Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, підстави якого в подальшому змінила, про стягнення аліментів з відповідача на її користь на час навчання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1227,42 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 липня 2017 року і до досягнення дитиною 23-річного віку, за умови продовження ним навчання, посилаючись на те, що їхня спільна дитина, яка знаходиться на утриманні позивачки, навчається в Ізмаїльському технікумі механізації і електрифікації сільського господарства на контрактній основі та проживає у студентському гуртожитку. Доходів, які отримує позивачка на навчання та проживання сина, не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно її не надає, у звязку з чим була змушена звернутися до суду із даним позовом. У судове засідання позивачка та її представник не зявилися, але представник позивачки надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю, а також просив суд про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивачки. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, але представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки не визнав, посилаючись на те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь повнолітньої дитини так як сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей; на утриманні у відповідача перебувають також його дружина з дитиною. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 грудня 2013 року шлюб, зареєстрований 10жовтня 1999 року Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, між позивачкою та відповідачем, було розірвано (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком вказаний [PERSON] відповідач по справі (а.с. 9). З довідки № 1098 від 29.05.2017р., виданої Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, вбачається, що [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON], позивачки по справі (а.с. 11). Згідно договору № 333 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, укладеного між [PERSON], позивачкою по справі, та Ізмаїльським технікумом механізації і електрифікації сільського господарства; довідки № 1700 від 29.05.2017р., виданої Ізмаїльським технікумом механізації і електрифікації сільського господарства [PERSON], який доводиться сином позивачці та відповідачу, є студентом 2 курсу денної форми навчання, на контрактній основі (а.с. 12, 13). Як вбачається з Угоди № 286 від 26.08.2016р. на проживання у студентських гуртожитках Ізмаїльського технікуму механізації і електрифікації сільського господарства [PERSON], який доводиться сином позивачці та відповідачу, на період навчання проживає у гуртожитку та, відповідно до квитанцій, [PERSON], позивачка по справі, сплачувала за послуги Ізмаїльським технікумом механізації і електрифікації сільського господарства (а.с. 14, 15). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який після досягнення повноліття навчається в Ізмаїльському технікумі механізації і електрифікації сільського господарства, про що зазначила в позовній заяві позивачка та не заперечував відповідач, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню і суд приймає його. Також, судом встановлено, що згідно трудової книжки серії АА № 890282, довідки № 71 від 19.07.2017р., виданої Фермерським господарством «Агрофірма Бургуджи», [PERSON], відповідач по справі, офіційно працює (а.с. 27-30, 31). Як вбачається з судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року, з [PERSON], відповідача по справі, на користь [PERSON], стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(а.с. 46, 53). Також, рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 55-57). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобовязання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття; недосягнення дитиною встановленого законом віку 23 років; потреба дитини у матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Довідкою № 1700 від 29.05.2017р., виданою Ізмаїльським технікумом механізації і електрифікації сільського господарства, підтверджується той факт, що [PERSON] продовжує навчання після досягнення ним повноліття та навчається в вищевказаному навчальному закладі з 2016 року на денній формі навчання, на контрактній основі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 12). Як було вище наведено, з свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досяг 23 років (а.с. 9). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який навчається. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою та відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Позивачка не надала суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини на період навчання у розмірі 1272,42 грн., чим не виконала вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 травня 2017 року визначено 1684,00 грн., з 1 грудня 2017 року 1762,00 грн. З врахуванням фактичних обставин справи та вимог указаних норм матеріального законодавства, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, обовязок батька дитини утримувати свою повнолітню дитину на період навчання, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов'язку батька та матері по утриманню дитини, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, зобовязання відповідача по сплаті аліментів на утримання інших дітей та невизнання вимоги позивачки на виплату аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів з батька повнолітнього [PERSON] на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини на період навчання в розмірі 900,00 грн., починаючи з дня досягнення повнолітня дитиною і до досягнення 23-річного віку дитини, за умови продовження нею навчання. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка навчається, так як він сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей, утримує свою другу сімю з дитиною, оскільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання враховано зобовязання відповідача по сплаті аліментів на утримання інших дітей та відповідачем і його представником не надано суду жодного, належного, допустимого доказу того, що у відповідача є на утриманні інша сімя, чим не виконані вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому, суд вважає, що таке не визнання позову є необґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд прийшов до висновку, що аліменти на повнолітню дитину на період навчання необхідно стягувати на підставіст. 199 СК України, тобто з дати досягнення [PERSON] повноліття, тобто з 12 липня 2017 року, а не з 21 червня 2017 року, коли позивачка звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: partial