Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача, посилаючись на те, що 26 лютого 2013 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №18. Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачка від попереднього шлюбу має малолітнього сина [PERSON], [INFO] З початку 2017 року сімейні відносини між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сім'ї стало погане відношення відповідача до сина позивачки [PERSON], що негативно впливає на емоційний, психічний та фізичний стан малолітньої дитини. У зв'язку з цим між сторонами постійно виникають конфлікти, сторони не можуть підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 05.03.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти розірвання шлюбу та просить надати строк для примирення (а.с. 21-22). Позивачка та її представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, раніше поданий відзив до суду не підтримав та просив не надавати строку для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. 26 лютого 2013 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Подружнє життя у сторін по справі не склалося. Вони припинили шлюбні відносини. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню понесенні судові витрати позивачем, судовий збір сплачений по справі в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved