Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 5 489 грн. В обгрунтування позову зазначила, що позивачкою помилково двічі здійсненно оплати послуг з купівлі ліків на загальну суму 5 489 грн на рахунок відповідача, з яким жодних договорів не було укладено. У добровільному порядку дані кошти відповідачем повернуті не були, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.01.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17). У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 28.07.2021 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість до суду надійшла заява в якій позивач та представник позивача позов підтримали повністю, просять задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у їх відсутність в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не направляв. Зі згоди позивача відповідно до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, на підставі доказів, наданих позивачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із п. 1.23., 1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій чи майновій формі; неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України; у разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Як убачається з позовної заяви позивачем при здійсненні оплати послуг з призначенням платежу «Плата за товар» та «ТСО поповнення карт рахунку» при поповненні готівковими коштами (в терміналі самообслуговування у м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, 42 , магазин Антон), на розрахунковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти на загальну суму 5 489 грн, що підтверджується: - квитанціями №14169236198 на загальну суму 3 992 грн та квитанцією № 14169245079 на загальну суму 1492 грн, у якій зазначено в графах призначення: «плата за товар» та «ТСО поповнення карт рахунку» (а.с.9) - відповіддю наданої АТ КБ «ПриватБанк» на витребувану судом інформацію щодо власника банківського рахунку, на який 25.05.2020 було перераховано грошові кошти (а.с.23). Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За змістом ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.04.2020 у справі №495/2442/16-ц. Узагальнюючи викладене, норми ст. 1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу. Набуття цих коштів відповідачем є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, враховуючи, що іншого стороною відповідача не доведено, а матеріали справи не підтверджують будь-якої підставності набуття відповідачем коштів позивача. В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки належними, достовірними, достатніми доказами доведено зарахування на банківський рахунок відповідача коштів у сумі 5 489 грн. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved