Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутнє взаєморозуміння. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне господарство не ведуть та мешкають окремо понад пів рокуp станом на час звернення до суду. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду із вказаним позовом і до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився\~\~з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 994, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Судом встановлено, що на момент подачі позову до суду сторони припинили разом проживати протягом шести місяців. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, на утриманні позивачки знаходиться неповнолітня дитина, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або визначаються судом. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд приймає до уваги матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань, та вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у заявленому позивачкою розмірі. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 17 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved