Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі та третя особа у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, ніяких клопотань, або заперечень на позов не надходило. Суд, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 26.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11278369000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 45\~000,00 дол. США з розрахунку 13,4% річних за користування кредитом на строк до 26.12.2014 року. Восьмого грудня.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Пункт 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачає підстави змінення кредитора у зобовязанні, зокрема передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, відповідно до вищезазначеного договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» замінився на нового кредитора у зобовязанні, яке виникло між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] за кредитним договором № 11278369000 від 26.12.2007 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] та [PERSON] за договором іпотеки від 26.12.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 31.08.2005 року приватним нотаріусом Одеського МНО [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 10-2517. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 45000,00 дол. США. Позичальник свої зобовязання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Відповідно до умов іпотечного договору від 26.12.2007 року п. 4.2. Звернення стягнення здійснюється на підставі: п. 4.2.1. Рішення суду; п. 4.2.2. Виконавчого напису нотаріуса; п. 4.2.3. Позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»; п. 4.2.4. з інших, передбачених законодавством України, підстав. Таким чином, сторонами на момент укладення договору іпотеки було встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. При вивченні договору іпотеки від 26.12.2007 року судом встановлено, що сторонами не була передбачена процедура звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем, а тому підстав для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» у суду не має.

Outcome: dismissed