Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка наполягала на зобов'язанні відповідача знести самовільно збудовані господарські споруди, що розташовані на межі їх домоволодінь, зобов'язати відповідача суворо дотриматися санітарних, будівельних норм та правил утримання великої рогатої худоби на стягненні з відповідача на свою користь матеріальної та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. у підсумку неналежного використання відповідачем відходів від тримання великого скоту, що призвело неможливості повноцінного її проживання та її неповнолітньої дитини поруч з відповідачем. Надала необхідні докази та свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що всі його господарські споруди узаконені; акти, на які посилалась позивачка склалися у період інтенсивних дощів; при цьому через те, що покійний зараз її батько [PERSON], що помер у 2013 році, збудував свого часу бордюр на межі між ними, вода може стікати повільно і утворювати велику масу разом з залишками будівельного сміття позивачки. Стверджував, що їдеться не про нечистоти (які він постійно вивозить з подвір'я), а про дощові стоки, що затримуються на межі через провину батька позивачки (вже померлого) [PERSON] Не визнавав також і вимоги про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди у визначеному розмірі. З цих підстав просив у позові відмовити. Також надав необхідні докази. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердити свою участь у виїзді на місце мешкання сторін, складання актів про встановлене від 10 червня 2014 року від 18 червня 2014 року про наявність стійкого неприємного запаху нечистот навозної кучі, підтвердили свої підписи у складених актах. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони є сусідами суміжних земель них ділянок і мешкають в [ADDRESS] (позивачка) та [ADDRESS] за тією ж адресою (відповідач). При цьому житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], онукою якого є позивачка по справі, яка не зверталася з заявою до нотаріуса про своє право на спадщину після смерті [PERSON] Але, при цьому вона проживала та прописана за зазначеною адресою; тому будь-які дії відповідача, стосовно сумісного користування земельними ділянками її та відповідача, суттєво торкають її інтереси. Тому вона є належним позивачем по справі і вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні і житловим будинком і земельною ділянкою біля нього. Згідно наданих актів від 10 червня 2014 року та 18 червня 2014 року встановлено, що з сараю відповідача, що розташований на межі з земельною ділянкою [PERSON] стікають відходи (жижа) в двір [PERSON], у підсумку чого утворився брудний застій води який виділяє неприємний в повітря запах, забруднює атмосферу. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили зазначене, факт складання про це актів від 10 червня 2014 року та 18 червня 2014 року і свої підписи в них. Таким чином, відповідач повинен згідно ст.. 96 ЗК України належним чином користуватися належною йому земельною ділянкою у відповідності з її цільовим призначенням, не чинивши перешкоди в цьому сусідці-позивачці по справі. Тому, у цій частині позов підлягаю задоволенню. Що стосується інших позовних вимог позивачки, то вони задоволенню не підлягають що тих підстав, що з правовстановлюючих документів, наданих відповідачем вбачається, що і житловий будинок і літня кухня і всі господарські споруди біля будинку введені і експлуатацію і включені у експлуатацію житла та належать на законних підставах на праві приватної власності відповідачу. Зобов'язати знести їх відповідача означає фактично позбавити його встановленого в законному порядку права приватної власності, що грубо порушує положення ст.41 Конституції України; а значить є недоторканим. Нарешті, згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Позивачкою, на думку суду не доведено заподіяння їй моральної шкоди відповідачем у розумінні положень ст.ст. 23, 1167 п.1 УК України та постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями. Як не доведено позивачкою і не додано суду жодного доказу заподіяння матеріальної шкоди.

Outcome: approved