матеріалів справи № № 2-81/10. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі № 2-81/10 за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до [PERSON], ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17/К-07 від 15.06.2007 року. Ухвалою суду від 01.04.2016 року по справі № 428/2390/16-ц заяву було задоволено. Абзацами 1, 2 п. 17 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 передбачено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. В даному випадку виникає проблема подвійного стягнення по кредиту, тобто банк просить вдруге стягнути суму заборгованості за тим самим кредитним договором, порушуючи тим самим принцип Non bis in idem (Не двічі за одне й те ж). Тобто, фактично, позивачем повторно заявлено одну і ту ж вимогу про стягнення боргу. Набрання законної сили рішенням суду по справі № 2-81/10 ухваленим з приводу спору про той самий предмет (стягнення всієї суми кредиту та відсотків) і з тих самих підстав (неналежне виконання Відповідачем умов Кредитного договору) є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ідентичної позиції дотримується Верховний Суд України в своїй ухвалі від 25 квітня 2007 року у справі за № 6-12873кс05. З моменту ухвалення рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобовязань, правовідносини сторін перейшли в іншу площину площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження». Процесуальний закон не допускає повторного розгляду справи за тих же підстав, про той же предмет. Крім того, згідно положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, вимоги щодо стягнення яких не заявлено. Враховуючи вищевказане та відсутність у позивача передбаченого законом права на повторне стягнення заборгованості за простроченим кредитом та комісіям суд дійшов висновку по необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. Оскільки позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed