Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного з банком депозитного договору їй несвоєчасно повернуто грошові кошти, тому вважає, що має право на їх повернення, також просить суд зобов'язати відповідача акумулювати дані кошти у відділенні та видати їх через касу. Сторони до суду не з'явились, повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне: 30 травня 2014р. між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено депозитний договір банківського вкладу «Стабільне зростання» № 317791 /а.с.8/ в доларах США зі строком вимоги про повернення вкладу - 22 серпня 2014 р. Позивачем в рамках вказаного договору внесено депозитні кошти в сумі 5050 доларів США, що підтверджується квитанцією від 30.05.2014 р. /а.с.10/. на виконання вимог договору відповідачем перераховано грошові кошти на поточний рахунок вкладника. Позивачка звернулась до установи банку з вимогою про повернення коштів, але до теперішнього часу кошти не отримала. Відповідно до виписки банку залишок коштів на поточному рахунку вкладника станом на 01.10.2014 р. становить 3608,33 дол. США. Станом на дату розгляду справи депозит та нараховані відсотки позивачу повернуто шляхом перерахування на картковий рахунок, тобто умови депозитного договору відповідачем виконано. Водночас, положення Договору про обслуговування поточного рахунку від 30.05.2014р. не визначено конкретного строку повернення грошових коштів. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених. договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. В силу ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивачка неодноразово зверталась з вимогами повернути грошові кошти, вперше 01.09.2014р., тобто граничним строком повернення було 08.09.2014р., відтак відбулось прострочення виконання грошових зобов'язань з вини відповідача. В письмових запереченнях відповідач не заперечував, що кошти в повному обсязі не повернуто, посилався лише на можливість отримання коштів через банкомати інших банків. Тому, суд погоджується з доводами позивача про те, що в зв'язку з несвоєчасним поверненням депозитних коштів мало місце порушення вимог ст.ст.526, 625, ч.3 ст.1068, ст.1074 ЦК України, ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Суд вважає обмеженнями Національного банку України на видачу іноземної валюти такими, що суперечать нормам ЦК України, котрі мають вищу юридичну силу за регуляторні акти НБУ, вказані обмеження можуть впливати на виконання судового рішення, стати підставою для зміни способу його виконання, однак не можуть стати перешкодою для задоволення вимог позивача. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення коштів. Водночас, вимоги позову про зобов'язання акумулювати кошти та видати готівкою через касу стосуються порядку виконання судового рішення, можуть бути вирішені у випадку неможливості виконати рішення в натурі, тому вирішення даних питань на стадії судового розгляду є передчасним. Тому, в цій частині позов не підлягає задоволенню. На виконання вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки, позов задоволено частково на суму 3608,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (12,95грн.) становить 46727,87 гривень, то розмір судового збору складає 467,27 грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial