Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить скасувати рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 06 травня 2005 року № 619/27-ІУ та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0388 га, розташовану за адресою: Одеська область Біляївський район с. Нерубайське вул. Павлова, 22а, виданий на ім»я [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2009 року вона отримала дозвіл Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області вул. Павлова, 22. Вона звернулася до ТОВ «Річленд» з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, де їй було повідомлено про те, що вказана документація була передана до Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області для присвоєння кадастрового номеру, але була повернута у зв»язку з накладкою на суміжну земельну ділянку, що у свою чергу не дає їй можливості отримати державний акт. Крім того, при виготовленні державного акту замір земельної ділянки був зроблений без врахування межі, що у свою чергу привело до того, що виявилася накладка. Вважає, що її права порушені, у зв»язку з чим вона звернулася до суду з позовом. [PERSON] у свою чергу звернулася до суду зі зустрічним позовом до [PERSON] та Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області і просить визнати недійсним рішення Нерубацської сільської ради Біляївського району Одеської області № 112-V від 24 грудня 2009 року про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0997 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нерубайське Біляївського району по вул. Павлова, 22, а також зобов»язати [PERSON] та Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області утриматися від вчинення дій, що порушують її право власності на земельну ділянку площею 0,0388 га за адресою: Одеська область Біляївський район вул. Павлова, 22. Свої вимоги мотивує тим, що 06 травня 2005 року Нерубацською сільською радою Біляївського району Одеської області було ухвалено рішення № 619/27-ІV про надання їй земельної ділянки площею 0,0388 га за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Павлова, 22а. 13 лютого 2006 року на вказану земельну ділянку вона отримала державний акт. 06 грудня 2006 року був укладений договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. Згідно п.1 вказаного договору будинок розташований на земельній ділянці площею 0,06 га. 24 грудня 2009 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області було ухвалено рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0997 га. Згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 18461 від 04.06.2009 року [PERSON] користується земельною ділянкою відповідно до договору дарування від 06.12.2006 року. Вважає, що Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області в порушення вимог закону ухвалено рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0997 га, а не 0,06 га. Крім того, до складу земельної ділянки [PERSON] була включена її земельна ділянка, чим порушено її право власності. У зв»язку з викладеним вона звернулася до суду з позовом. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що у зв»язку з накладкою земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] остання не має можливості отримати державний акт, чим порушені її права. Зустрічний позов [PERSON] не визнав і пояснив, що її земельна ділянка не увійшла до складу земельної ділянки [PERSON], у приватну власність [PERSON] була передана земельна ділянка площею 0,0997 га, тобто площею, яка знаходилася у фактичному користуванні, а тому просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, на зустрічному позові наполягав і пояснив, що земельна ділянка [PERSON] площею 0,0388 га увійшла до складу земельної ділянки [PERSON], чим порушені права [PERSON] Крім того, вважає, що оскільки згідно довідки сільської ради та договору дарування за житловим будинком, який належить на праві приватної власності [PERSON], числиться земельна ділянка площею 0,06 га, рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0997 га суперечить вимогам закону та порушує права [PERSON] Представники Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області та Управління Держземагенства у Біляївському районі Одеської області до судового засідання не з»явилися, хоча були повідомлені належним чином, повідомлення про причини неявки від них не надходило. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що первісна позовна заява підлягає задоволенню, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У відповідності до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до договору дарування від 06 грудня 2006 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Павлова, 22, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,06 га (а.с. 18). Згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1846 від 04.06.2009 року земельна ділянка, яка розташована в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Павлова, 22 знаходиться у користуванні відповідно до договору дарування житлового будинку від 06 грудня 2009 року (а.с. 17). Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1112-V від 24 грудня 2009 року у приватну власність [PERSON] передана земельна ділянка площею 0,0997 га (а.с. 16), тобто площею, яка знаходилася у її фактичному користуванні. [PERSON]С звернулася до ТОВ «Річленд» за виготовленням технічної документації і подальшим отриманням державного акту, але державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала, оскільки відповідно до протоколу перевірки обмінного файлу від 21 вересня 2010 року виявлена накладка на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). Але в протоколі обмінного файлу не зазначено, що земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] на 100%, а тому суд не приймає до уваги доводи представника останньої в цій частині. Крім того, як вбачається з додатку до акту встановлення меж в натурі (а.с. 30) земельної ділянки [PERSON], до складу її земельної ділянки не увійшла земельна ділянка [PERSON], оскільки земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 84200020041184, що виключає можливість 100% накладки, крім того, як було з»ясовано у судовому засіданні, земельна ділянка [PERSON] знаходиться на межі від літ. Б до літ. В, довжина земельної ділянки 22,39 м, що співпадає з даними державного акту на ім»я [PERSON] (а.с. 9), тобто земельна ділянка [PERSON] знаходиться поруч із земельною ділянкою [PERSON], що виключає можливість включення земельної ділянки [PERSON] до складу земельної ділянки [PERSON] Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 619/27-ІV від 06 травня 2005 року у приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку, яка раніше знаходилася у користуванні, в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Павлова, 22а, площею 0,0388 га (а.с. 71). На підставі вказаного рішення 10 лютого 2006 року на ім»я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0388 га, яка розташована в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області вул. Павлова, 22а (а.с. 9). Суд вважає, що оскільки земельна ділянка [PERSON] частково накладається на земельну ділянку [PERSON], що підтверджується протоколом перевірки обмінного файлу, рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки підлягає скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку - визнанню недійсним, оскільки порушені права [PERSON], яка не має можливості отримати державний акт, у зв»язку з чим підлягають судовому захисту. Зустрічні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки представником позивача за зустрічним позовом не доведено накладку земельних ділянок 100% одна на одну і ту обставину, що земельна ділянка [PERSON] повністю увійшла у склад земельної ділянки [PERSON], крім того, не доведено, що [PERSON] і Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області вчиняють будь-які дії, що порушують право власності [PERSON] Виходячи з наведеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення зустрічного позову.

Outcome: approved