Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги та квартплаті в сумі 63\~779,95 грн. та просив стягнути на його користь судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2005 року між сторонами було укладено договір про надання послуг № 659/420. Відповідно до п.п. 1.1 зазначеного договору позивач зобовязався транспортувати по внутрішньо будинкових мережах за адресою [ADDRESS] комунальні послуги, а відповідач у відповідності до даного договору (п.п.1.2) зобовязався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити. Згідно з п.5.5. договору № 659/420 строк дії договору встановлений з 01.06.2005 року. по 20.05.2008 року. Пунктом 5.6. закріплено умови продовження дії договору. Між позивачем та ПАТ «Київенерго» був укладений договір № 510079 на отпуск теплової енергії та гарячої води, в тому числі, за адресою: [ADDRESS] У відповідності до цього договору, постачальна організація надає відповідні послуги, та виставляє рахунки у відповідності до обємів спожитих послуг, що підтверджуються обліковими картками (табуляграмами). КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва безпосередньо несе фінансові зобовязання, а споживачі (власники чи орендарі) нежитлових приміщень вже відшкодовують витрати за фактично спожиті ними послуги, згідно табулярам постачальника. На підставі облікових карток (табулярам) робляться розробки по груп-рахункам на потреби безпосередніх споживачів, таких як [PERSON] і у відповідності до них позивач виставляє рахунки, що є виконанням умов п. 1.1. Договору від 01.06.2005р. № 659/420. Відповідно до Переліку комунальних послуг (додаток № 1 договору) відповідачу надаються комунальні послуги з центрального опалення та водопостачання. Згідно п. 2.2. зазначеного договору відповідач повинен до 10 числа поточного місяця сплатити платежі за комунальні послуги поточного місяця, що визначаються на рівні сум минулого місяця. Перерахунок за фактично спожиті комунальні послуги здійснюється на підставі табулярів та груп-рахунків, що надходять від постачальників комунальних послуг місяцем пізніше, шляхом добору або зарахування надмірно сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів. Також, п. 2.3. договору встановлено, що за несвоєчасну сплату платежів, відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі 1% від розміру несплачених платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством. Таким чином, внаслідок невиконання Відповідачем зобовязань за договором у частині оплати за комунальні послуги у Відповідача виникла заборгованість за період з 01.10.2008р. по 30.06.2014р. у розмірі 44 448 (сорок чотири тисяч чотириста сорок вісім) грн. 58 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами, у тому числі права та обов'язки, порядок розрахунків, підстави та розмір відповідальності регулюються не лише умовами укладеного договору та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативними актами. Згідно ст. 322 ЦК України - тягар утримання майна покладений на власників. Відповідач є власником приміщення - квартири. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги . Споживач теплової енергії - фізична особа та юридична особа, яка використовує теплову енергію. Відповідач, уклавши договір з позивачем про надання послуг від 01.05.2004р. за № 175/413 підтвердив намір користуватись відповідними послугами, відповідно стала споживачем цих послуг. Обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги передбачений п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначено у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. В силу частину 2 статті 151 ЦК України зобовязання виникають з договорів або з інших підстав, передбачених ст. 4 цього Кодексу. За приписами ст. ст. 526, 530 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка прострочила виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом (625 ЦК України). За порушення строків виконання грошового зобовязання позивач просить також стягнути з відповідача інфляційну складову боргу за період з 01.10.2008 року по 30.06.2014 року в розмірі 12\~684,14 грн. та 3% річних за період з 01.10.2008 року по 30.06.2014 року в розмірі 6\~647,23 грн. У звязку з цим загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, складає 63 779 грн. 95 коп. Представник позивача, підтримавши позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначивши, що не може надати інформацію про тарифи, за якими здійснено нарахування з 2008 року; підтвердив, що протягом останніх трьох років відповідачем дійсно була здійснена переплата, а заборгованість утворилася поза межами строку позовної давності, що підтверджується наданими розрахунками . Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених нею у письмових запереченнях, на підтвердження яки надала докази здійснення нею переплати за останні три роки до часу звернення позивача до суду, просила застосувати строк позовної давності, витребувати дані у позивача про тарифи, за якими здійснювалося нарахування за період часу 2008 року, також просила врахувати надані нею письмові докази на підтвердження того, що станом на 25.12.2011 року заборгованості ні по квартплаті, ні за комунальні послуги у неї не було. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.06.2005 року між сторонами було укладено договір про надання послуг № 659/420 (а.с. 9, 10). Відповідно до п.п. 1.1 зазначеного договору позивач на підставі укладених договорів з виробниками і постачальниками комунальних послуг зобовязався надавати комунальні послуги, у тому числі транспортувати по внутрішньо будинкових мережах за адресою: [ADDRESS], гарячу воду, а відповідач у відповідності до даного договору (п.п.1.2) зобовязався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити. Згідно з п.5.5. договору № 659/420 строк дії договору встановлений з 01.06.2005 року. по 20.05.2008 року, а та п.5.6. закріплено умови продовження дії договору. 01.09.2000 року між позивачем та ПАТ «Київенерго» був укладений договір № 510079 на постачання теплової енергії у гарячій воді, в тому числі, за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до умов цього договору, постачальна організація надає відповідні послуги, та виставляє рахунки у відповідності до обємів спожитих послуг, що підтверджуються обліковими картками (табуляграмами). КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва безпосередньо несе фінансові зобовязання, а споживачі (власники чи орендарі) приміщень вже відшкодовують витрати за фактично спожиті ними послуги, - згідно табулярам постачальника (а.с. 12, 13). На підставі облікових карток (табуляграм) робляться розробки по груп-рахункам на потреби безпосередніх споживачів, в тому числі, й [PERSON], і у відповідності до них позивач мав формувати і виставляти до оплати рахунки, що є виконанням умов п. 1.1. Договору від 01.06.2005р. № 659/420. Відповідно до Переліку комунальних послуг (додаток № 1 договору) споживачам надаються комунальні послуги з центрального опалення та водопостачання. Згідно п. 2.2. зазначеного договору відповідач повинен до 10 числа поточного місяця сплатити платежі за комунальні послуги поточного місяця, що визначаються на рівні сум минулого місяця. Перерахунок за фактично спожиті комунальні послуги здійснюється на підставі табулярів та груп-рахунків, що надходять від постачальників комунальних послуг місяцем пізніше, шляхом добору або зарахування надмірно сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів. Отже, позивач, не отримавши 11 числа кожного місяця черговий платіж від відповідача, мав дізнатися про своє порушене право на своєчасне отримання платежів за рахунками. Як убачається з розрахунків позивача за договором № 659/42 по споживачу [PERSON], заборгованість відповідача по житлово-комунальним послугам утворилася за період часу з 01.10.2008 р. по 30.06.2014 р. в сумі 44\~448, 58 грн. Проте, відповідно до наданих відповідачем квитанцій про оплату комунальних послуг та акту звірки взаємних розрахунків між нею і КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва за період часу з 01.05.2010 року по 30.05.2014 року, у [PERSON] відсутня заборгованість, проте, наявна переплата по житлово-комунальних послугах в розмірі 3\~660 грн. 47 коп. Наявність переплати з боку відповідача підтверджується і копіями розробок по груп-розрахункам за спірний період часу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності 3 роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки позивач з 01.11.2008 р. мав звернутися до суду , проте, не звернувся, заява про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Позивачем не доведена правильність власних розрахунків, суду не надано належних і достовірних доказів на підтвердження тарифів, застосованих позивачем при здійсненні розрахунку, також, не спростована правильність розрахунків відповідача, які, натомість, підтверджені квитанціями відповідача щодо оплати рахунків, які їй виставлялися з травня 2010 року, що є належним і допустимим доказом щодо дати оплати і суми, сплаченої відповідачем. Оскільки вимоги позивача про наявну у відповідача заборгованість в межах строку позовної давності є недоведеними, а до вимог про стягнення заборгованості, яка існувала до 01.05.2010 р. суд застосовує строк позовної давності, позов задоволенню не підлягає. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed