Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки на її користь 4845 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування витрат по утриманню квартири. Свої вимоги мотивує тим, що їй а також її сину [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 07.07.2006 року [PERSON] вступив у шлюб з [PERSON], яка [INFO] народила дитину [PERSON] В жовтні 2012 року шлюб між її сином [PERSON] та відповідачкою було розірвано, після чого син став проживати за іншою адресою, а відповідачка разом з дитиною продовжили проживати в належній їй квартирі. Її син сплачує аліменти відповідачці на утримання дитини. Вона особисто сплачує за опалення, воду, квартплату, газ, електроенергію, телефон та інші комунальні послуги, а саме за листопад - грудень 2012 року сплатила 1002,60 грн., за 2013 рік - 5427,76 грн., за 6 місяців 2014 року - 3261,16 грн. Вважає, що так як відповідачка разом з дитиною проживає в належній їй квартирі, вона повинна сплачувати не менш ніж ? частину витрат, пов'язаних з утриманням квартири. В добровільному порядку відповідачка відмовляється відшкодувати половину понесених витрат на утримання квартири, а тому просить стягнути з неї вказану суму, яка виникла за період з листопада 2012 року по червень 2014 року включно. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Відповідачка та її представник позов визнали частково, визнають, що дійсно позивачка та третя особа є співвласниками квартири, а відповідачка з дитиною проживають у цій квартирі у спірний період. Також визнають ту обставину, що позивачка сама сплачує кошти на утримання квартири згідно позовних вимог та не заперечують проти суми сплачених коштів, згодні з тим, що відповідачка повинна відшкодовувати витрати позивачці по оплаті комунальних послуг. В той же час не погоджуються з сумою коштів, які повинна відшкодувати відповідачка, оскільки вона кожного місяця передавала позивачці по 200 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці а також її сину [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який 29.10.2012 року згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми було розірвано (а.с. 7). [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON] (а.с. 6). Після розірвання шлюбу [PERSON] став проживати окремо за іншою адресою, а відповідачка разом з дитиною продовжили проживати в квартирі [ADDRESS], що визнається сторонами по справі. [PERSON] сплачує аліменти відповідачці на утримання дитини (а.с. 7), що також визнається сторонами по справі. Позивачка особисто сплачує всі послуги по утриманню квартири, а саме за листопад - грудень 2012 року сплатила 1002,60 грн., за 2013 рік - 5427,76 грн., за 6 місяців 2014 року - 3261,16 грн., всього було сплачено 9691,52 грн., що підтверджується копіями рахунків, чеків та квитанцій (а.с.9-61). Вказана обставина визнається також відповідачкою. Положеннями статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Виходячи з наведених норм та враховуючи, що [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідачки, суд вважає, що відповідачка повинна нести ? частину витрат на утримання квартири, тобто за спірний період повинна сплатити 4845 грн. 76 коп. Посилання відповідачки на те, що вона кожного місяця сплачувала позивачці по 200 грн. на утримання квартири, суд не може взяти до уваги з наступних підстав. Так, ніяких письмових доказів в обґрунтування цієї обставини відповідачкою не надано. Після розлучення [PERSON] та відповідачкою, між останньою та його матір'ю виникли напружені стосунки, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON] та копіями письмових документів про звернення позивачки на дії відповідачки до правоохоронних органів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також пояснила, що позивачка їй неодноразово скаржилася, що колишня невістка не хоче плати кошти за квартиру. В обґрунтування цієї позиції відповідачка посилається на покази свідків [PERSON], [PERSON] та її доньки [PERSON], 2006 року народження. Як вбачається з показів [PERSON] та [PERSON], останні не були свідками передачі коштів, а знають про це зі слів відповідачки. Суд вважає, що згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, пояснення свідків, на які посилається відповідачка, не є належними доказами на підтвердження передачі коштів, а тому суд вважає, що відповідачкою вказана обставина не доведена. Крім того факт передачі коштів без підтвердження письмовими доказами цього викликає сумніви з огляду на напружені відносини між сторонами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved