Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що [INFO]. помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки [NUMBER], площею 5,0729 гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нещеретівської сільської ради, право власності на яку належало померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. На момент смерті разом із померлим були прописані й проживали разом вона та відповідач по справі. Прийнявши спадщину після смерті чоловіка та не маючи жодних суперечок з приводу поділу спадкового майна, позивачка звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 11.05.2016р. у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявністю інших спадкоємців. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її звернутися до суду з позовом, в якому позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в суд також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне: [INFO] року у віці 55 років помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть Нещеретівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний запис за № 17 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 17.10.1968 року зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON] (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER], площею 5,0729 гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нещеретівської сільської ради, право власності на яку належало померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] (а.с.). Згідно Відомості з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою № 31-28-99.6-620/15-16 від 19.04.2016р. вартість земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,0729 га ріллі з урахуванням коефіцієнту індексації становить 34426,78 грн. Відповідно до довідки вих. № 521 від 24.05.2016р., виданої Білокуракинською селищною радою Білокуракинського району Луганської області на момент смерті проживали та були зареєстровані позивач та відповідач (а.с.5). Після звернення до нотаріуса за належним оформленням спадкового майна, позивачка дізналася про те, що здійснити це не можливо, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме відсутній оригінал Сертифікату та спадщину також прийняв відповідач, який не подав у встановлений законом строк заяву про відмову від спадщини на її користь. Нотаріус надав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.6). Через органи нотаріату здійснити оформлення спадщини неможливо. За таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення, про що вказано в його заяві, та оскільки фактично єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, є його дружина, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на земельну ділянку. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: approved