Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка у квітні 2017 року звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що, відповідач неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від доньки, не зустрічається з нею, не займається її вихованням, не надає коштів на її утримання, не цікавиться її життям, здоров'ям, свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо доньки, не надає їй будь-якої матеріальної допомоги на протязі декількох років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Управління-Служби у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 18 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серія [NUMBER] від 05.06.2007 року виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за №587. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. З огляду на статтю 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема у тих випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 р. № 20), «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п.п.15, 16 дані роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved