Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області звернулася в Краснокутський районний суд Харківської області з позовом до відповідачів про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим прохали суд відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить явочний лист та довідки Укрпошти з відміткою про повернення судових повісток «адресат відсутній за вказаною адресою».Також не надали заяв про розгляд справи у їх відсутність. При цьому під час проведення підготовчого судового засідання по справі відповідач [PERSON] позов визнала, прохала його задовільнити та відібрати у неї дітей без позбавлення батьківський прав строком на один рік, мотивуючи тим, що вона не має змоги їх утримувати. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області та прохав їх задовольнити. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Конвенція про права дитини, у якій закладено принцип інтересів дитини понад усе, ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 рокуу справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня [INFO] у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52). Влаштування дитини під опіку слід розцінювати як тимчасовий захід, який повинен бути припинений щойно це дозволятимуть обставини, і будь-які заходи із застосування тимчасової опіки повинні узгоджуватися із остаточною ціллю щодо воз`єднання батьків (батька/матері) та дитини (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2019 року у справі «R.V. and Others v. Italy», пункт 91, рішення ЄСПЛ від 09 травня 2003 року у справі «Covezzi and Morselli v. Italy», пункт 118). Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед повинні виходити з інтересів самої дитини. Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (статті 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51). Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з частиною першою статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на підставі слідуючого. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , копії яких маються в матеріалах справи. Як вбачається з довідки старости Колонтаївського старостинського округу Краснокутської селищної ради № 02-01-13/209 від 25.10.2021, то відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою зареєстровані їх малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], що підтверджується довідкою - характеристикою старости Колонтаївського старостинського округу Краснокутської селищної ради № 22-01-13/191 від 20.09.2021 (а.с. 34, 51). Також з вищевказаної довідки - характеристики вбачається, що сім`я [PERSON] не проживає на старостинській території с. Колотаїв, так як будинок, в якому вони зареєстровані співмешканець [PERSON] продав на розбирання, тому дітям проживати ніде. Окрім цього батьки мають шкідливі звички. Живуть за рахунок випадкових заробітків. При цьому з матеріалів справи, а саме листа служби у справах дітей по Немишнянському району міста Харкова від 16 серпня 2021 №05-23/931/21 вбачається, що 26 серпня 2021 року до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради надійшло повідомлення, у якому служба у справах дітей по Немишлянському району міста Харкова повідомляє про те, що до служби надійшов рапорт працівників патрульної поліції про те, що 16 липня 2021 року о 16-55 год. під час патрулювання території Немишлянського району міста Харкова було отримано виклик «неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною» за адресою: [ADDRESS] . Прибувши за вказаною адресою, було виявлено громадянку [PERSON] , [INFO] , разом із малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які жебракували. Діти мали неохайний вигляд. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітніх дітей було доставлено до КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» ХОР. Відносно громадянки [PERSON] складено адміністративний протокол (а.с.12). Також з матеріалів справи вбачається, що наказом служби справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 30 серпня 2021 року №97 «Про постановку на облік дітей, які проживають в сім`ї, що опинилась в складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », постановлено на облік служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області дітей, які проживають в сім`ї, що опинилась в складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09 вересня 2021 року до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області звернулася [PERSON] з проханням розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання щодо відібрання у неї дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на рік без позбавлення батьківських прав, про що свідчить її заява від 09.09.2021. 10 вересня 2021 року виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області прийнято рішення №255 «Про негайне відібрання дітей», згідно якого вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батьків, [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей та систематичним невиконанням батьківських обов`язків (а.с.10). Відповідно до п.2 вказаного рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області тимчасово направлено малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до дитячого відділення КНП «Краснокутська центральна лікарня» Краснокутської селищної ради до вирішення питання подальшого влаштування дітей, що підтверджується актами про факт передачі дитини від 09 вересня 2021 року (а.с.48,49). З листів директора КНП «Краснокутська центральна лікарня» Краснокутської селищної ради від 16.09.2021 №08/645 та 08/646, що в педіатричне відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ» Службою у справах дітей Краснокутської селищної ради, 09.09.2021 було доставлено дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти поступили в приймальне відділення в занедбаному стані, було виявлено педикульоз, ротова порожнина потребувала санації. З метою надання комплексу соціальної педагогічної допомоги малолітнім [PERSON] та [PERSON] , їх тимчасового перебування, завідувач сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Краснокутської селищної ради звернулася до начальника служби у справах дітей обласної державної адміністрації про надання дозволу на влаштування дітей до центру соціально - психологічної реабілітації з 24 вересня 2021 року, про що свідчать клопотання від 17.09.2021 №01-23/454 та 01-23/455 (а.с.96,97). Відповідно до висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, стан здоров`я дітей на момент їх влаштування до комунального закладу «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» визначено як задовільний. Згідно актів передачі дитини від 24.09.2021 та актів прийому дитини до КЗ «Харківський обласний ЦСПРД» від 24.09.2021 малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] з 24.09.2021 влаштовані до комунального закладу «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» (а.с.102-105) . Також з матеріалів справи вбачається, що відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 01.06.2020 (а.с. 124-125). Згідно з висновком органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 02 грудня 2021 року № 01-22/6859, орган опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області з метою захисту прав та інтересів дітей, запобігання бездоглядності, вважає за доцільне відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про те, що має місце свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню їх дітей, а заходи впливу не дали жодних позитивних результатів. Тому, приймаючи до уваги інтереси малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно відібрати у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей, без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене та інтереси дітей, суд приходиться до висновку, що вимоги Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про відібрання у [PERSON] та [PERSON] їх дітей без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved