Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього цивільного чоловіка - [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням та виселення і просила позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS] та виселити його з цієї квартири посилаючись на те, що спірна квартира з лютого 1996 року належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № П-7-7910. З січня 2000 року вона почала проживати з відповідачем в спірній квартирі однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у 2007 році з її згоди в ній було зареєстровано його місце проживання. З 2009 року відносини між нею та відповідачем погіршилися, вони почали сваритися і припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач почав її бити, принижувати, залякувати, чим створив нестерпні умови для спільного проживання. Участі в утримуванні житла відповідач не приймає і добровільно висилятися відмовляється. Під час розгляду справи позивач вточнив свої позовні вимоги і просив виселити відповідача із спірного житла без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, в якому просив: встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1989 року по теперішній час; визнати за ним право користування спірною квартирою і визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю сторін, як набуту ними під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу посилаючись на те, що він почав проживати однією сім'єю із [PERSON] з 1989 року. З цього часу вони здійснювали ведення спільного господарства, мали спільний бюджет, а придбання ними майна проводилося виключно в інтересах сім'ї. 21 лютого 1996 року позивачка [PERSON] в порядку приватизації набула право власності на спірну квартиру і отримала свідоцтво про право власності на неї. Він є інвалідом 1-ї групи по зору не мав можливості до вчинення юридичних дій та укладання письмових правочинів, що стало однією з причин проведення приватизації квартири без нього. 29 грудня 1998 року за 8822 грн. він продав належну йому половину будинку [ADDRESS]. Отримані кошти були витрачені ним разом з [PERSON] на ведення спільного господарства, утримання та ремонт спірної квартири. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житлом є однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 лютого 1996 року Харківськім міським центром приватизації державного житлового фонду за реєстровим № 7-96-59594 (а.с. 8). Починаючи з 2000 року позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] стали проживати в спірній квартирі однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Місце проживання відповідача [PERSON] у встановленому законодавством порядку у 2001 році було зареєстровано у спірній квартирі (а.с. 7). Починаючи з 2009 року відносини між сторонами погіршилися, почали виникати свари та скандали на побутовому підґрунті, які тривають і до теперішнього часу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 ЖК України члени сім'ї наймача або інші особи, які проживають разом з ним, і систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, підлягають виселенню на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб без надання іншого жилого приміщення. Жодних належних доказів в підтвердження систематичного порушення відповідачем [PERSON] правил співжиття позивачкою суду не надано. Суд не може прийняти в якості належного доказу наданий позивачкою лист начальника Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 15 липня 2014 року (а.с. 18) щодо розгляду скарги [PERSON] на протиправні дії відповідача [PERSON], оскільки таке її звернення до органів внутрішніх справ (а.с. 19) мало місце вже після звернення до суду із позовом, а крім того, вжиття до [PERSON] профілактичних заходів з боку міліції жодними доказами не підтверджується, самим [PERSON] в судовому засіданні визнано не було і не може бути розцінено судом як захід запобігання порушень правил співжиття або громадського впливу на відповідача. Також суд не може прийняти до уваги і показання свідка [PERSON] щодо вчинення [PERSON] неправомірних дій у відношенні [PERSON], оскільки цей свідок має неприязні стосунки з відповідачем [PERSON], є давнім приятелем позивачки, досить часто спільно з нею вживав спиртні напої і своїми показаннями має на меті посприяти їй у даній справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, але з таким позовом [PERSON] до суду не зверталася. На підставі наведеного суд вважає, що фактом вселення позивачкою відповідача [PERSON] до спірної квартири в якості члена своєї сім'ї і реєстрація у встановленому законом порядку в спірній квартирі його місця проживання, встановили для позивача безстроковий сервітут його права користування спірним житлом. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки позивачка [PERSON] оспорює право відповідача [PERSON] на користування спірною квартирою, суд вважає необхідним таке право за ним визнати. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи на момент приватизації позивачкою [PERSON] спірної квартири - 21 лютого 1996 року, відповідач [PERSON] в цій квартирі не проживав, зареєстрований (прописаний) не був, до ордеру на право зайняття квартири в якості члена сім'ї позивачки внесений не був, поліпшення житлових умов не потребував, був повністю забезпечений іншим житлом, оскільки мав на праві власності ? частину житлового будинку [ADDRESS], яку продав лише 29 грудня 1998 року (а.с. 29). Ствердження відповідача [PERSON] про ту обставину, що він проживає з позивачкою однією сім'єю з 1989 року, жодними доказами не підтверджено, а тому до уваги судом не приймається. На підставі встановлених судовим розглядом обставин суд дійшов висновку, що спірна квартира не є спільним майном сторін, не набута ними в під час спільного проживання однією сім'єю, є особистою власністю виключно позивачки [PERSON], а тому підстави для задоволення зустрічного позову в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю сторін, як набутої ними під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, - відсутні. В іншій частині позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити в зв'язку з тим, що ці вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Оскільки позивачка і відповідач є інвалідами 1-ї групи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 345, 402, 405 ЦК України, суд -

Outcome: partial