Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом та просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та здійснити поділ особистих рахунків для сплати комунальних послуг. В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона та її брат [PERSON] є співласниками вказаної квартири. Однак у вказаній квартирі вона прожаває разом із чоловіком та дітьми, а брат в квартирі буває дуже рідко та відмовляється сплачувати комунальні послуги, в звязку з чим просить позов задовольнити. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.103). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.102), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с.103). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.04.2001 року (а.с. 8) та свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2576 від 07.07.2015р. (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири складає - 55,5 кв.м., житлова площа 37,1 кв.м. Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 10,5 кв.м., 17,5 кв.м та 9,1 кв.м, а також кухні, коридору, ванної, вбиральні та лоджії (а.с.13). Також, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування спірною квартирою. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати квартиру в оренду. Обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у разі порушення його прав по володінню і користуванню своїм майном. Відповідно до п. 14 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно п. 36 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Відповідно до висновку експерта № СЕ-2502-1-1016.18 від 28.12.2018р., встановити порядок користування квартирою відповідно до ідеальних часток співвласників не існує та запропоновано два варіанти порядку користування квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників (а.с.75). Таким чином, суд вважає необхідним встановити запропонований експертом перший варіант коритсування квартирою [ADDRESS] , а саме виділити в особисте коритсування [PERSON] частину приміщення № 3 - житлову кімнату площею 14,30 кв.м , що на 3,50 кв.м (17,80 кв . м -14,30 кв.м) меньше, ніж належить у відповідності з часткою. Частка співласника [PERSON] складатиме: 14,30+ \(19,90*14,30)/(14,30+9,10+10,50+1,70)\=14,30+\284,57/35,60\=22,30, де 22,30/55,50=40/100 частин або 2/5 частини та виділити в особисте користування [PERSON] наступні приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 21,30 кв.м, що на 3,50 кв.м (21,3 кв.м - 17,70 кв.м) більше ніж належить у відповідності з часткою: №2 - житлова кімната площею 10,5 кв.м, №4 - житлова кімната площею 9,1 кв.м, лоджія площею 1,7 кв.м. Частка співвласника [PERSON] складатиме 21,30 + \(19,90*21,30)/(14,30+9,10+10,50+1,70)\ = 21,30 + \423,87/35,60\ = 33,21, де 33,21/55,50 = 60,100 частин або 3/5 частини. Приміщення квартири загальною площею 19,90 кв.м: 1- коридор площею 7,10 кв.м, частина приміщення №3 - коридор площею 3,20 кв.м., 5 - кухня площею 6,80 кв.м, 6 - вбиральня площею 0,70 кв.м., 7- ванна кімната площею 2,10 кв.м залишити у загальному (спільному) користуванні [PERSON] та [PERSON] . В частині вимог про здійснення поділу особистих рахунків для сплати комунальних послуг суд вважає, що вимога задоволенню не підлягає, оскільки відкриття (поділ, закриття) особистих рахунків з сплати комунальних послуг є виключно компетенцією органу місцевого самоврядування та здійснюється на підставі рішення суду, про встановлення порядку користування жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 386,391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: partial