Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що тривалий час будь-які відносини не підтримують між собою, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо, спроб до примирення не вчиняють, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, спільну малолітню дитину від даного шлюбу для подальшого виховання та утримання залишити з нею так як вона є матір»ю дитини» і природно в матері більше можливостей приділяти дитині уваги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, при цьому пояснила суду, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2014 року до цього часу, певний час проживали разом без реєстрації шлюбу. Не зважаючи на нетривалий термін сімейного життя, протягом вже тривалого часу між ними часто виникали конфлікти та сварки у зв»язку з тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, не зважаючи на те, що сімейний стаж невеликий, подружні відносини не підтримують близько 4-х місяців, спільного господарства та бюджету не ведуть, тому вона вважає, що їх сім»я існувати не може, а тому просила шлюб розірвати. Також зазначила, що від даного шлюбу та спільного проживання у них з відповідачем народилася спільна дитина, а саме - син [PERSON], [INFO], якого просила для подальшого виховання та утримання залишити з нею, після розірвання шлюбу також просила суд залишити їй шлюбне прізвище - «КОСТАШ» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заяв або клопотань не надіслав, а тому суд вважає за можливе справу розглянути без нього, на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивачки у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 20 травня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, актовий запис за №322 (свідоцтво про шлюб серії 1-БК №247 695), після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище чоловіка - «КОСТАШ». Від даного шлюбу та спільного проживання у сторін по справі народилася спільна дитина, а саме - син [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка, сторони по справі майже чотири місяці будь-які сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, спроб до примирення не вчиняли, до суду з клопотанням про надання строку для можливого примирення не зверталися. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Суд вважає, що мати неповнолітньої дитини буде більше батька усвідомлювати свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вона спроможна забезпечити її всім необхідним. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, тому вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved