Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач - КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 30.06.2020 року у розмірі 24748,95 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що відповідачі по справі є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 26.12.1997 року по теперішній час, згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] . Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі публічного договору. Відповідачі за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачують внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач зазначає, що з метою захисту свого порушеного права звертався до Московського районного суду м.Харкова з заявами про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості. Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2013 року по справі № 643/20423/13-ц з відповідачів стягнуто заборгованість у розмірі 4462,94 грн. Однак, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 року по справі № 643/14119/16-ц за заявою боржників відповідачів по справі вказаний судовий наказ скасовано. Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 01.10.2018 року по справі № 643/9618/18 стягнуто з відповідачів заборгованість за період з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в розмірі 6801,89 грн. Судовий наказ за заявою боржників скасовано ухвалою суду від 24.10.2018 року по справі № 643/9618/18. Оскільки відповідачі на момент звернення до суду не здійснюють дій щодо повного погашення заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2007 року по 30.06.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 24748,95 грн., яку позивач просить стягнути разом із понесеними судовими витратами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачі направили відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечують. Зазначають про відсутність договірних відносин між ними та позивачем та зазначають, що позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» виходять за межі позовної давності. У зв`язку із чим просять суд дати правову оцінку даним фактам та прийняти відповідне рішення. Позивач в свою чергу направив відповідь на відзив, в якому зазначає про обов`язок відповідачів належним чином виконувати зобов`язання щодо сплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги. Звертають увагу суду на те, що відповідачі не просять застосувати строки позовної давності, а лише зазначають, що заявлені позовні вимоги суперечать вимогам ст.257 ЦК України. У зв`язку із чим просять позов задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи доводи поданих відзиву та відповіді на відзив, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як\~вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані за вказаною адресою та є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «Жилкомсервіс». Відповідно до розрахунку заборгованості на даний час за відповідачами існує заборгованість за період з 01.03.2007 року по 30.06.2020 року у розмірі 24748,95 грн. за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Відповідно до ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно частини першої статті тринадцять ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (ч.2 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 322\~Цивільного кодексу\~України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є наступні: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. У частині першій статті 19\~Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20\~цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до змісту частини третьої статті 6, частини першої\~статті 630 ЦК України, статей 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору. Статтею 525\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи відповідачів про те, що відсутні підстави для стягнення з них заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, оскільки між ними, як споживачами, та між Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» відсутні договірні правовідносини, - не приймаються до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з березня 2007 року по червень 2020 року є обґрунтованими, разом з тим, з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами строку позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача. Згідно статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264\~ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судом встановлено, що позивач звертався за захистом порушених прав у зв`язку із несплатою за надані позивачем послуги відповідачам із заявами про видачу судового наказу. Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2013 року по справі № 643/20423/13-ц з відповідачів стягнуто заборгованість у розмірі 4462,94 грн. Однак, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 року по справі № 643/14119/16-ц за заявою боржників відповідачів по справі вказаний судовий наказ скасовано. Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 01.10.2018 року по справі № 643/9618/18 стягнуто з відповідачів заборгованість за період з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року в розмірі 6801,89 грн. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.10.2018 року по справі № 643/9618/18 заяву боржників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування судового наказу від 01.10.2018 року по справі № 643/9618/18 повернуто заявникам. Згідно Постанови Верховного суду від 07.07.2020 року по справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною). Отже, суд розглядає позовні вимоги Підприємства в межах позовної давності, тобто з липня 2018 по червень 2020, оскільки позивач 28.07.2020 року звернувся до суду з даною позовною заявою. Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з липня 2018 року по червень 2020 року становить - 6958 грн. 47 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в межах строків позовної давності з липня 2018 року по червень 2020 року та становить - 6958 грн. 47 коп. \~ \~ \~ \~Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial