Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO]. Донька проживає з позивачкою, перебуває її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання малолітньої дитини. Син проживає з батьком. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11.09.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі по 500 грн., щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. З часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, і визначена грошова сума аліментів - 500 грн. не може забезпечити належне утримання дитини. Відповідач є приватним підприємцем, має дохід. Зважаючи на наведене позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про зміну розміру аліментів, визначивши їх розмір - 1/3 частину від сіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - на утримання доньки. Просить постановити рішення про припинення стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], оскільки він проживає з батьком. Позивачка підтримала заявлений позов та пояснила суду про обставини, що описані вище. Відповідач пояснив суду, що син [PERSON] дійсно проживає з ним. А донька проживає з позивачкою у квартирі відповідача. Окрім того, відповідач періодично надає допомогу на утримання доньки. Також зазначає, що отримувані ним доходи (як приватним підприємцем), про які йдеться у відповіді з Головного управління ДФС у Рівненській області, не враховують витрат, які покладаються на відповідача. А це і виплата заробітної плати працівникам, і утримання приміщення, і сплата податків, зборів, та інші витрати. Проте відповідач не вважає за потрібне доводити зазначені ним обставини, оскільки вважає це принизливим для себе. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Рівненського районного суду від 11.09.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі по 500 грн., щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. На час постановлення рішення діти проживали з позивачкою та перебували на її утриманні. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час на утриманні позивачки перебуває донька [PERSON] [INFO]. Син [PERSON] [INFO] перебуває на утриманні відповідача. За наведеного наявні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], що були стягнуті на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.09.2015 року, справа № 570/1825/15-ц. Щодо заявлених позовних вимог про зміну розміру аліментів. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, і визначена грошова сума аліментів - 500 грн. на утримання дитини не може забезпечити належне утримання дитини. У сторін змінився матеріальний стан. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов'язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше). В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про зміну розміру аліментів; та про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Адже право визначати спосіб стягнення аліментів визначається позивачкою. Відповідач є приватним підприємцем. Згідно відповіді з Головного управління ДФС у Рівненській області, дохід відповідача за минулий рік склав 526 000 грн. Відповідач зазначив, що 526 000 грн. - це не прибуток, а дохід, і з цієї суми слід вирахувати: виплату заробітної плати працівникам, витрати на утримання приміщення, сплату податків, зборів, та інші витрати. Також він просив врахувати, що періодично надає допомогу на утримання доньки, а позивачка мешкає з донькою у його ж квартирі, за яку він сплачує комунальні платежі. Надалі відповідач повідомив суд, що не вважає за потрібне доводити зазначені ним обставини, оскільки вважає це принизливим для себе. За наведеного суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача з приводу заявленого позову, оскільки він не надав суду жодних доказів на підтвердження власних усних пояснень. На думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/22 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини. При цьому суд приймає до уваги положення ст. 182 СК України. Адже розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На думку суду, визначений розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Позивачка не заперечувала, що вона з дитиною проживає у квартирі, яка належить відповідачеві, і не сплачує останньому за це орендну плату. А це є пасивними доходом позивачки, який суд враховує як одну з обставин, що впливають на визначення розміру аліментів. Тому cтягнення аліментів у тому розмірі, про який просила позивачка, призведе до порушення принципів справедливості та розумності. Адже при прийнятті рішення суд повинен враховувати, що обов'язок з утримання дитини покладається на обох батьків. За наведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову щодо визначення частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Відповідач надавав пояснення про те, що він має інвалідність (була І групи), а наразі йде процес надання йому інвалідності ІІ групи. Проте він не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, за наявності яких суд мав би змогу звільнити відповідача від сплати судових витрат. Тому з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати у розмірі, що визначені Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved