overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі від 17.07.2007 року, який розірвано рішенням Кремінського районного суду від 27.11.2013 року. Від шлюбу мають доньку Камілу, [INFO]. На даний час відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримала (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як установлено у судовому засіданні, відповідач є батьком доньки Каміли (а.с. 10). Сторони перебували в шлюбі, що підтверджено рішенням Кремінського районного суду (а.с. 11). Відповідно до довідки (а.с. 5) малолітня Каміла мешкає разом з позивачем. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню і аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позову та встановлення розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні позивачки перебуває не повнолітня дитина, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів повинен складати 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів, у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували в шлюбі, який розірвано 20 липня 2004 року, актовий запис № 138. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримала . Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як установлено у судовому засіданні, відповідач є батьком доньки [PERSON] (а.с. 8). Сторони перебували в шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про розірванням шлюбу (а.с. 5). Відповідно до довідки (а.с. 4) донька [PERSON] мешкає разом з позивачем. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню і аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позову та встановлення розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні позивачки перебуває не повнолітня дитина, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів повинен складати 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів, у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] року, яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач грошової допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не звилася, в заяві прохала справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 28 березня 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як установлено у судовому засіданні, відповідач є батьком [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження / а.с. 4/; згідно довідки Кремінської міської ради /а.с. 2/ донька проживає разом з позивачем. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню і аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позову та встановлення розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня донька. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів, у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що зареєстровано 06.10.2001 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач грошової допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, аліменти платити у розмірі 1 / 3 частини на утримання доньки платити згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як установлено у судовому засіданні, відповідач є батьком [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 3); згідно довідки Кремінської міської ради (а.с. 5) донька мешкає разом з позивачем. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню і аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 / 3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позову та встановлення розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня донька, сторони узгодили розмір аліментів у розмірі 1 / 3 частини усіх видів заробітку, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів повинен складати 1 / 3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів, у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що зареєстровано 23.11.2001 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач грошової допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, аліменти платити у розмірі 1 / 4 частини на утримання доньки платити згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як установлено у судовому засіданні, відповідач є батьком [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 4); згідно довідки Кремінської міської ради (а.с. 5) донька мешкає разом з позивачем. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає задоволенню і аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позову та встановлення розміру аліментів, суд враховує, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня дитина, сторони узгодили розмір аліментів у розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів повинен складати 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів, у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з 02 липня 2013 року працювала оператором ворсувального устаткування в ТОВ «Себо плюс». 11 січня 2016 року згідно наказу №91 від 11 січня 2016 року була звільнена у зв»язку з переводом до іншого підприємства. Протягом 2015-2016 років відповідач заробітну плату виплачував невчасно та невеликими частинами. Заборгованість по заробітній платі становить 8000 гривень. Період невиплати належної заробітної плати з 12 січня 2016 року по 10 червня 2016 рік. Крім того просила стягнути 12038 грн. 25 коп. середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі, а всього 20038 гривень 25 коп. В судове засідання позивач не з»явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з слідуючого. В суді встановлено, що позивачка з 02 липня 2013 року працювала оператором ворсувального устаткування в ТОВ «Себо плюс», що підтверджується копією трудової книжки(арк.с.7). 11 січня 2016 року вона була звільнена з роботи у зв»язку з переведенням на роботу до іншого підприємства, відповідно до наказу №91 від 11 січня 2016( арк.с.7). На день звільнення ТОВ «Себо плюс» мав перед позивачкою заборгованість по заробітній платі в сумі 8000 гривень. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період невиплати ТОВ «Себо плюс» належної [PERSON] заробітної плати з 12 січня 2016 року по 10 червня 2016 рік( день подання заяви про уточнення позовних вимог), що становить 105 робочих дні. Середньоденна заробітна плата відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року складає 114 гривень 65 коп.( 2585( листопад 2015 року) + 2460( грудень 2015 року): 44 робочі дні за два місяці). Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 12038 гривень 25 копійок(114 грн. 65 коп. х105 робочих днів= 12038 грн. 25 коп.) Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що з 1999 року по 2007 рік вона проживала з відповідачем в цивільному шлюбі. Від спільного життя у них [INFO] народився син [PERSON], батьком записаний відповідач. Спільне життя сторін виявилось невдалим, відповідач залишився проживати в с. Строганівка Чаплинського району, а позивач переїхала проживати в с. Красне Скадовського району, де на даний час проживає із сином. Дитина перебуває на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, працює у приватних осіб на різних роботах, отримує близько 2000 грн. щомісячно, має мінливий та нерегулярний дохід. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заперечення проти позову, в якому позовні вимоги визнав частково, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у вказаній в позові сумі, через те, що не працює офіційно, має мінливий та нерегулярний сезонний дохід у розмірі близько 800 грн., його матеріальне становище є вкрай важким, а тому просив задовольнити позовні вимоги частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями: свідоцтва про встановлення батьківства, серії [NUMBER], виданого Строганівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області 08.02.2000 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Строганівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області 08.02.2000 року. Із довідки Строганівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від 16.09.2014 року № 921 вбачається, що [PERSON] офіційно не працює та має тимчасові заробітки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 184 ч.1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в заявленій сумі, а тому виходячи із принципів розумності та справедливості вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково в сумі 400 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з 20 вересня 1996 року по 02 жовтня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу на спільні доходи сім'ї ними 11.02.1999 р. на ім'я відповідача за вартість у 7371 грн. була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Але відповідач не визнає її права на цю спільну власність. Тому просить суд постановити рішення яким, поділити по 1/2 частини між позивачем та відповідачем двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Крім того, позивачка просила поділити спільне нажите рухоме майно, але в подальшому на підставі її заяви, позовні вимоги в цій частині були залишені без розгляду. Сторони в судове засідання не з'явились. Про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представники сторін надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, по позивач на позові наполягає, а відповідач визнає вимоги в частині поділу квартири. Дослідивши письмові докази, та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1996 року по 02.10.2012року, що підтверджується рішенням Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 02 жовтня 2012року про розірвання шлюбу сторін. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 11.02.1999р., зареєстрованого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу по реєстру № 127 на ім'я [PERSON] придбана квартира [ADDRESS], вартістю 7371 грн. Відповідно до довідки ПП «Фактор - Інвест» в квартирі [ADDRESS] прописані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи та зазначених норм права, які регулюють дані спірні правовідносини , виходячи з принципу рівності часток сторін , суд пиходить до наступного, що нерухоме майно сторін слід розділити в ідеальних частках ( по 1/2 частині за кожним). Питання судових витрат слід ирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що з 25 вересня 1993 року по 15 червня 2004 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 27 грудня 1994 року вона стала власником житлового будинку з надвірними господарчими та побутовими будівлями, який їй подарував дід. Вона також є власником земельної ділянки за адресою с.Н.Сироватка, вул. Шлях,14 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,2854 га. Вони з відповідачем у вказаному будинку проживали з 1995 року по 2002 рік і після розірвання шлюбу колишній чоловік виїхав. З 2003 року колишній чоловік жодного дня у будинку не проживав, особистих речей чи будь-якого іншого майна у домоволодінні не має. Участі в утриманні будинку відповідач не брав і не бере. Відповідач залишається зареєстрованим в будинку позивачки. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування приміщенням. В судове засідання позивачка не з»явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, шляхом подання телеграми( арк.с.26,27). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку №14 по вул. Шлях, с. Нижня Сироватка, Сумського району, Сумської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку (арк.с.9-10). З довідки Нижньосироватської сільської ради вбачається, що в будинку №14 по вул. Шлях, с. Нижня Сироватка, Сумського району, Сумської області зареєстрований [PERSON], який не проживає з 2003 року( ар.с. 17,19). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.( ст.ст. 317, 321ЦК України). Отже, оскільки позивач іншим чином захистити свої права власника не може, позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин порушені права позивача підлягають судовому захисту. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору, подання телеграми. На підставі викладеного,

Outcome: approved