overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0435 га, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в садовому товаристві «Проектувальник», ділянка [NUMBER], Соколовського масиву, Іванівської сільської ради, Житомирського району, як за спадкоємицею після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки, однак приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю державного акта на право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути справу без їх участі, позивачка позов підтримує, а представник вказаної Реєстраційної служби при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник Житомирської міської ради позов не визнає, оскільки вважає, що спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини померлої [PERSON] Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0435 га, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в садовому товаристві «Проектувальник», ділянка [NUMBER], Соколовського масиву, Іванівської сільської ради, Житомирського району, належить померлій [PERSON], після смерті якої спадкоємицею за заповітом є позивачка. Вказані факти підтверджуються, а доводи представника Житомирської міської ради спростовуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження позивачки, копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №095806, виданого 09.06.2003 року на ім'я [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.12.2006 року, згідно якого [PERSON] успадкувала ? частину спірної земельної ділянки після смерті [PERSON], договором про поділ спадкового майна від 26.12.2006 року, згідно якого спадкоємці померлого [PERSON], тобто [PERSON] та [PERSON] домовилися про те, що після смерті спадкодавця до [PERSON] переходить право особистої власності на всю спірну земельну ділянку, заповітом від 20.12.2013 року, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно позивачці, листом нотаріуса №160/01-30 від 15.10.2014 року, відповідно до якого позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], а також постановою нотаріуса №98/02-31 від 16.07.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, у зв'язку із тим, що померла [PERSON] не отримала державного акту та не зареєструвала право власності на цю земельну ділянку. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом після смерті матері, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлій, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0470 га, кадастровий номер 1822086500:02:000:0757, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 10.12.2007 року вона є власником спірної земельної ділянки. Однак, після укладення вказаного договору вона не отримала новий державний акт про її право власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві вона не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися, звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею, 0,0470 га, кадастровий номер 1822086500:02:000:0757, яка призначена для ведення садівництва, та розташована в [ADDRESS]. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, договором купівлі-продажу від 10.12.2007 року, відповідно до якого [PERSON] продав вказану земельну ділянку позивачці (а.с. 6), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800667132013 від 06 листопада 2013 року, у відповідності до якого 06.11.2013 року здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер 1822086500:02:000:0757 (а.с. 8) а також листом Реєстраційної служби №1998/10/2.2-08 від 31.12.2013 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку, оскільки остання після укладення вказаного договору купівлі-продажу не отримала новий державний акт (а.с. 10). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0578 га, кадастровий номер 1822084100:03:002:0181, та на земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822084100:03:002:0180, які призначені для ведення особистого селянського господарства, і розташовані в с. Левків, Левківської сільської ради, Житомирського району. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування земельної ділянки від 07.10.2008 року вона є власником спірних земельних ділянок. Після отримання вказаних земельних ділянок у дар вона не отримала нових державних актів про її права власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві позивачка не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на ці земельні ділянки. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання також не з'явилися, однак звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі, представник Левківської сільради позов визнає, а представник Реєстраційної служби при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,0578 га, кадастровий номер 1822084100:03:002:0181, та земельної ділянки, площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822084100:03:002:0180, які призначені для ведення особистого селянського господарства, і розташовані в с. Левків, Левківської сільської ради, Житомирського району. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державними актами серії ЯГ №807540 та серії ЯГ №807541 від 08.07.2008 року, згідно яких [PERSON] був власником спірних земельних ділянок (а.с. 8, 9), договором дарування від 07.10.2008 року, згідно якого [PERSON] подарував позивачці вказані земельні ділянки (а.с. 11), а також листом Реєстраційної служби №1898/10/2.2-08 від 25.12.2013 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на ці земельні ділянки, оскільки остання після отримання їх у дар не отримала нових державних актів (а.с. 10). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірні земельні ділянки, які їй належать, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 1822081200:03:001:0635, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Вереси (бригада Смоківка), Житомирського району, як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки, однак нотаріус Першої Житомирської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що державний акт на право власності цю земельну ділянку був виготовлений, але не виданий [PERSON] у зв'язку із його смертю. В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути справу без їх участі, позивачка позов підтримує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер 1822081200:03:001:0635, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Вереси (бригада Смоківка), Житомирського району, належить померлому [PERSON], після смерті якого спадкоємицею за заповітом є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], заповітом від 05.03.2008 року, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно позивачці, копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №162241 та довідкою Управління Держкомзему у Житомирському районі №910 від 29.04.2011 року, згідно яких на ім'я виготовлений вказаний державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, однак його не зареєстровано та не видано власнику, у зв'язку із його смертю, листом нотаріуса №836/02-14 від 12.05.2014 року, відповідно до якого позивачка є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], а також постановою нотаріуса №543/02-31 від 21.03.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю державного акту на право власності цю земельну ділянку. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом після смерті батька, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.06 га, яка розташована по вул. Молодіжній, 12, в с. Зарічани, Житомирського району, як за спадкоємцем після смерті її матері [PERSON], що померла 20.04.2007 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов та пояснив, що матері позивачки рішенням виконкому Зарічанської сільради від 02.06.1993 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.16 га. Зі складу цієї землі 0.10 га [PERSON] 29.08.2001 року подарувала позивачці, а решту 0.06 га, позивачка має право отримати у спадок за заповітом від 02.06.1992 року після смерті [PERSON] Але в даний час вказану земельну ділянку незаконно захопив відповідач [PERSON] Відповідач, його представник та представник третьої особи до суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити за нижчевикпадених підстав. Судом встановлено, що за рішенням виконкому Зарічанської сільради від 02.06.1993 року матері позивачки [PERSON] була передана у власність земельна ділянка розміром 0.16 га, що розташована по вул. Лісній, 45 в с. Зарічани, Житомирського району. 29.08.2001 року [PERSON] подарувала позивачці частину жилого будинку № 45 по вул. Лісовій та земельну ділянку площею 0.1044 га біля вказаного будинку. Право власності на решту земельної ділянки площею 0.06 га [PERSON] за життя, у відповідності до ст.ст. 125, 126 ЗК України, не оформила, тобто не отримала державного акту про її право власності цю землю, або про її право користування цієї землею. Відтак спадкодавець [PERSON] не набула права власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку. Звідси виплаває, що спірна земельна ділянка на момент смерті матері позивачки, тобто на час відкриття спадщини, не увійшла до складу спадщини, а тому вимоги позивачки про визнання за нею права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування задоволенню не підлягають. Окрім цього, суд звертає увагу позивачки, що остання просить в порядку спадщини визнати її права власності на земельну ділянку площею 0.06 га, яка розташована по вул. Молодіжній, 12 в с. Зарічани, однак до нотаріуса позивачка, з невідомих суду причин, зверталась щодо оформлення спадщини після смерті матері на земельну ділянку площею 0.0556 га, яка розташована по вул. Лісовій, 45. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, кадастровий номер 1822087200:02:001:0312, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована в [ADDRESS], як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки, однак приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю документа на право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути справу без їх участі, позивачка позов підтримує, відповідачка [PERSON] його визнає, а представник вказаної Реєстраційної служби при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник Обухівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,10 га, кадастровий номер 1822087200:02:001:0312, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розташована в [ADDRESS], належить померлому [PERSON], після смерті якого спадкоємцями за законом є позивачка та відповідачка [PERSON] Вказані факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження позивачки, договором купівлі-продажу від 19.12.2007 року, згідно якого [PERSON] купив у [PERSON] спірну земельну ділянку, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.01.2010 року, згідно якого позивачка та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON], а також листом приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] №234/01-16 від 21.10.2014 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв'язку із тим, що відсутній документ на право власності на цю земельну ділянку. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті батька, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлому, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,1345 га, кадастровий номер 1822082000:02:001:0110, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2006 року вона є власником спірної земельної ділянки. Однак, після укладення вказаного договору вона не отримала новий державний акт про її право власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві вона не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися. Представник Реєстраційної служби звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, при вирішення спору покладаються на розсуд суду. Представник Глибочицької сільської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею, 0,1345 га, кадастровий номер 1822082000:02:001:0110, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована в [ADDRESS]. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державними актами серія ЯГ №765474, виданого 02.11.2006 року на ім'я [PERSON], згідно якого остання була власником спірної земельної ділянки (а.с. 10), договором купівлі-продажу від 14.11.2006 року, відповідно до якого [PERSON] продала вказану земельну ділянку позивачці (а.с. 7-8), а також листом Реєстраційної служби №1899/10/2.2-08 від 26.12.2013 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку, оскільки остання після укладення вказаного договору купівлі-продажу не отримала новий державний акт (а.с. 6). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,14 га, кадастровий номер 1822080300:05:001:0104, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування земельної ділянки від 09.09.2008 року вона є власником спірної земельної ділянки. Після отримання вказаної земельної ділянки у дар вона не отримала нового державного акту про її права власності на землю. У зв'язку із цим та змінами у законодавстві позивачка не може в даний час зареєструвати право власності на землю в Реєстраційній службі Житомирського районного управління юстиції та відповідно реалізувати своє право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися, представник Березівської сільради звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає, а представник Реєстраційної служби, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,14 га, кадастровий номер 1822080300:05:001:0104, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]. Викладений факт підтверджується наданими позивачкою доказами, зокрема, державним актом серії ІІ-ЖТ №013716 на право приватної власності на землю від 03.05.1995 року, згідно якого [PERSON] був власником спірної земельної ділянки (а.с. 10), договором дарування від 09.09.2008 року, згідно якого [PERSON] подарував позивачці вказану земельну ділянку (а.с. 7), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800499632013 від 30 серпня 2013 року, у відповідності до якого 30.08.2013 року здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер 1822080300:05:001:0104 (а.с. 13), а також листом Реєстраційної служби №1499/10/2.2-08 від 30.11.2013 року про відмову позивачці у реєстрації за нею права власності на цю земельну ділянку, оскільки остання після отримання її у дар не отримала новий державний акт (а.с. 11-12). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачки на спірну земельну ділянку, яка їй належать, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved