Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 08 лютого 1997 року вона з відповідачем знаходиться в шлюбі, в період якого у них народилися спільні неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], доньки Анна, [INFO], та Анастасія, [INFO]. На протязі чотирьох років вони не проживають однією сім’єю, так як сумісне життя стало неможливим через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, в зв’язку з чим за взаємною згодою неповнолітні діти проживають з нею. Вважає, що сім’я розпалася і зберегти її неможливо, а подальше формальне перебування у шлюбі суперечить інтересам кожного з них та моральним засадам суспільства. Спору про місце проживання дітей та поділ спільного майна немає. Після припинення спільного проживання відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, а домовленості щодо його участі в їх утриманні між ними не досягнуто. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, так як не має офіційного постійного місця роботи, прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у загальному розмірі 1 696 гривень 00 копійок щомісячно, в тому числі на утримання доньки Анастасії,[INFO], - в розмірі 486 гривень щомісячно, а на утримання доньки Анни,[INFO], та сина [PERSON], [INFO], - по 605 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме 12 частині встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахування їх віку та потреб. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але не робить цього, в зв’язку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права та обов’язки батьків є рівними, тому як вона, так і відповідач повинні забезпечити дітям матеріальне утримання. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, оскільки сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинено з 2009 року, після чого мір до збереження сім’ї воно не приймали і строку на примирення не потребує, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у зазначеному в позовній заяві розмірі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.17) у судове засідання не з’явився, надавши суду письмову заяву (а.с.20), в якій позов в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та не заперечував проти його розірвання, оскільки примирення не можливе, а позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково: в розмірі 300 гривень щомісячно на утримання доньки Анастасії, а на утримання доньки Анни та сина [PERSON] по 400 гривень щомісячно на кожного до досягнення дітьми повноліття. Просив розглянути справу без його участі. В зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду, а згідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 08 лютого 1997 року (а.с.4), який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської державної адміністрації Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №20, в період якого у них народилися спільні діти: син [PERSON], [INFO] (а.с.6), доньки Анна, [INFO] (а.с.5), та Анастасія, [INFO] (а.с.7), які відповідно до довідки Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.8). Спору про місце проживання дітей та майно не має. Причиною розірвання шлюбу є фактичні взаємовідносини подружжя, які складися через різні погляди на сімейне життя та побут, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин з 2009 року та свідчить про неможливість подальшого збереження шлюбу, а спільне життя суперечило б інтересам подружжя та положенням ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України, відповідно до якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З урахуванням тих обставин, що сторони не бажають зберігати шлюб, тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин та враховуючи принцип добровільності шлюбу, моральні засади правового інституту сім'ї та інтереси дитини, суд вважає позов про розірвання шлюбу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Після припиненням сімейно-шлюбних відносин сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою, при цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобов’язаний це робити, а домовленості щодо утримання спільних дітей між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він має мінливий, нерегулярний дохід. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує часткове визнання позову відповідачем, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, з урахуванням стану здоров’я як дітей, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання спільних неповнолітніх дітей: доньки Анастасії, [INFO], у розмірі 300 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, доньки Анни, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 400 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме участі відповідача у забезпеченні дітей на рівні не менше 30% встановленого Законом України “Про державний бюджет України на 2013 рік” прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров’я як відносно дітей, так і відносно відповідача сторонами не надано. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в зв’язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат, та на користь позивачки стягнути витрати по сплаті нею судового збору в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial