Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цивільним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 11 квітня 1989 року, виданого виконкомом Новоазовської районної ради. Зазначала, що за життя батько залишив заповіт, посвідчений Широкинською сільською радою Новоазовського району Донецької області 25 вересня 2012 року за реєстраційним № 55, відповідно до якого заповів вказаний будинок їй. Вважала, що спадщину вона прийняла, своєчасно подавши заяву про її прийняття до Новоазовської державної нотаріальної контори. Спадкова справа була відкрита, проте, у зв`язку із відсутністю необхідних відомостей в Єдиних державних реєстрах, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, тому їй було видано постанову нотаріуса від 31 липня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що отримати необхідну інформацію у Новоазовському бюро технічної інвентаризації Донецької області немає можливості, оскільки воно знаходиться на території, на якій зараз проводиться антитерористична операція. Крім того, зазначала, що Указом Президента України від 03 листопада 2017 року № 351/2017 було створено військово-цивільну адміністрацію сіл Широкине та Бердянське Волноваського району Донецької області, яка є органом, що виконує функції та обов`язки органу місцевого самоврядування. Ураховуючи наведене, позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Самохвалов С.В. позовні вимоги підтримали , на їхньому задоволенні наполягали. Представник відповідача - Сартанської селищної військово-цивільної адміністрації Маріупольського району Донецької області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, надав письмову заяву про розгляд за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке: Фактичні обставини справи, встановлені судом: [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 березня 2014 року виконкомом Широкинської сільської ради Новоазовського району Донецької області (а. с. 44 (зворот)). [PERSON] є рідною донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 20 лютого 1958 року, у якому батьком зазначений [PERSON] (а. с. 7). Після смерті останнього залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 11 квітня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Новоазовської районної ради (а. с. 10-19). За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений Широкинською сільською радою Новоазовського району Донецької області 25 вересня 2012 року, реєстраційний № 55, яким заповідав житловий будинок [ADDRESS] своїй дочці - [PERSON] (а. с. 45 (зворот)). 29 травня 2014 року [PERSON] подала до Новоазовської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою від 31 липня 2018 року державний нотаріус Новоазовської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а. с. 9). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 9-1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII від 02 вересня 2014 року, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України , с. Широкине Волноваського району Донецької області віднесено до таких населених пунктів. Відповідно до статті 66 Закону України Про нотаріат , на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Статтею 67 Закону України Про нотаріат передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно зі статтею 69 Закону України Про нотаріат , можлива за умови перевірки нотаріусом або в сільських населених пунктах посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом факту смерті спадкодавця, наявність заповіту, часу і місця відкриття спадщини, складу спадкового майна. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , проте станом на сьогодні нотаріус позбавлений можливості отримати інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та реєстрацію прав, а також дані, необхідні для такої реєстрації у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] в судовому порядку, оскільки позивачка довела належними та допустимими доказами належності спадкодавцю на момент відкриття спадщини спадкового майна, яке зазначене у заповіті від 25 вересня 2012 року , які відповідають дійсності. Встановлено, що позивачем до позовної заяви долучено копію свідоцтва про право власності на колгоспний двір від 11 квітня 1989 року, копію технічного паспорту на житловий будинок від 26 березня 2014 року та документи, що підтверджують родинні відносини між позивачем та спадкоємцем. Крім того, в матеріалах справи наявна копія спадкової справи № 71/2014, заведеної 29 травня 2014 року Новоазовською державною нотаріальною конторою, відповідно до якої інші спадкоємці померлого [PERSON] - дружина [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (заява від 29 травня 2014 року № 199, 200) (а. с. 43, 43 (зворот), 44). У матеріалах справи відсутня інформація про заперечення відповідачем чи іншими особами існування спадкового майна та відсутність у позивача прав на це майно. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням викладеного вище , суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування.

Outcome: approved