Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, що є спільною частковою власністю, та уточнивши 16.05.2017 року свої позовні вимоги просить суд : стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу автомобіля марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, 1998 року випуску,VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ №877231 у розмірі 46922 грн та судовий збір, вказуючи, що в період часу з 01.01.2014 року по 29.02.2016 року вона проживала разом однією сім`єю з відповідачем [PERSON], з яким вела спільне господарство та мала спільний побут. Під час сумісного проживання з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з тією метою, щоб відповідач міг заробляти кошти для сім`ї у приватній службі таксі, за спільні кошти, у травні 2014 року придбали автомобіль марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року . Відповідно до довідки-рахунку серії В1А від 07.05.2014 року зазначений автомобіль було придбано за 42000 грн. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2016 року у справі № 495/1652/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON]: - встановлено факт проживання [PERSON], [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], у період з 01.01.2014 року по 29.02.2016 року; - визнано автомобіль марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - визнано за [PERSON],[INFO] право власності на 1/2 частину автомобіля марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року. Після набрання чинності рішенням суду від 28.07.2016 року, вона, 26.08.2016 року звернулась до територіального сервісного центру 5143 Регіонального сервісного центру МВС України із заявою про здійснення державної реєстрації на своє імя на 1/2 частину зазначеного транспортного засобу. Однак, згідно довідки територіального центру № 5143 від 01.09.2016 року, їй було повідомлено про те, що станом на 01.09.2016 року автомобіль марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім`я [PERSON] А задля внесення даних в свідоцтво про реєстрацію необхідно провести операцію перереєстрації транспортного засобу та подати до територіального сервісного центру нотаріально засвідчену заяву власника ТЗ та сам ТЗ для проведення його огляду експертом. На її звернення про те, щоб відповідач доставив автомашину до Територіального сервісного центру 5143 для огляду експертом і проведення реєстрації автомобіля на неї як співвласника ТЗ, відповідач категорично відмовляється це зробити. Відповідач [PERSON] використовує цей транспортний засіб виключно у власних цілях та зокрема у приватній службі таксі з метою отримання матеріальної вигоди. Таким чином, оскільки вона з вини відповідача фактично позбавлена права власності на спірний транспортний засіб і навіть не може здійснити державну реєстрацію права часткової власності на цей автомобіль, просила задовольнити її позовні вимоги. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2017 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, що є спільною частковою власністю задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму еквівалентну вартості 1/2 частини автомобіля марки «Renault», модель Kangoo 1,9 D, 1998 року випуску, VIN VF1FC0DAF19456183, номер двигуна [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ № 877231 у розмірі 46922 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті державного мита у розмірі 551, 20 грн./л.с.134-138/. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач по справі [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, вказуючи що суд при ухваленні рішення не врахував Постанову Пленуму ВСУ про поділ майна, відповідно до якої автомобіль не може бути поділений та отримана компенсація одним з подружжя без згоди його на те. Крім того, зазначає, що не отримував повітки в судове засідання, не приймав у ньому участі, тому був позбавлений подати до суду документи, що мають значення, в звязку із чим просив суд скасувати заочне рішення від 07 серпня 2017 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку /л.с.142-143/. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2017 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, що є спільною частковою власністю - задоволено. Заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, що є спільною частковою власністю, скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку /л.с.161-162/. Після скасування судового рішення позивач звернулась до суду з поясненнями, в яких просила визначити грошову компенсацію ринкової вартості ? частки автомобіля, яка підлягає сплаті позивачу у розмірі 52704,50 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що не згодний сплачувати позивачці компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, пропонував здійснити його продаж та розділити отриманні від нього кошти. Позивачка з вказаною пропозицією відповідача не згодна та проти вказаного заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 28.07.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення у справі № 495/1652/16-ц, яким: - встановлено факт проживання [PERSON], [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], у період з 01.01.2014 року по 29.02.2016 року; - визнано автомобіль марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року - обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - визнано за [PERSON],[INFO] право власності на 1/2 частину автомобіля марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року /л.с.9-12/. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також , з матеріалів справи вбачається, що 28.08.2016 року позивач [PERSON] звернулась до територіального сервісного центру 5143 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області із заявою про державну реєстрацію права власності на транспортний засіб /л.с13/. Проте, листом Територіального сервісного центру№5143 повідомлено [PERSON] про те, що станом на 01.09.2016 року транспортний засіб Renault, модель Kangoo 1,9 D, VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна С044330, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім`я [PERSON] Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі №495/1652/16-ц від 28.07.2016 року, [PERSON] є співвласником вказаного вище транспортного засобу, а тому для внесення даних в свідоцтво про реєстрацію необхідно провести операцію перереєстрації транспортного засобу та подати до територіального сервісного центру нотаріально засвідчену заяву власника ТЗ та сам ТЗ для проведення його огляду експертом/л.с.14/. Відповідно до довідки-рахунку серії В1А від 07.05.2014 року, станом на день покупки автомобіля, вартість його складала 42000 грн./л.с.15/. З метою повного та обєктивного розгляду справи, 20.03.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про витребування доказів та призначення судової авто-товарознавчої експертизи./л.с.59-60/ Так, у відповідності до довідки №5143/355 від 02.03.2017 року, виданої територіальним сервісним центром №5143 Регіонального сервісного центру в Одеській області, згідно наявних баз даних територіального сервісного центру №5143 власником транспортного засобу марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 1998 року випуску, є [PERSON], який мешкає за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Монаші, вул. Комсомольська, 16. /л.с.63/. Згідно висновку № 97 про оцінку ринкової вартості автомобіля марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, державний реєстраційний номер [NUMBER], складеного ФОП [PERSON] 15.05.2017 року, ринкова вартість обєкта оцінки автомобіля Renault Kangoo 1,9 D, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 10.05.2017 року становила 93843 грн. /л.с.99/. В процесі розгляду справи, відповідач, обґрунтовуючи ціну ринкової вартості названого автомобіля марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, державний реєстраційний номер [NUMBER], надав висновок про оцінку вартості вказаного автомобіля, складеного ФОП [PERSON], згідно якого станом на 28.11.2017 року ринкова вартість спірного автомобіля склала 59141 грн. У своїх письмових поясненнях від 07.12.2017 року позивач зазначила, що оскільки спірним автомобілем одноосібно користувався відповідач, то розрахунок компенсації належної їй 1/2 його частки необхідно провести з урахуванням величини пробігу та фізичного зносу, що складатиме 52704,50 грн. Частиною 2 ст. 60 СК України, передбачено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю частиною у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2016 року у справі № 495/1652/16-ц є співвласником вказаного вище транспортного засобу, а тому у відповідності до ст.364 ЦК України має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Проте, у сенсі розуміння ч.2 ст.183 ЦК України, автомобіль є неподільною річчю, а тому виділ у натурі частки із спільного майна позивача неможливий. Як зазначено у ст.ст.358, 364 ЦК України, теоретично позивач має право вимагати від відповідача, як співвласника автомобіля, який володіє та користується спільним майном матеріальної компенсації своєї частки. Однак, за умови отримання такої компенсації право спільної часткової власності має бути припинено. Позивач, у своєму позові з такими вимогами до суду не зверталась, вимоги щодо припинення права спільної часткової власності не заявляла. За таких обставин, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача приведе до порушення прав відповідача, оскільки позивач і отримає матеріальну компенсацію вартості своєї частки у праві спільної часткової власності від [PERSON], а також залишиться співвласником спірного майна, що неприпустимо. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не може вийти за межі позовних вимог. За таких обставин, оскільки позивачем не заявлялись вимоги щодо припинення права спільної часткової власності у разі отримання нею матеріальної компенсації вартості її частки у праві спільної часткової власності транспортного засобу марки Renault, модель Kangoo 1,9 D, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 1998 року випуску, то в такому випадку позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, що є спільною частковою власністю є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed