Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] в них народився син - [PERSON], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися з заявою до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснивши при цьому, що вона на даний час не працює, додаткових доходів не має. Як їй відомо, відповідач інших дітей на утриманні не має, має доходи, проте свідомо ухиляється від свого обов'язку матеріально утримувати сина. Відповідач позов визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі ? частини щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] в них народився син - [PERSON], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Батьком дитини є відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей. Безумовний характер батьківського обов'язку має різні аспекти свого прояву. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. До стягнення підлягають аліменти у розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи матеріальний стан платника аліментів та стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial