Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 3000 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що 03 лютого 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №33. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, він не приділяє уваги ні дитині, ні дружині. У травні 2020 року відповідач покинув їх, та не проживає з ними. Позичка зазначає, що має ще дитину від першого шлюбу, не працює, іншого доходу не отримує. Їй не вистачає коштів на ведення господарства та забезпечення всім необхідним дітей. Відповідач, маючи фінансову можливість, кошти на забезпечення спільної доньки, її утримання та розвиток не надає. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивачка такий рівень одна не може забезпечити, оскільки самостійного доходу до 3-річчя дитини вона не має, тому відповідач, який здоровий та працездатний, та отримує хоча й не регулярні, мінливі, але постійні доходи на рівні 15-17 тисяч гривень, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини на рівні 4000 гривень, та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, на рівні 3000 гривень. Позивачці відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Вона намагалася вирішити питання про утримання дитини та її утримання з відповідачем, але останній ухиляється від сплати аліментів. Позивачка [PERSON] , яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.18), в судове засідання 18 серпня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 24). Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.19), в судове засідання 18 серпня 2020 року не з`явився, визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 гривень, а також частково визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1500 гривень, надав копію довідки щодо працевлаштування та отримання заробітної плати (а.с.21,22). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 10). Спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який надав до суду копію довідки №14/1 від 14 серпня 2020 року, згідно якої він працює в ТОВ «Дніпромонтажбуд», де у лютому, червні та липні 2020 року отримав заробітну плату у розмірі по 5200 гривень на місяць (а.с.22), а також враховує матеріальне становище позивачки, яка не працює, стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини на рівні 4000 гривень щомісячно, про що надав суду відповідну заяву (а.с.21), тому суд вважає, що існують правові підставі для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, тобто в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 липня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1859 гривень. Права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої спільної дитини сторін, яка проживає разом з нею, а відповідач є батьком цієї дитини та у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання. Згідно положень ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання дружини, з якою проживає спільна дитина віком до трьох років, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що розмір таких аліментів необхідно визначити на рівні 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину саме в такому розмірі (а.с.21), а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину в розмірі 3 000 гривень підлягають частковому задоволенню, оскільки з копії довідки про доходи відповідача з`ясовано, що останній не в змозі буде сплачувати такий розмір аліментів на утримання дружини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок за дану позовну вимогу, оскількипозивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. Крім цього, у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 84, 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial