Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 15.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-13037-150607, згідно умов якого відповідачці було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн., а позичальник в свою чергу зобов'язувалася щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією, та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Стверджує, що відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 4337,00 грн., що становить прострочене тіло кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнали та подали заяву у якій просять застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги мотивують тим, що кредитний договір між сторонами було укладено 15.06.2007 року строком на 12 місяці, до 15.06.2008 року. Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2007 року між ТзОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником, якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-13037-150607, згідно умов п.1.2. та п. 1.3. якого банк відкрив держателю відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн. та картковий рахунок [NUMBER]. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язувалася щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Свої зобов'язання за договором відповідачка не виконала, через що у неї виникло заборгованість у загальному розмірі 4337,00 грн. простроченого тіла кредиту. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ст. 259 ч. 1 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Не зважаючи на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки у відповідача дійсно існує заборгованість за кредитним договором, що визнається сторонами, з врахуванням того, що кредитний договір укладено 15.06.2007 року, а кінцевим терміном повернення цього кредиту є 15.06.2008 року, на момент звернення позивача із позовною заявою до суду 15.04.2014 року, строки позивної давності, встановлені за домовленістю сторін сплили. В силу положень ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування, якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed