Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обгрунтвує тим, що з 12.08.2011 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва 15.05.2017 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею в м. Бобровиця Чернігівської області та перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, якої не вистачає на належне утримання сина та задоволення його матеріальних та духовних потреб. Відповідач є інвалідом 3 групи, працює в Боярській ЗЗСО №2 та отримує дохід та має змогу утримувати сина, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку) до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в позові просить справу розглянути без її участі. Відповідач та його представниця в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог та вказали, що відповідач не відмовляється від утримання дитини, постійно сплачує грошові кошти та несе додаткові витрати, пов`язані з оздоровленням та розвитком сина, сплачує витрати на лікаря стоматолога, придбання спортивного інвентарю та обладнання для дитини. Також окрім утримання дитини він несе тягар утримання рідної матері в розмірі 1800 гривень щомісячно, яка не працює, є пенсіонеркою за віком та страждає на хронічні захворювання. Тому не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дитини, але в розмірі 1/6 частки від заробітку, а не в розмірі 1/4 частини, як просить позивачка. Допитана в судому засіданні свідок [PERSON] , мати відповідача в справі, пояснила, що вона окрім [PERSON] має дорослу дочку, яка проживає окремо. Вона є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги від сина, яку він щомісячно надає в розмірі 1800 гривень. Також зазначила, що її син регулярно надає грошові кошти своїй колишній дружині на утримання сина. Вони разом забезпечують онука необхідним одягом по мірі необхідності та постійно оздоровлюють дитину. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, його представницю, свідка, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 12.08.2011 року, який було розірвано згідно рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.05.2017 року (а.с.6). Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Тобто, забезпечення основних потреб дитини є обов`язком батька, а тому оплата відповідачем послуг стоматолога для дитини та купівля необхідних сину речей, переказ грошових коштів не може судом розцінюватися як підстава для зменшення розміру аліментів, як на це посилається відповідач та його представниця. Також у квитанціях про оплату послух та придбання речей відсутні підтвердження, що вказані товари були придбані саме для дитини відповідача, а не для інших дітей з урахуванням того, що відповідач працює вчителем фізкультури. Також суд звертає увагу на те, що надані відповідачем квитанції про переказ грошових коштів, на картковий рахунок позивачки датовані 03.04.2018 року, 07.11.2017 р., 15.12.2017 р., 15.02.2018 р., 13.03.2018 р. та 19.12.2018 р., тобто до звернення [PERSON] із позовом про стягнення аліментів 08.10.2019 року. Жодного підтвердження щодо перерахунку грошових коштів позивачці на утримання сина в 2019 році відповідачем надано не було. Окрім зазначеного, посилання позивача на те, що його мати перебуває на його утриманні не заслуговують на увагу, оскільки відповідач на надав належних та допустимих доказів того, що мати матеріально залежна від нього. Також в судовому засіданні було встановлено, що вона має дохід, отримуючи пенсію та окрім відповідача в справі має повнолітню дочку. Крім показів[PERSON] інших доказів не надано, а її покази суд оцінює критично, так як вона зацікавлена в розгляді справи. [PERSON] не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища та підтвердження відсутності в нього на праві власності рухомого та нерухомого майна. Той факт, що він є інвалідом 3 групи не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Він є особою працездатного віку, має постійний заробіток, працює вчителем Боярської ЗОШ №2. Як видно з довідки про доходи, його заробіток за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року склав 150 406, 63 грн. Також в суді відповідач підтвердив, що він отримує пенсію в розмірі 1600 грн. щомісячно. Разом з тим, не надав доказів щодо додаткових витрат пенсії на лікування. З урахуванням всіх обставини, зокрема того, що сторони проживають за різними адресами, дитина проживає з позивачкою, а також беручи до уваги стан здоров`я відповідача, його матеріальний стан, інших дітей на утриманні не має, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення життєвих потреб дитини та його повноцінного розвитку, забезпечить належний рівень проживання і не призведе до значного погіршення матеріального становища відповідача. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved