Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Вижницької РДА звернувся до суду з позовом про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], де третьою особою є Іспаська сільська рада, Вижницького району Чернівецької області. В позові зазначають, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дочки [PERSON], [INFO], відомості про батька в свідоцтво неповнолітньої дитини записано зі слів матері. 27.10.2015 року до служби у справах дітей Вижницької РДА надійшло повідомлення від Іспаської ЗОШ І-ІІІ ступенів, про те, що [PERSON] залишилась без батьківського піклування, у зв'язку з тим, що 19.10.2015 року матір дитини [PERSON] пішла з дому у невідомому напрямку і місце перебування її не відоме, дитина перебуває у сусідки. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №1033 від 27.10.2015 року, [PERSON] було виявлено у чужому помешканні в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено висновком медичного огляду. Відповідно до пояснень сусідів [PERSON] протягом тривалого часу веде розпусний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, проганяє свою малолітню дочку з дому. Відповідно до відібраних пояснень у [PERSON], встановлено, що остання раніше судима, підтвердила факт своєї десятиденної відсутності та залишення дитини без будь-якого нагляду. [PERSON] неодноразово притягувалась до відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі злочинів, які пов'язані з наркотиками. Зазначили, що недбале ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов'язків призвело до того, що рівень знань малолітньої [PERSON], відповідає її віку та оцінюється початковим рівнем. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, малолітню [PERSON], на підставі заяви [PERSON], який є братом [PERSON] тимчасово влаштовано до його родини. Відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Вижницькій РДА №13 від 28.10.2015 року, орган опіки та піклування Вижницької РДА від 28.10.2015 року дійшов до висновку, що необхідно попередити [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. 25.11.2015 року повторно розглядалось питання про стан виконання батьківських обов'язків [PERSON], на яке остання не з'явилась, зі слів [PERSON] мати дитини кілька разів телефонувала до дочки, будучи в стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] повторно попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON] 18.12.2015 року до служби у справах дітей Вижницької РДА, [PERSON] звернулась із заявою про повернення їй доньки. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Вижницькій РДА від 27.01.2016 року встановлено, що [PERSON] на даний час не працює, за період перебування її доньки у сім'ї брата, відвідувала дочку декілька раз, замічена у зловживанні алкоголем. Відповідно до характеристики Іспаської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 20.01.2016 року на малолітню [PERSON], встановлено, що дівчинка позитивно розповідає про співпрацю з дорослими, доглянута, акуратно вдягнена і причесана, не пропускає заняття, рівень навчальних досягнень значно покращився. Доки матір зловживає алкоголем і веде аморальний спосіб життя, дитині не рекомендовано проживати з нею. Крім того, в порядку ст.170 ч.4 СК України з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання дитини. Просять ухвалити рішення, яким відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від її матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав та стягнути з [PERSON] на користь та утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на дитину щомісячно і до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Вижницької РДА підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, посилалась на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зазначила, що погоджується з вимогою про відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав та щоб дочка проживала в сім'ї брата [PERSON] Вона на даний час має намір стати на шлях виправлення, однак їй потрібен час, для того, щоб влаштувати необхідні для проживання дочки умови, влаштуватись на роботу. Щодо розміру аліментів посилалась на те, що в даний час офіційно не працює, є працездатною, доходів не отримує. В судовому засіданні представник третьої особи Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON] позовні вимоги підтримав, зазначив, що неодноразово мав розмову з [PERSON], роз'яснював останній, що необхідно вести здоровий спосіб життя, займатись вихованням дочки та забезпечувати їй належні умови для проживання. Однак [PERSON] належних висновків не зробила, що призвело до того, що вона залишила дитину у сусідів без належного догляду. Просив позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 10.09.2008 року виконкомом Іспаської сільської ради, актовий запис №55 та довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ №379 від 10.09.2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою З довідки Іспаської сільської ради №194 від 26.10.2015 року вбачається, що дирекція Іспаської ЗОШ І-ІІІ ступенів просить посприяти у вилученні з сім'ї учениці 3-А класу [PERSON] та притягнути до відповідальності маму [PERSON] оскільки [PERSON] часто пропускає заняття в школі без причини, залишена без догляду, [PERSON] по кілька днів не буває вдома, веде аморальний спосіб життя, випиває з «друзями» на очах у дочки. Вдома неодноразово побували класний керівник [PERSON], шкільний психолог [PERSON], соціальний педагог [PERSON], заступник директора з виховної роботи [PERSON], однак жодного разу [PERSON] не впустила останніх до будинку. З 19.10.2015 року [PERSON] зникла у невідомому напрямку і місце перебування її не відоме, дитина ночує у сусідки. 21.10.2015 року соціальний педагог разом з начальником КМСД [PERSON] побували біля хати [PERSON], однак дома нікого не було. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №1033 від 07.10.2015 року вбачається, що [PERSON] була знайдена у найманій квартирі [PERSON] в неадекватному стані 27.10.2015 року о 15-50 год. З довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №248 від 27.10.2015 року вбачається, що 27.10.2015 року о 17-20 год. здійснено медичний огляд для встановлення стану сп'яніння [PERSON], [INFO], жительки с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області. Висновок: Стан сп'яніння внаслідок вживання алкоголю. Згідно пояснень [PERSON] від 21.10.2015 року вбачається, що остання є сусідкою [PERSON] Зазначила, що [PERSON] довгий час веде розпусний спосіб життя, регулярно зловживає алкоголем і проганяє неповнолітню дочку [PERSON] з дому. 18.10.2015 року біля 17-00 год. побачила заплакану неповнолітню [PERSON], яка їй повідомила, що матір [PERSON] зникла, залишила її одну вдома без грошей, харчів та в холоді. Пожалівши неповнолітню [PERSON] вона запросила її до себе додому, [PERSON] на дзвінки не відповідала, вдома не з'являлась. Судом також встановлено, що органом опіки та піклування Вижницької РДА, відповідачку [PERSON] неодноразово було попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями висновків органу опіки та піклування №01.34-2237 від 05.11.2015 року та №01.34-2365 від 30.11.2015 року. З довідки-характеристики №632 від 27.10.2015 року вбачається, що [PERSON] на даний час не працює, не одружена, на утриманні має неповнолітню дочку [PERSON] Любить компанії, випивки, веде аморальний спосіб життя, не доглядає за малолітньою дитиною та її вихованням, притягалась до кримінальної відповідальності. Судом також встановлено, що на даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з братом [PERSON] - [PERSON], істотно змінилась, доглянута, акуратно вдягнена і причесана, не пропускає занять, рівень навчальних досягнень значно покращився, проявились лідерські риси характеру, прагне бути кращою і потрібною, що підтверджується копією довідки Іспаської сільської ради №747 від 14.12.2015 року та характеристикою, виданою Іспаською ЗОШ І-ІІІ ступенів імені М.Марфієвича від 22.01.2016 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Із роз'яснень, викладених у п.п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином при вирішенні питання про відібрання дітей у батьків, суди повинні виходити з доведеності їх винної поведінки і з урахуванням характеру, особи цього з батьків, а також інших конкретних обставин справи, брати до уваги, чи свідомо та умисно батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, чи є доведеними факти такого ухилення, в чому саме полягає небезпека залишення дитини у батьків для її життя та морального виховання. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує «1. Кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.2. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб». Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим згідно з п.2 статті 8, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] у повному обсязі не виконує батьківські обов'язки по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON],, [INFO], оскільки 18 жовтня 2015 року залишила малолітню дитину по місцю свого проживання в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області без нагляду, не повідомивши про це відповідні органи та близьких родичів, через що дирекцією Іспаської ЗОШ І-ІІІ ступенів після встановлення даних обставин, 26.10.2015 року було повідомлено орган опіки та піклування Вижницької РДА. На даний час [PERSON] зрозуміла свій вчинок, однак в судовому засіданні позов в цій частині визнала повністю, та пояснила, що їй необхідно час для облаштування необхідних умов для проживання малолітньої дочки. Крім того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є працездатною, не працює, інших осіб на утриманні немає. У відповідності до вимог ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідачка [PERSON], як матір зобов'язана сплачувати на користь та утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 09.03.2016 року і до настання її повноліття. Також суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 1102,40 грн. На підставі та

Outcome: approved