Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який навчається в Харківському індустріально-педагогічному технікумі. Також зазначила, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, сама не може забезпечити належне матеріальне становище дитині, а відповідач ухиляється від добровільного утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], є сином відповідача (а.с.6). Син позивачки продовжує навчання на 2-му курсі Харківського індустріально-педагогічного технікуму, термін закінчення навчального закладу 28.06.2016 року, що стверджується довідкою із технікуму від 22.10.2014 року (а.с.5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини не надає, хоча не є інвалідом та не страждає на тяжкі захворювання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказиподаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішенняу справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідачем не надано доказів про неможливість надання матеріальної допомоги дитині. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст. 199 Сімейного Кодексу України з якої слідує, що якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України,способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу Україниаліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, так як син позивачки закінчує навчання 28.06.2016 року, право на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням, тому закінчення навчання припиняє зазначене право.

Outcome: approved