Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач, ПАБ «Дельта Банк», звернувся в суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею: 55,7 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., місце знаходження застави: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001. Київська обл.., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) на підставі Договору іпотеки № 53272 від 25.04.2007 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 75605,0 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 639320,34 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11147885000 від 25.04.2007 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що25.04.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11147885000, за яким він отримав кредит у сумі 46000 шв.фр. та зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 24.04.2017 року або достроково зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом. З мстою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали АКІБ «УКРСИББАНК» у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею: 55,7 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., місце знаходження застави: [ADDRESS], який належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва на право власності на житло, видане управлінням комунального майна та приватизації міськвиконкому 27.12.2000 року, за реєстровим № 1084, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13822268.08 грудня 2011 року АКІБ «УКРСИББАНК» передало ПАТ «Дельта банк» своє право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору, уклавши договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 8.12.2011 року. Позивач вважає, що він набув права звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним іпотечним договором для задоволення своїх вимог за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позові. Представник [PERSON] позов не визнав, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Квартира, яка є предметом іпотеки, відповідає всім умовам та підпадає під категорію нерухомого майна, щодо якого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено мораторій на стягнення. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, проти позов заперечували, просили суд розглядати справу без їх участі. Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25.04.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11147885000, за яким він отримав кредит у сумі 46000 шв.фр. та зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 24.04.2017 року або достроково зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом (а.с.14-26). З мстою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали АКІБ «УКРСИББАНК» у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею: 55,7 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., місце знаходження застави: [ADDRESS], який належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва на право власності на житло, видане управлінням комунального майна та приватизації міськвиконкому 27.12.2000 року, за реєстровим № 1084, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13822268 (а.с.27-30). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 07.06.2014 р. набрав чинності Закон № 1304-VІІ від 3 червня 2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п.1.1 якого протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України від 2 жовтня 1992 р. № 2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону № 898-ІV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, зокрема за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Заборгованість за кредитним договором виникла в іноземній валюті, якою є швейцарські франки, у сумі 75605,00 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 639320,34 грн., яка складається з:38953,82 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 329395,80 грн. - заборгованість за кредитом;36651.18 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 309924,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник відповідача посилається на те, що квартира, загальною площею: 55,7 кв.м., житловою площею: 38,1 кв.м., місце знаходження: [ADDRESS] використовується як місце її постійного проживання та місце постійного проживання членів її сім'ї,у її власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а загальна площа спірної квартири не перевищує 140 кв. метрів, а це свідчить про те, що спірне нерухоме майно відповідає всім умовам та підпадає під категорію нерухомого майна, щодо якого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено мораторій на стягнення. Представник позивача доказів на спростування доводів представника відповідачки не надав, а його доводи, що суд має задовольнити позов, виклавши резолютивну частину рішення в такий спосіб, щоб в ній було зазначено про неможливість примусового стягнення (відчуження без згоди власника) на період чинності вказаного закону України свідчить про те, що резолютивна частина рішення суду має бути викладена під умовою. Однак, резолютивна частина рішення суду має бути чіткою та безумовною і не може містити будь-яких відсилочних посилань та ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 60 ЦПК передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 даної норми закону встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч. 3 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. На підставі ст. 22,24,37 Закону України «Про іпотеку»,ст.ст. 10-11, 57-60, 80, 88-89, 169, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed