Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач Криворізький міськрайонний центр зайнятості (надалі - Центр) звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.07.2006 року Центрально-Міського районного центру зайнятості звернулась [PERSON] з питання працевлаштування. 21.07.2006 року їй було надано статус безробітної. 11.09.2006 року між Центром та безробітною було укладено договір № 283 на підвищення кваліфікації за навчальною програмою «Основи бізнес-планування» на термін з 11.09.2006 року по 29.09.2006 року, вартість навчання згідно з проміжного кошторису склала 95,39 грн. 01.09.2007 року [PERSON] знято з обліку у зв'язку з працевлаштуванням за направленням Центру. Перевіркою достовірності даних, які є підставою для надання статусу безробітної встановлено, що [PERSON] з 15.08.2006 року по 30.05.2007 року була працевлаштована до ТОВ «Медком Дніпропетровськ», між тим Центр про це не повідомила, про що 08.01.2008 року був складений акт № 4 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 15.12.2009 року у зв'язку з розірванням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до наказу Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 18.05.2016 року № 106 «Про реорганізацію Криворізького міського та районного центрів зайнятості» з 01.09.2016 року відбулася зміна назви юридичної особи з «Криворізький міський центр зайнятості» на «Криворізький міськрайонний центр зайнятості». Станом на 03.02.2017 року відповідачем самостійно повернуто 2252,90 грн. залишок боргу складає 2440,68 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості кошти в сумі 2252,90 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибула, належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 14.07.2006 року відповідач звернулась до Центрально-Міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної (а.с.3). З витягу з наказів про прийняті рішення (а.с. 6-8) вбачається, що 21.07.2006 року відповідачу було надано статус безробітної. 11.09.2006 року між Центром та безробітною було укладено договір № 283 на підвищення кваліфікації за навчальною програмою «Основи бізнес-планування» на термін з 11.09.2006 року по 29.09.2006 року, вартість навчання згідно з проміжного кошторису склала 95,39 грн. (а.с. 11-12). 01.09.2007 року [PERSON] знято з обліку у зв'язку з працевлаштуванням за направленням Центру. Згідно з відомостей Акту № 4 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 13) встановлено, що в результаті проведеного обміну даними між ДПА, ПФ та ДЦЗ отримано інформацію, що відповідач [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості отримала дохід на підприємстві ТОВ «Медком Дніпропетровськ» як торгівельний представник, за період з 3 кварталу 2006 року по 2 квартал 2007 року. Таким чином вбачається, що відповідач у період перебування в Центрі приховала факт працевлаштування, у зв'язку з чим незаконно отримала матеріальне забезпечення та соціальні послуги на загальну суму 4693,58 грн. Станом на 03.02.2017 року відповідачем самостійно повернуто 2252,90 грн. залишок боргу складає 2440,68 грн. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з ч. 2,3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що законодавець покладає на застраховану особу обов'язок подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, і лише в разі умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, з такої особи стягується сума виплаченого забезпечення. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Встановлені в справі обставини, розрахунок наданий позивачем, із врахуванням добровільно сплаченої відповідачем суми в розмірі 2252,90 грн., дозволяє суду зробити висновок, що позовні вимоги Криворізького міськрайонного центру зайнятості підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2252,90 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved