Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати право користування неповнолітньої [PERSON] [INFO], житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], що належить її батьку [PERSON] на праві приватної власності. При цьому посилається на те, що з 2006 р. вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі. [INFO] р. в них народилася донька [PERSON]. В травні 2008 р. вони з неповнолітньою донькою переїхали жити в квартиру відповідача, яка належить йому на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] в якій мешкали по 2014 рік. На теперішній час відповідач постійно виганяє свою неповнолітню доньку разом з нею з квартири в зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що відповідач ніколи не перебував у шлюбі з позивачкою, оскільки з 1979 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Після народження доньки подарував позивачці трикімнатну квартиру в якій у його відсутності могла б мешкати його донька. Крім того він ніколи на заперечував, щоб донька проживала разом з ним, проте заперечує проти проживання позивачки в квартирі, яка належить йому на праві власності. Відповідач також надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси 07.05.2008 р. Згідно свідоцтва про право власності, що видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 12.11.2008 р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з перекладу свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29 червня 1979 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2014 р. було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання висилитися. [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] користуватися належним йому нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] В іншій частині позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 р., що набрало законної сили, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2014 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про виселення [PERSON]. В цій частині ухвалено нове рішення, виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В решті рішення залишено без змін. Згідно акту державного виконавця від 31.07.2014 р. вимоги виконавчого листа № 523/17740/13-ц, який видав Суворовський районний суд м.Одеси від 05.06.2014 р. про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] виконано в повному обсязі. Згідно акту державного виконавця від 25.11.2014 р. вимоги виконавчого листа № 523/17740/13-ц, який видав Суворовський районний суд м.Одеси від 05.06.2014 р. про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] виконано в повному обсязі. Як зазначено у вказаному акті особисто відповідачем він не виселяє з квартири свою доньку [PERSON], проте категорично наполягає на тому, щоб [PERSON] та її старша донька [PERSON] [INFO], які незаконно знаходяться у його квартирі залишили його квартиру. Отже, будь-яких доказів того, що відповідач чинить перешкоди своїй доньці [PERSON], [INFO] в користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] позивачкою суду не надано. Таким чином суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed