Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до СТ «Будівельник», про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий [NUMBER], площею 0,0703 га. Вищевказану земельну ділянку її чоловік при житті придбав на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2006 року реєстраційний № 2911. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом їй відмовлено, у зв'язку з відсутністю державного акту на земельну ділянку, тому остання була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, які не з'явилися до суду, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правовідносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] /а.с. 12/. З акту на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON] був власником земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Шоста в СТ «Будівельник» в м. Маріуполі Донецької області, кадастровий [NUMBER], площею 0,0703 га /а.с. 13/. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2006 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2911 [PERSON] придбала у власність у [PERSON] земельну ділянку, розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий [NUMBER], площею 0,0703 га. /а.с. 9/, що також підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів № 3072313 від 25.10.2006 року /а.с. 10/ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року /а.с. 11/. Постановою Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 1574/02-31 від 30.07.2014 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю державного акту на земельну ділянку за спадкодавцем /а.с. 6/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивачка позбавлена іншим чином захистити свої права, суд вважає можливим у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] кадастровий [NUMBER], площею 0,0703 га.

Outcome: approved