Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить суд визнати припиненим трудовий договір від 01.04.2002 року укладений між нею, [PERSON] та фізичною особою [PERSON] та зобов'язати Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір за реєстраційним № 1199 від 04.04.2002 року; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. 09.02.2018 від співвідповідача Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості надійшов відзив, в якому якій останній не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 01.04.2002 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено трудовий договір відповідно до якого позивачка повинна виконувати роботу продавця у магазині за адресою [ADDRESS] Зазначений трудовий договір було зареєстровано 04.04.2002 року за № 1199 у Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості. Даний договір було укладено строком на 1 рік, з 01.04.2002 року по 01.04.2003 року. Відповідачка [PERSON] виплачувала позивачці заробітну плату до грудня 2002 року, після цього припинила виплачувати, але завірила останню, що вирішить всі питання з центром зайнятості, в тому числі зніме трудовий договір з реєстрації в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості, проте, не зробила цього. Про існування зазначеного договору позивачка дізналася лише в листопаді 2017 року, коли вирішила стати на облік у Таращанський районний центр зайнятості. У зв'язку з існуванням зазначеного договору у позивачки відсутня можливість офіційно працевлаштуватись або стати на облік в Таращанському районному центрі зайнятості оскільки договір, укладений між сторонами не припинено та не знято його з реєстрації. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи. Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно до п. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В ст. 24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за №554/5745 зі змінами та доповненнями, покладено на державну службу зайнятості функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно з п.п. 6, 7, 8, 9, 10 наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття з реєстрації трудового договору. Цим самим наказом затверджена форма трудового договору між працівником і фізичною особою, в п. 17 якої (підстави припинення договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України) передбачені підписи обох сторін договору, тобто не тільки фізичної особи, а й працівника. Лише після підписів обох сторін договору (фізичної особи та працівника), в п. 18 зазначеної форми трудового договору передбачений запис посадової особи служби зайнятості про зняття договору з реєстрації. Як вбачається з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року №110, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Унесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від реєстрації трудового договору і засвідчуються його печаткою. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у зв'язку з чим можливе припинення трудового договору та зняття його з реєстрації у Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Сплату судового збору суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved