Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними договорами. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу були надані кредитні кошти за кредитним договором № 15-280/06-А від 18.12.2006р. в розмірі 18 789 доларів США 39 центів. Станом на 15.02.2012р. у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором № 15-280/06-А, яку він просить стягнути примусово, в сумі 16 425, 35 доларів США та 360 089 грн. 96 коп. з яких: заборгованість по основному боргу 15 067, 19 доларів США; заборгованість по відсотками в сумі 1 358, 16 доларів США; заборгованість по нарахованій щомісячній комісії в сумі 303 грн. 64 коп; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та щомісячній комісії в сумі 359 786 грн. 32 коп. та вирішити питання щодо стягнення судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що вони є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та просив відмовити в їх задоволенні Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2006р. між «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ, в особі Філії «Київське регіональне управління» Банку «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15-280/06-А (а. с. 6-9) згідно якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 18 789 доларів США 39 центів з процентною ставкою 10% річних на строк до 17.12.2013р. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 446 від 18.12.2006р. (а. с. 11) та заявою на видачу готівки (а. с. 12), що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. В зв'язку з тим, що відповідачем не було дотримано умов кредитних договорів, позивачем, 12.01.2009р. на адресу відповідача, було направлено листи - попередження з повідомленням про наявність заборгованості та пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання (а. с. 15). Оскільки зобов'язання боржника по кредитному договору щодо повернення банку суми кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом залишились не виконаними, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та спати процентів. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами, вона складає станом на 15.02.2012р. за кредитним договором № 15-280/06-А 16 425, 35 доларів США та 360 089 грн. 96 коп. з яких: заборгованість по основному боргу 15 067, 19 доларів США; заборгованість по відсотками в сумі 1 358, 16 доларів США; заборгованість по нарахованій щомісячній комісії в сумі 303 грн. 64 коп; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та щомісячній комісії в сумі 359 786 грн. 32 коп. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за кредитним договором № 15-280/06-А від 18.12.2006р. з 359 786 грн. 32 коп. до 149 696 грн. 36. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору, пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial