Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка просить суд визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати ГУ ДМС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житлова площа за вказаною адресою була надана чоловіку позивачки для проживання їх сім`ї під час його роботи на ЗАТ ЗЗРК в лютому 1989 року. З 22 липня 1989 року за вказаною адресою зареєстрований відповідач - син позивачки, який на теперішній час за цією адресою не проживає з 2012 року, фактично виїхав на інше місце проживання. У трудових відносинах з підприємством, що надало житлову площу відповідач не перебуває. 25 грудня 2014 року рішенням №20 сесії Дніпрорудненської міської ради безоплатно передано на баланс КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради гуртожитки, в тому числі і по [ADDRESS]. 17 лютого 2015 року позивачка уклала з КУП «Наш дім» договір найму житлової площі за вказаною адресою. Відповідач, покинувши зареєстроване місце свого проживання з 2012 року не сплачує за комунальні послуги, житлом не користується. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у судове засідання не з'явилася. Відповідач, який був належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд справи, судову повістку за місцем реєстрації постійного місця проживання не отримав з незалежних від суду причини, викликався до суду через орган місцевого самоврядування, тому вважається таким, що належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд справи, суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Представники відповідача - УДМС України в Запорізькій області, третіх осіб - Дніпрорудненської міської ради та КУП «Наш дім» у судове з'явилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі. Заперечень проти вимог позивачки суду не надавалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок відкрито на позивачку, зареєстровано 7 осіб, в тому числі і відповідач - з 22 липня 1989 року, який є сином позивачки (а.с.40). Відповідно до довідки №242 від 14 вересня 29012 року в архіві ЖЕУ ЗАТ ЗЗРК відсутній ордер на поселення сім`ї позивачки (а.с.5). З довідки (а.с.3) № 1250 від 11 червня 2015 року вбачається, що заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою не має. 17 лютого 2015 року між КУП «Наш дім» та позивачкою укладено договір найму вказаного житлового приміщення (а.с.8). З акту від 08 червня 2015 року, складеного комісійно (а.с.6) видно, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання не проживає з 2012 року. Відповідно до рішення №20 від 25 грудня 2014 року Дніпрорудненської міської ради Житловому будинку по вул.Шахтарській,4 у м.Дніпрорудне надано статус гуртожитку та надано дозвіл на приватизацію жилих і нежилих приміщень, відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», гуртожиток передано на баланс КУП «Наш дім» (а.с.9-11). У ст. 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки. Правовий режим гуртожитків розмежовується чинним законодавством на ті у яких житлові приміщення підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання. Правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, тому на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. Оскільки у справі встановлено, що житлові та нежитлові приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] підлягають приватизації, при вирішенні цієї справи застосуванню підлягають положення ст.ст.71,72 ЖК України. Таким чином, оскільки відповідач з 2012 року на теперішній час без поважної причини, більше ніж рік у житловому приміщенні за вказаною вище адресою не проживає, доказів про наявність домовленості між власником чи балансоутримувачем житла та відповідачем щодо його відсутності за місцем реєстрації суду не надано, суд вважає необхідним позов задовольнити в частині визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням у гуртожитку, оскільки таким чином будуть усунуті перешкоди порушення прав позивачки у зв'язку зі сплатою житлово-комунальних послуг за кількістю осіб, зареєстрованих за зазначеною адресою. В задоволенні вимог про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою слід відмовити у зв'язку з відсутністю підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, на підставі рішення суду про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщення орган, що здійснює реєстрацію місця проживання громадян здійснює відповідні дії, в тому числі зняття з реєстрації за рішенням суду. Судові витрати, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial