Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних. В обґрунтування позову вказував, що на Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради покладене виконання державної соціальної програми - забезпечення підприємств та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання і воно здійснює постачання теплової енергії та опалення будинку [ADDRESS] , в тому числі і квартири [ADDRESS] , забезпечує гаряче водопостачання мешканців всього будинку та цієї квартири. Відповідач [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства своєчасно не здійснював оплату за опалення та гаряче водопостачання, в результаті чого у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію, яка станом на 01.01.2020 року складає 8 857 грн. 02 коп. Крім того, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, станом на 01.01.2020 року борг відповідача внаслідок інфляції зріс на 51 грн. 89коп., а 3% річних складають 62 грн. 28 коп. Також, вказує, що дії відповідача наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. А тому, просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 8 971 грн. 19 коп., з яких: інфляційні збитки - 51 грн. 89 коп., 3% річних - 62 грн. 28 коп., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.04.2020 року у справі № 711/914/20 позовні вимоги Комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.01.2020 року в сумі 8 857 грн. 02 коп., інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 89 коп. та 3% річних у розмірі 62грн. 28 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 грн. 19.01.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення та його скасування. Дану заяву відповідач обґрунтовав тим, що розгляд вказаної справи був проведений без його участі, оскільки він не був повідомлений про день, час та місце розгляду справи так, як повістки про виклик до суду не отримував, оскільки він не проживав і не проживає за адресою, вказаною в позові, а саме в кімнаті [ADDRESS] . В зв`язку з цим він не міг скористатися своїми процесуальними правами та заявити про те, що він не є споживачем послуг, які надавав позивач за зазначеною вище адресою. Крім того, вказує, що позивачем не надано доказів, що саме він надає послуги з теплопостачання до будинку [ADDRESS] , а не інша теплопостачальна організація. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2021 року заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.04.2020 року у справі №711/914/20 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, інфляційних та трьох процентів скасоване, та справу призначено до розгляду з обов`язковою участю сторін. В судовому засіданні представник позивача КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради - за довіреністю Зима Д.О. позовні вимоги до [PERSON] підтримав та просив задовольнити в повному обсязі: стягнути із [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 8 971 грн. 19 коп., з яких: інфляційні збитки - 51 грн. 89 коп., 3% річних - 62 грн. 28 коп., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, просив врахувати, що він ніколи не був власником квартири [ADDRESS] і ніколи там не проживав. Також, суду пояснив, що дійсно був зареєстрований за вказаною адресою з 05.10.2005 року по 05.04.2021 року, але це була лише реєстрація без фактичного там проживання, оскільки він мешкав за іншими адресами, про що ним надано відповідні докази суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач - КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» вказує, що він (позивач) надає послуги із забезпечення населення тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач [PERSON] має перед ним заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 8 857 грн. 02 коп., оскільки не здійснював оплату наданих йому послуг. Також зазначає, що у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань відповідачу [PERSON] нараховано 3% річних в сумі 62 грн. 28 коп. та інфляційні в загальній сумі 51 грн. 89 коп. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за теплову енергію, сум індексу інфляції та 3% річних по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). При цьому, позивачем на обгрунтування своїх позовних вимог до суду подано наступні докази: реєстр зареєстрованих осіб та розрахунок заборгованості за теплову енергію, сум індексу інфляції та 3% річних по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 4). Інших доказів до матеріалів справи позивачем не подавалося. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 05.10.2005 року по 05.04.2021 року. Вказане стверджується відповіддю Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 19.02.2020 року (надійшла до суду 25.02.2020 року, а.с. 14), листом Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.05.2021 року № 4057-2 (а.с. 76), з якого вбачається, що відповідно до адресної картки за адресою: [ADDRESS] в період з 22.08.2007 року по 05.04.2021 року були зареєстровані дві особи, а з 06.04.2021 року по теперішній час зареєстрована одна особа. При цьому, відсутні будь які відомості щодо даних цих осіб. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період з 05.10.2005 року по 05.04.2021 року в судовому засіданні не заперечувався і самим відповідачем. Однак останній в судовому засіданні пояснив, що він не проживав за вищевказаною адресою, а в період з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року він фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , а в період з 09.02.2018 року по 24.06.2020 року - за адресою: [ADDRESS] , що також стверджується відповідними актами опитування сусідів, а саме: від 16.01.2021 року (підписи мешканців перевірені та засвідчені головою правління ОСББ «Сєдова 50» [PERSON] (а.с. 50) та від 18.01.2021 року (підписи мешканців перевірені та засвідчені головою правління ОСББ. «Різдвяна 9» [PERSON] (а.с. 51). Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 05.10.2005 року, фактично за даною адресою не проживав. Однак зазначені обставини не звільняють його від оплати вищевказаних послуг, якщо він є наймачем та зареєстрований за даною адресою та не повідомив надавача послуг про своє не проживання за зазначеною адресою. Разом з тим, статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Положеннями ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги має право: 1) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; 2) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт; 3) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати комунальних послуг; 4) доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг; 5) припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору; 6) звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору; 7) у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 8) утворювати системи управління якістю та проводити їх сертифікацію відповідно до національних або міжнародних стандартів акредитованими органами із сертифікації. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Таким чином, саме надавач житлово-комунальних послуг наділений правом звертатись до суду з вимогою про стягнення із споживача оплати за надані йому послуги. Однак, в даному випадку, звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , позивачем не надано суду жодних доказів того, що забезпечення тепловою енергією будинку та зокрема і самої квартири [ADDRESS] за вказаною адресою здійснювалось саме Комунальним підприємством «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради. При цьому, суд враховує, що в м. Черкаси послуги з теплопостачання надає не одна теплопостачальна організація. В ході розгляду справи представником позивача - за довіреністю Зимою Д.О. суду такі докази також надані не були, не зважаючи на те, що відповідач [PERSON] зазначав про ці обставини у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду, і суд враховуючи його доводи скасував заочне рішення та призначив справу до судового розгляду. Крім того, відповідач [PERSON] вказував про це і в судовому засіданні 23.06.2021 року і суд з'ясовував ці обставини у представника позивача та оголошував перерву в судовому засіданні. Однак таких доказів представником позивача суду так і не було надано. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному випадку, позивачем, на якого в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладено обов'язок доказування своїх позовних вимог, не надав суду належних та допустимих доказів того, що саме він надає послуги з теплопостачання в будинок [ADDRESS] , а не інша теплопостачальна організація, та що саме він відповідно і має право вимагати від відповідача [PERSON] оплати таких послуг. При цьому, суд також враховує, що згідно листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.05.2021 року № 4057-2 (а.с. 76), в квартирі [ADDRESS] в період з 22.08.2007 року по 05.04.2021 року були зареєстровані дві особи, тобто не один відповідач [PERSON] . Даних про те, хто є іншою зареєстрованою особою за цією адресою та чи має ця особа оплачувати послуги, які, як зазначено в позовній заяві надає позивач (хоча таких доказів суду не надано), також суду не надано. Тому відповідно позивачем і не доведено належними доказами, навіть у випадку якщо саме він є надавачем послуг в даний будинок та квартиру, що такі послуги має сплачувати лише один відповідач - [PERSON] та саме в пред`явленому до нього розмірі. А тому, з урахуванням викладеного, доказів, якими обґрунтовується даний позов, та враховуючи, що позивач не скористався своїм правом та не надав суду доказів того, що саме він є надавачем послуг з теплопостачання до будинку [ADDRESS] , а також доказів того, що їх має оплачувати лише один відповідач, який не є власником вищевказаного житла, при наявності двох зареєстрованих осіб в даній квартирі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, а також трьох процентів річних та інфляційних, оскільки ці вимоги є похідними від основних вимог про стягнення боргу. Разом з тим, в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог КПТМ Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської в повному обсязі, підстави для стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору також відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed