Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивачка у липні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 15.08.2008 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.01.2020 було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти сторін у справі проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. [PERSON] в обґрунтування підстав стягнення аліментів посилалась на те, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, фінансовий стан дозволяє утримувати їх спільних дітей. Інших дітей [PERSON] на утриманні не має. Посилаючись на указані обставини, [PERSON] , з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.14), просить суд стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 всіх видів (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.01.2020 у цивільній справі №588/2135/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4, 5). Позивачка, крім спільних з відповідачем дітей, також є матір`ю [PERSON] , 2020 року народження, у зв`язку з народженням якої наразі не працює, отримує лише соціальні виплати. За даними Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів у 2020 році [PERSON] , отримав 109,36 грн. доходу, а у 2021 році відомості про доходи відповідача відсутні (а.с.35). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Виходячи з вимог частини першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач визначає спосіб стягнення аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, з огляду на наведені норми, утримання дитини може здійснюватися за домовленістю між батьками дитини. За відсутності такої домовленості право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З огляду на установлені у цій справі обставини, які підтверджують матеріальне становище позивачки та відповідача, не доведення [PERSON] обставин, які вказують на його незадовільний стан здоров`я, перебування у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, а тому виходячи з рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає заявлений позивачкою розмір аліментів (33% доході відповідача) на утримання двох дітей є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 02.07.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, яка мала бути сплачена позивачкою при зверненні до суду в розмірі 908,00 грн. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved