Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що 17 вересня 2016 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у Бабушкінському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №496. Мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб офіційно не розірвано, але з січня 2018 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріально їй та їхній спільній дитині майже не допомагає. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивачка зазначає, що відповідач має стабільний дохід, тому просить суд призначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття та у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів на її утримання щомісячно до досягнення сином трьох років, оскільки відповідач працездатний, працевлаштований, на його утриманні ніхто не перебуває. Тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання 03 серпня 2018 року не з'явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання 03 серпня 2018 року не з'явився, повідомлений за місцем реєстрації (а.с.18). Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою від 03 серпня 2018 року судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч.2,4,6 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 вересня 2016 року, який зареєстровано Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №496 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], (а.с.5), є відповідач - [PERSON]. Згідно довідки КП «Солонянське житлово-комунальне управління» від 29 травня 2018 року №442 та акту обстеження помешкання від 24 травня 2018 року (а.с.6,7), спільна дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, матеріальне становище позивачки, стан здоров'я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому суд вважає, що існують правові підставі для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік». Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то оскільки судом було встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною сторін, а відповідач у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки відповідно д ч. 6 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Будь-яких доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved