Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила з 15 жовтня 2011 року по 28 лютого 2012 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З моменту розлучення сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні та догляді за дитиною, не займається її фізичним, духовним та моральним розвитком. На протязі всього часу, відповідач не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною. Жодної матеріальної допомоги відповідач не надає, аліменти не сплачує, станом на 09.04.2021 року сума заборгованості по сплаті аліментів складає 63153,50 грн. З травня 2020 року позивачка проживає разом з дитиною з її чоловіком [PERSON] , шлюб з яким було укладено 14 липня 2020 року у його домі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою, дитиною та її чоловіком склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя, сім`ї та оточуючих. Чоловік позивачки, [PERSON] , має намір усиновити її доньку, нести повну відповідальність за здоров`я та життя дитини, щоб дитина мала змогу жити у повноцінній та люблячій родині. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та додала, що шлюб з відповідачем [PERSON] було розірвано, ще до народження дитини, разом вони проживали приблизно 4 місяці. Після народження доньки, відповідач її не бачив жодного разу, на протязі 9 років ніколи не спілкувався зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , не цікавився її станом здоров`я, не приймав участь у її вихованні та не допомагав матеріально. Дідусь та бабуся також не цікавилися своєю онучкою, не відвідували та не надавали ніякої допомоги. Наразі відповідач проживає у приватному будинку, вживає алкогольні напої та наркотичні речовини. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, не скористався своїм правом на подачу відзиву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не скористався своїм правом на подачу письмових пояснень або відзиву. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Встановлено, що згідно з наданої повторної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 29.06.2012 р., малолітня [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.10.2011 р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між відповідачем [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 532, після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . Як убачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.02.2012 р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між відповідачем [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 22, після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON] Згідно з наданої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 31.07.2020 р. Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Харківського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 121. Як убачається з копії рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.10.2013 р. позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно з 02.10.2013 р. і до повноліття дитини. З розрахунку заборгованості № 104107 від 13.04.2021 р., виданого Східним міжрегіональним управлінням (м. Харків) міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові, убачається, що відповідач [PERSON] станом на 09.04.2021 р. має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 63153,50 грн. Як убачається з довідки № 01-63/158 від 19.08.2021 р., виданої Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 66 Харківської міської ради Харківської області [PERSON], учениці 4-Б класу, у період навчального року (2021/2022) батько дитини школу не відвідував, з вчителями та класним керівником не спілкувався, батьківських зборів не відвідував. Класний керівник жодного разу його не бачила, в школі постійно відбувається спілкування тільки з мамою [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є рідним братом позивачки, відповідач [PERSON] не виконує свої обов`язки по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , піклуванням якої займається позивачка [PERSON] , ніде не працює, вживає алкогольні напої. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є чоловіком позивачки з 2020 р. Відповідач [PERSON] зі своєю малолітньою донькою [PERSON] не спілкується, не надає матеріальної допомоги та має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., яка була підписана Україною 21.02.1990 р., ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 р. і набула чинності для України 27.09.1991 р., яка в силу Конституції України та положень ст. 13 СК України є частиною національного сімейного законодавства України визнаний принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний розвиток. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, а й свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] .

Outcome: approved