Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія», в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки розміром 1,17 га, укладений між позивачем та відповідачем 01.09.2008 року, зареєстрований 23.11.2009 р. за № 040937200039, розірвати договір оренди земельної ділянки розміром 3,87 га, укладений між позивачем та відповідачем 01.09.2008 року, зареєстрований 23.11.2009 р. за № 040937200040 та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що позивачем виконано всю процедуру по розірванню договорів, відповідно до п.12.4 Договору, двічі повідомлено відповідача про наміри розірвати договори, крім того відповідач не виконує обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачає заходи з охорони земель, відповідно до ст.24 ЗУ «Про оренду землі», що значно погіршує стан орендованої землі. Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення по суті справи. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали письмові заперечення проти задоволення позову, надали пояснення по суті справи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін в їх сукупності, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 1,17 та 3,87 га., які розташовані на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 200264 від 14.04.1999 року, виданий позивачці Великосеверинівською сільською радою народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264-П. Згідно з договором оренди землі від 01.09.2008 року встановлено, що між [PERSON] та ПАСТ «Надія» укладено договір оренди земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії КР № 200264 від 14.04.1999 року загальною площею 1.17 га. строком на двадцять років. Відповідно до договору оренди землі від 01.09.2008 року встановлено, що між [PERSON] та ПАСТ «Надія» укладено договір оренди земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії КР № 200264 від 14.04.1999 року, загальною площею 3.87 га. строком на двадцять років. Відповідно до заяви [PERSON] від 09.09.2014 року встановлено, що [PERSON] вимагає розірвати договір оренди земельної ділянки та повернути земельну ділянку. Згідно з заявою [PERSON] від 02.02.2015 року встановлено, що [PERSON] вимагає розірвати договір оренди земельної ділянки та повернути земельну ділянку. Згідно з п. 12.2 Договору оренди землі, підставою для розірвання договору є: закінчення його строку; неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від орендаря або власника (у разі зміни умов господарювання внаслідок зміни у чинному законодавстві України); в разі смерті смерті орендаря і відмови його спадкоємців від виконання умов цього договору або при відсутності таких спадкоємців, а також у випадках, коли власник землі не бажає укласти договір із спадкоємцями орендаря; виконання умов зазначених в розділі 7 даного договору. Згідно з п. 12.4 Договору оренди землі, сторони погоджуються з тим, що: дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони не пізніше, ніж за 1 місяць; будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін; в разі припинення або розірвання цього договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки , визначених у розділі 7 цього договору. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 3 ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Суд враховує, що Договір укладено сторонами в 01 вересня 2008 року і протягом строку дії договору жодна з сторін не висувала жодних претензій ні щодо змісту договору ні щодо фактичного виконання чи невиконання, обсягу виконання умов договору, що на думку суду свідчить про наявність та підтвердження волевиявлення позивачки, яке знайшло своє відображення в оспорюваному договорі. Враховуючи пояснення та доводи надані сторонами в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що п. 12.4 договору оренди землі суперечить закону України «Про оренду землі», оскільки відповідно до законодавства договір оренди землі може бути розірваний лише за взаємною згодою сторін, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія», про розірвання договорів оренди землі, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд відмовляє позивачці у стягненні судових витрат із відповідача. На підставі викладеного, відповідно до 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 15, 16, 215, 316,\~317, 319, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed