Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 03 вересня 2015 року актовий запис про шлюб № 1349 складений відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, що підтверджує свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем неповнолітніх дітей немає . Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що характери подружжя виявилися несумісними, сторони мають різні погляди на життя, плани на майбутнє, сторони не кохають один одного та не бажають бути разом. Спірного спільного майна та майнового спору сторони не мають, останнім часом не проживають разом, не ведуть спільного господарства, зупинили спілкування між собою виходячи з цього позивачка не має бажання відновлювати зв'язок відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила справу слухати у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату час судового засідання повідомлявся належним чином, виклик відповідачу направлявся за місцем його реєстрації місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи та клопотань про слухання справи у його відсутність не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого долучений до справи. Від шлюбних відносин із відповідачем неповнолітніх дітей немає . Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що характери подружжя виявилися несумісними, сторони мають різні погляди на життя, плани на майбутнє, сторони не кохають один одного та не бажають бути разом. Спірного спільного майна та майнового спору сторони не мають, останнім часом не проживають разом, не ведуть спільного господарства, зупинили спілкування між собою виходячи з цього позивачка не має бажання відновлювати зв'язок відповідачем. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. На підставі ст. 3, 36, 51, 104-105, 110 СК України,

Outcome: approved