Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просило солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації в сумі 5 499,88 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. В судовому засіданні представник позивача Єлозіна А.А. підтримала позов та пояснила, що у відповідачів до 01 січня 2005 року існувала заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації в сумі 1 614,28 гривень, та до 30 вересня 2013 року ця заборгованість збільшилась до 5 499,88 гривень. Оскільки послуги з водопостачання та водовідведення позивач надавав відповідачам належним чином, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, та пояснила, що за спожиту воду і послуги каналізації в неї дійсно існує заборгованість, яка утворилась у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. При цьому вказала, що з 2010 року вона щомісячно оплачує надані їй послуги з водопостачання та водовідведення за квитанціями за минулий місяць, та не погашає заборгованість, що існувала з 2001 року, у зв'язку з чим просить застосувати до заявлених вимог позовну давність і відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджено розписками (а.с.21, 25, 26). Причину неявки суду не повідомили. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи суду не надали. Суд розцінює їх неявку - без поважної причини. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради №546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення» (а..12), збір абонентної плати з населення за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних платежів та передано функції по збору платежів від населення державному комунальному підприємству «Водоканал». Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше до 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов'язанням з договору найму житлового приміщення. Згідно довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» (а.с.5) відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із розрахунків, наданих позивачем (а.с.7-8, 28-32), відповідачі з січня 2005 року по 2009 рік отримували послуги по постачанню холодної води та послуги каналізації, однак їх не сплачували, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 5499,88 гривень. При цьому, позов до суду позивач подав тільки 18 червня 2014 року. Також у лютому 2014 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої було відмовлено (а.с.4). Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з водопостачання та водовідведення повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як вказує [PERSON], і що підтверджується розрахунками позивача, до 2010 року у відповідачів утворювалась значна заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації. Однак з 2010 року відповідачі щомісячно проводили оплату наданих послуг відповідно до квитанцій, в межах нарахувань за минулий місяць (а.с.34-123), які також узгоджуються з розрахунком позивача (а.с.28-32), та не погашали існуючу заборгованість. Зважаючи на викладене, суд не вбачає у справі переривання перебігу позовної давності згідно ст. 264 ЦК України. При цьому, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] заявила відповідне клопотання (а.с.33), у зв'язку з чим до позовних вимог підлягає застосуванню строк позовної давності, а відповідно, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed