Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач - ліквідатор Знам'янського комунального підприємства теплових мереж (далі ЗКПТМ) арбітражний керуючий Савоніна О.Є., звернулась до суду з позовом і просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Знам'янського комунального підприємства теплових мереж заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 1857,24 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що ЗКПТМ виробляло та постачало теплову енергію до багатоквартирних будинків міста та підприємств, установ, організацій споживачами якої є фізичні та юридичні особи. Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 07.06.2012 у справі №5013/462/12, ЗКПТМ визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Статтею 60 ГК України визначено загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання, відповідно до якого приймаються заходи щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується. Відповідач проживає [ADDRESS] отримував послуги з централізованого теплопостачання, що підтверджується відкритим особовим рахунком на її ім'я [NUMBER]. Користуючись послугами з централізованого опалення, [PERSON] проводила оплату за надані послуги не в повній мірі, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в сумі 1857,24 грн.. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.07.2013 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно з «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Пунктом 18 вказаних правил визначено, що плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між ЗКПТМ та [PERSON] виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач раніше був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю необхідних коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. Це є переважною причиною пропущення загального строку позовної давності та порушене право підлягає захисту згідно з п.5 ст. 267 ЦК України. Саме тому заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі за весь період з моменту її утворення. Враховуючи, що ЗКПТМ виробляло та надавало теплову енергію, а боржник отримував та користувався наданими послугами, він зобов'язаний сплатити заборгованість в повному обсязі. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши у судовому засідання матеріали справи, суд встановив, що [PERSON], відповідно особового рахунку [NUMBER], являлась абонентом Знам'янського комунального підприємства теплових мереж і, як споживач, використовувала послуги підприємства. 01.02.2011 року [PERSON] останній раз сплатила позивачу за надані послуги 100,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначеним Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність. До вимоги заявленої позивачем застосовується загальна позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Незважаючи на те, що відповідач почала порушувати умови договору фактично ще в 2008 році, взагалі не сплачуючи за надані послуги, або сплачуючи частково, суд вважає початком перебігу строку позовної давності 01.02.2011 року, коли відповідач здійснила останній платіж. В зв'язку з викладеним, позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення сплила 01.02.2014 року, в той час як позивач звернувся до суду 21.02.2014 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). З таким клопотанням про застосування позовної давності звернувся відповідач до винесення рішення по справі. Причини пропущення позовної давності на які вказує позивач, судом поважними не визнаються. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed