Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Акцент Банк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 13.01.2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.10.2016 року має заборгованість 26088,63 грн., яка складається з наступного: - 1232,68 грн.- заборгованість за кредитом; - 15859,20 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 999,59 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі, сплачені останнім при подачі позову до суду. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. При таких обставинах суд ухвалив розглядати справу за її відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечив представник позивача. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. З оглянутих судом заяви позичальника Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою вбачається, що між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем було 13.01.2012 року укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що між відповідачем та позивачем ПАТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір б/н від 13.01.2012 року, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, отримавши грошові кошти на умовах повернення, порушила свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку боржник добровільно не погашає. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що умовами надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки та в розмірі, як це було визначено кредитним договором, а тому, суд дійшов до висновку, що заявлений позов в цій частині є підставним та підлягає до задоволення. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) 500 грн., а також штрафу (процентна складова) 999,59 грн. задоволенню не підлягають. В той же час є підставними вимоги про стягнення заборгованості : за кредитом 1232,68 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 15859,20 грн., заборгованості по пені та комісії 2900грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial