Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вона послалася на ті обставини, що з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 22 липня 2017 року, актовий запис про шлюб № 35 складений Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини припинені через несумісність характерів відсутність взаєморозуміння , втрати почуття взаємолюбові та поваги один до одного. Намірів зберегти сім`ю не мають. Спільним побутом не пов`язані, спільного бюджету не мають. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання, зазначила, що на позовних вимогах наполягає, просила справу слухати у її відсутність, та не заперечує у разі можливості розглянути справу заочно. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому зазначив, що визнає позов про розірвання шлюбу та не заперечує проти його задоволення, просив справу слухати у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбних відносин є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини припинені через несумісність характерів відсутність взаєморозуміння , втрати почуття взаємолюбові та поваги один до одного. Намірів зберегти сім`ю не мають. Спільним побутом не пов`язані, спільного бюджету не мають. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, відповідач позов визнав, збереження даного шлюбу суперечить інтересам жінки, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того задоволенню підлягає клопотання позивачки про зміну її шлюбного прізвища після розірвання шлюбу на її дошлюбне, що відповідає положенням ст.113 СК України. На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved