Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, позовні вимоги якої обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.04.1998 р. управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради, 3-кімнатна квартира загальною площею 55,15 кв.м, розташована за адресою: м. Суми, пров.Промисловий (на даний час - це [PERSON][PERSON]), 4, кв.18, була передана у спільну сумісну власність матері - [PERSON], та членам її сімї - батьку позивачці - [PERSON] та самій позивачці. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.11.2008 р. Третьою Сумською державною нотаріальною конторою за р.№1-4143, після смерті [PERSON], яка померла 25.08.2001 р., належну їй 1/3 частину квартири успадкував її чоловік [PERSON] 21 травня 2014 р. помер батько, [PERSON] Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, як дочка померлого. Інших спадкоємців немає. 03.07.2014 р. вона звернулася до Третьої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На даний час ще не оформлене право власності в порядку спадкування за законом на належні батькові 2/3 частини квартири, оскільки ще не пройшло 6 місяців з дня відкриття спадщини. Отже, квартира, розташована за адресою: м.Суми пров.Промисловий (на даний час - це [PERSON][PERSON]), 4, кв.18, на даний час є власністю позивачки: 1/3 частина квартири належить в порядку приватизації, а 2/3 частини успадкувала після смерті свого батька і після того, як спливе 6 місяців після його смерті, оформе своє право власності в порядку спадкування за законом. Відповідач доводиться позивачці рідним братом по матері. З 04.07.2001 р. та по цей час він має реєстрацію свого постійного місця проживання в належній позивачці на праві власності квартирі. Відповідач був зареєстрований в якості сина, тобто члена сімї колишнього співвласника квартири - нині покійної матері. Крім відповідача, в квартирі зареєстрована малолітня дитина - дочка позивачки [PERSON]Б, [INFO]. Права власності на квартиру відповідач не має. Незважаючи на реєстрацію в квартирі, відповідач тривалий час в ній не проживав, бо жив разом зі своєю дружиною в іншому місці. Після смерті батька відповідач повернувся проживати в квартиру на постійне місце проживання. У звязку з проживанням в квартирі у відповідача виник сервітут, тобто право користування чужим майном, який встановлюється за законом, у відповідності до ч. 1 ст.402 ЦК України. На даний час відповідач не доводиться позивачці членом сімї. Не ведеться з ним спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє лайки та сварки, чим створює неможливі умови для спільного проживання з ним в одному житловому приміщенні. З цього приводу позивачка зверталася до органів міліції. Є одинокою матірю, сама виховує малолітню дочку, а поведінка відповідача негативно впливає на стан її здоровя та на психічний стан. На даний час відповідач проживає в ізольованій кімнаті 8 площею 11,8 кв.м, а вона з дитиною займаємо кімнати 6-15,9 кв.м та 7-8,4 кв.м, що є прохідними між собою. Відповідач взагалі не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг, і всі ці витрати лягають повністю на позивачку. У звязку зі значним підвищенням тарифів на ці послуги, наявністю у позивачки малолітньої дитини, отриманням невеликої заробітної плати, вона не бажає, щоб відповідач безкоштовно проживав в квартирі. Пропонувала відповідачу визначити плату за його проживання, з чим він не погодився, бо є безробітним, що змушує її звернутися до суду з цим позовом. Квартира складається з 3-х житлових кімнат, з яких кімнати 6-15,9 кв.м та 7-8,4 кв.м є прохідними, а кімната 8-11,8 кв.м ізольованою. З підсобних приміщень маються коридор 1-6,0 кв.м, кухня 5-5,6 кв.м, ванна кімната 4-2,0 кв.м, вбиральня 3-1,2 кв.м, вбудована шафа 2-1,3 кв.м. З кімнати 6 мається вихід на лоджію площею -5,9 кв.м. Житлова площа квартири - 36,1 кв.м, загальна площа - 52,2 кв.м. У відповідності до ч.3 ст.403 ЦК України відповідач повинен вносити плату за користування належною позивачці квартирою, розмір якої вона визначає в 2000 грн. щомісячно. При цьому позивачка виходить з того, що відповідач займає ізольовану, саму теплу та зручну для проживання кімнату в квартирі, наявністю всіх комунальних зручностей в квартирі, стану квартири, яка знаходиться в задовільному стані, розташована в будинку неподалік від центру міста, а також тим, що він користується її майном, що знаходиться в квартирі - меблями в коридорі, на кухні, в кімнаті, сантехнічним обладнанням, вартістю житлово-комунальних послуг на даний час. Враховуючи викладене, позивачка просить суд, ухвалити рішення, яким визначити зміст сервітуту щодо користування відповідачем належною позивачці квартирою, розташованою за адресою: м.Суми, пров. Лікаря [PERSON], 4, кв.18, згідно якого відповідач має право займати ізольовану кімнату 8-11,8 кв.м та користуватися всіма підсобними приміщеннями в квартирі - кухнею, ванною, вбиральнею, коридором, вбудованою шафою, а також меблями, що знаходяться в кімнаті, коридорі, на кухні, сантехнічним обладнанням. Встановити сервітут на невизначений строк. Визначити для відповідача плату за користування житлом в розмірі 2000 грн. щомісячно. Згідно поданої письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не зявився. Згідно поданого представником відповідача заперечення, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог по справі, оскільки вважають, що в матеріалах справи немає достатніх доказів, що підтверджують право власності позивача на квартиру. Доказом права власності в даному випадку є свідоцтво про право на спадщину, якого у позивача відсутнє. Відповідно позивач не має права визначати обсяг прав відповідача щодо користування квартирою, оскільки не є власником квартири. Обовязковою передумовою для звернення до суду з метою вирішення спору щодо встановлення сервітуту є попереднє звернення із такою вимогою до відповідача і вирішення цього питання між сторонами в добровільному порядку. Відповідач постійно проживав з батьками у квартирі з 1975 р. до 1986 р. У період з 1986-1988 р. перебував на строковій військові службі у Збройних силах. Після повернення зі служби проживав у квартирі ще декілька років. Відповідач не втратив своє право на користування квартирою, просить суд урахувати, що на даний час не працевлаштований, не має заробітку, від якого зміг би сплачувати кошти за користування житлом, не має помешкання, куди він зміг би зїхати. Посилання позивача на те, що відповідач взагалі не приймає участі у сплаті коштів за користування квартирою не відповідають дійсності, оскільки він по мірі можливості неодноразово надавав кошти за проживання. Суд дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлено, що 27 серпня 1974 р. Будинком урочистої реєстрації шлюбів м. Суми зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та внесено актовий запис за № 1556 /а.с.18/. Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.03.1975 р., серії І-БП № 330920 /а.с.18/. На підставі розпорядження управління комунального майна та приватизації № 2298 від 25.03.1998 р., видано свідоцтво про право власності на житло від 03.04.1998 р., згідно якої [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON] /а.с.4/. Право спільної сумісної власності підтверджується також Витягом з реєстру права власності на нерухоме майно КП «СМБТІ» № 20871641 від 11.11.2008 р. /а.с.5/. Згідно Свідоцтва про смерть серії І-БП № 128206 від 28.08.2001 р., 25.08.2001 р. померла [PERSON] /а.с.9/. 21.11.2008 р. державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1-4143, згідно якої [PERSON] отримав у спадщину спадкове майно після померлої дружини, [PERSON], яке складається з 1/3 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.10/. 21 травня 2014 р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 214210 від 22.05.2014 р. /а.с.8/. Відповідно технічному паспорту, дана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 36,1 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 15,9 кв.м., 2-а кімната 8,4 кв.м., 3-а кімната 11,8 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридора 6,0 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., лоджія 5,9 кв.м. /а.с.6-7/. Згідно довідки КП «Сумижитло» СМР про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.07.2014 р. № 1434, в вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.14/. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.05.2015 р., визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 18, яка знаходиться в м. Суми Сумської області провулок лікаря [PERSON] (Промисловий), будинок № 4 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] який помер 21.05.2014 р. Про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.2 ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). За приписами статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, сервітут -це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном -сервітуту. Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 403 ЦК України сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Враховуючи викладене, позивачка як власник майна має право встановити порядок користування квартирою шляхом встановлення сервітуту. Посилання відповідача у запереченні, що його намагаються позбавити проживання у спірній квартирі є безпідставними, оскільки дана вимога не заявлялася позивачкою. Оскільки згідно ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобовязана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду, вважає обґрунтованим вимогу про стягнення з відповідача плату за користування квартирою у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Outcome: approved