Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач КС «Орізон» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договірним зобовязанням на суму 4\~815,46 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 27.05.2009р. сторони уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. на термін 6 місяців із сплатою за користування кредитним коштами 60 % річних від суми залишку за кожен день користування кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобовязання за таким договором, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. заборгованість в розмірі 10\~350,68 грн. стягнуто в примусовому порядку, з яких 5000 грн. тіло кредиту, 5350,68 грн. відсотки за користування кредитними коштами. Крім того, внаслідок подальшого невиконання грошових зобовязань, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2014р. з відповідача стягнуто 4051,81 грн. відсотків за користування кредитом, обрахованих за період з 10.03.2011р. по 15.05.2012р., три відсотки річних внаслідок порушення грошового зобовязання в розмірі 698,63 грн., обраховані за період з 27.05.2009р. по 20.01.2014р. та інфляційні втрати в розмірі 952,36 грн. за період з 01.06.2009р. по 30.11.2013р. Незважаючи на це, відповідач повністю погасив заборгованість лише 05.10.2015р., внаслідок чого зобовязаний сплатити відсотки за користування кредитними коштами за період з 25.07.2012р. по 30.04.2014р. в розмірі 4815,46 грн. Відповідна вимога про необхідність оплати таких коштів відповідачем проігнорована, у звязку з чим дану суму боргу просить стягнути в примусовому порядку. У судове засідання повноважний представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2009р. сторони уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. на термін 6 місяців із сплатою за користування кредитним коштами 60 % річних від суми залишку за кожен день користування кредитом. (а.с.3-4). У звязку з невиконанням відповідачем грошового зобовязання, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. (а.с.9) з останньої стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10\~350,68 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту, 5350,68 грн. відсотки за користування кредитними коштами Крім того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2014р. (а.с.10-11) з відповідача на користь позивача стягнуто 4051,81 грн. відсотків за користування кредитом, обрахованих за період з 10.03.2011р. по 15.05.2012р., три відсотки річних внаслідок порушення грошового зобовязання в розмірі 698,63 грн., обраховані за період з 27.05.2009р. по 20.01.2014р. та інфляційні втрати в розмірі 952,36 грн. за період з 01.06.2009р. по 30.11.2013р. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Системно-правовий аналіз положень ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повністю погасила заборгованість за кредитним договором 05.10.2015р. Згідно розрахунку заборгованості, який прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, оскільки в такому виключено період нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, стягнутих за рішенням суду від 09.11.2011р., а нарахування відсотків та матеріальних збитків проводиться виходячи з суми боргу, яка встановлена рішенням суду в розмірі 5000 грн. (а.с.12), за період з 25.07.2012р. по 30.04.2014р. залишок нарахованих та несплачених відсотків становить 4815,46 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з невиконанням зобовязань за договором, суму боргу яку просить стягнути позивач у розмірі 4815,46 грн. слід стягнути з відповідача в судовому порядку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.10.2017р. (а.с.33) позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 1600 грн. до ухвалення судового рішення по справі, враховуючи, що позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими, такий судовий збір належить стягнути з відповідача безпосередньо в дохід держави, що відповідає положенням ч. 2 ст. 136 ЦПК України.

Outcome: approved