Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у його відсутності на підставі наявних у ній матеріалів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та документи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житлова квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва № 0300 від 01 листопада 1993 року та договору дарування №543878 від 24 листопада 2011 року за № 33913483. [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 1997 року, та з цього часу не проживає у зазначеній квартирі, що встановлено актом Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» від 14.03.2014 року. Згідно з положеннями ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз приведених обставин і доказів по справі, а саме: свідоцтва про право власності № 0300 від 01 листопада 1993 року та договору дарування №543878 від 24 листопада 2011 року за № 33913483, акту КП ЖЕУ№4 Калінінського району м. Донецька від 14.03.2014 року, витягів з Державного реєстру правочинів, довідки з міліції - свідчить про те, що відповідач не проживає в спірному будинку понад 17 років. Тому на підставі ст. 405 ЦК України відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право на житлову площу в спірній квартирі. Таким чином, суд задовольняє в цієї частині позовні вимоги в повному обсязі. Розглядаючи позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вище наведеного вибачається, що вимоги позивачки про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартири не підлягають задоволенню, оскільки винесення судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням відповідача, буде достатньою підставою для зняття його з реєстрації реєстраційним органом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial