Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що [PERSON] у 1980 році в с. Цурень по вул. Емінеску № 84 Герцаївського району Чернівецької області було побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. 04 лютого 2017 року останній помер, внаслідок чого відкрилася спадщина. Позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом спадщину прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Тому, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги позивачки посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] за час шлюбу із [PERSON], у 1980 році побудували спірний житловий будинок. 13 липня 2010 року [PERSON] померла, а тому її чоловік, [PERSON], який постійно проживав із нею у спірному господарстві своєчасно прийняв спадщину. 04 лютого 2017 року помер [PERSON] Позивачка після смерті останнього спадщину прийняла своєчасно. Через те, що спадкодавець за життя не оформив право власності на спірне домоволодіння, просив визнати за [PERSON] право власності за заповітом на вказане майно. Цуренська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області будучі належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, тому суд з урахуванням думки представника позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали, встановив, що по вул. Емінеску, 84 в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області розташовано житловий будинок. Згідно даних погосподарської книги Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1980 року (а.с. 7-8). Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що [PERSON] 13 жовтня 1957 року уклав шлюб із [PERSON] (а.с. 42). Нормою ст. 60 СК України, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма закону містилася у ст. 22 КпШС України. Отже, за змістом вищевказаних норм закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок, який розташований в с. Цурень по вул. Емінеску, 84 Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1980 року за [PERSON], тобто на час коли останній перебував у шлюбі із [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частки. 13 липня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області серії І-МИ № 0817 (а.с.43). Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складала, а тому спадкування має місце за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. За даними Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті дружини, [PERSON], так як постійно проживав із нею у спірному господарстві, зокрема й на час відкриття спадщини. (а.с.44) Отже, [PERSON] після смерті дружини успадкував 1/2 частинку спірного господарства, яка належала останній. 04 лютого 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області серії І-МИ № 169188 (а.с.10). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Частинами 2, 3 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частини його обовязків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Спадкодавець [PERSON], все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів позивачці згідно заповіту 03 березня 2015 року посвідченого секретарем виконкому Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі за № 10 (а.с.9). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи померлого [PERSON], позивачка у передбачений законодавством строк 08 червня 2017 року, звернулась до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця в обсязі визначеному вищевказаним заповітом (зворот а.с.27) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 13 вересня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.40). Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на момент смерті належав спірний житловий будинок та в порядку спадкування позивачка своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити її з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок, то її вимоги підлягають задоволенню визнавши за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований в с. Цурень по вул. Емінеску № 84 Герцаївського району Чернівецької області. На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved