Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Селидівської міської ради звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідачів аліментів на його утримання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2008 року. Мати дитини - [PERSON] покинула малолітнього сина в дитячому інфекційному відділенні КЛПУ «Селидівська центральна міська лікарня». Мати не забрала дитину з закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування. З 02 жовтня 2017 року [PERSON], [INFO], перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Селидівської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідачі від виконання батьківських обов'язків щодо дитини ухиляються, не цікавляться його долею та станом здоров'я, не надають матеріальної допомоги на його утримання. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідачів на користь осіб, які будуть його виховувати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи в судове зсідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 серпня 2017 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] народився [INFO] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] покинула дитину в дитячому інфекційному відділенні КЛПУ «Селидівська центральна міська лікарня» 28 вересня 2017 року, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2008 року за п.п1,7,12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Малолітньому [PERSON], [INFO], рішенням виконавчого комітету Гірницької міської ради № 83 від 18 жовтня 2017 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Висновком органу опіки та піклування Гірницької міської ради № 08/02-34 від 16.04.2018 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно із зазначеним висновком, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2006 року та є батьками 4 малолітніх дітей ( донька, [INFO], відносно якої мати позбавлена батьківських прав, виховується в родині опікуна; донька, [INFO], знайдена дитина, виховується в родині усиновлювачів; син, [INFO], виховується в сім'ї матері; син, [INFO], виховується в родині опікунів). [PERSON] за вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2008 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. [PERSON] покинула малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в дитячому інфекційному відділенні КЛПУ « Селидівська центральна міська лікарня», не забрала його з закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявила щодо нього батьківського піклування. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну із них. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки дитина була покинута матір'ю в закладі охорони здоров'я. Мати дитини не забрала її без поважних причин та протягом шести місяців не виявила до неї батьківського піклування. Крім того, відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносного свого малолітнього сина та не надають належної матеріальної допомоги на його утримання, не проявляють до нього батьківської турботи. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає, що вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на дитину, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, відповідач зобов'язаний матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє його від цього обов'язку. Позивачем не конкретизовано особу, на користь якої слід стягнути аліменти, не вказані її данні, опікун дітям не призначений. На думку суду це унеможливлює виконання судового рішення в цій частині в подальшому, оскільки згідно вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial