Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~із позовом,\~в якому\~просить визнати\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності. У вказаній квартирі окрім неї та дітей з 1998 року зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . 01 червня 2019 року відповідач забрав з квартири свої особисті речі та з того часу в ній не з`являється, не несе витрат щодо її утримання, не приймає участі у веденні господарства. Перешкод у користуванні даним житлом відповідачу ніхто ніколи не чинив, вона ж не може реалізувати своє право власності у повній мірі, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів, наведених в такому, та пояснила, що відповідач по справі [PERSON] є її колишнім чоловіком, який з червня 2019 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , так як вивіз з неї свої речі і добровільно пішов. З цього часу не приймає участі в утриманні такої, хоча перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто і ніколи не чинив. Ствердила, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як власника, вона не може вільно користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням, на підставі чого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали справи, заслухавши показання свідків, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64\~цього Кодексу (дружина, діти і батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та, що дана квартира належить їй одноосібно на праві власності, на підставі договору дарування № 725 від 06.08.2012 року /а.с. 4/. Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданою ОСББ «Сигнівка 3» від 14.01.2020 року, окрім позивачки у даній квартирі з 06.10.1998 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син) та [PERSON] , [INFO] (колишній чоловік) /а.с. 5/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] , задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 09 листопада 1991 року у Відділі запису актів громадського стану Старосамбірського райвиконкому, актовий запис № 63. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 551 грн. 20 коп. судового збору /а.с.6/. Також встановлено, що відповідач не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами ОСББ «Сигнівка 3» № 46 від 11.06.2019 року, № 63 від 15.08.2019 року, № 79 від 15.10.2019 року, № 35 від 20.07.2020 року /а.с. 7-10/. Факт не проживання [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік також стверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хресною мамою молодного сина сторін [PERSON] . Відносини між сторонами були досить складними, чому чотири роки тому позивачка розлучилася з відповідачем, проте він ще два роки проживав в квартирі, що є її особистою власністю, після чого добровільно забрав свої речі та залишив помешкання. Перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив. На даний час він винаймає житло неподалік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки та проживає в цьому будинку все своє життя. Сторони буди одружені, проте відносини в них були складними, часто сварилися, як наслідок викликали поліцію та швидку допомогу для позивачки. Більше двох років відповідач не проживає в квартирі позивачки, яку їй подарували батьки. За цей час вона жодного разу не бачила, щоб він приходив в квартиру та навідував дітей. Зрідка бачить його неподалік їхнього будинку, де він вигулює собаку. Зі слів відповідача він винаймає поруч житло. Ствердила, що перешкод у користуванні житлом йому ніхто ніколи не чинив. Вона особисто бачила, як він добровільно перевозив свої речі та покинув житло позивачки. Виходячи з\~наведеного та\~враховуючи,\~що відповідач\~відсутній за\~місцем своєї\~реєстрації у\~квартирі [ADDRESS] і\~не проживає\~в цьому\~житлі понад\~один рік\~без поважних\~причин,\~в судовому\~засіданні не\~встановлено домовленості\~між ним\~і власником\~житла щодо\~порядку користування\~житловим приміщенням,\~добровільно знятись\~із реєстрації\~у квартирі\~позивачки відповідач\~не бажає,\~тим самим\~створює перешкоди\~їй у здійсненні права власності на спірне житло, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В порядку ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved