Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із первісним позовом до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку набувальної давності на будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, с. Грейгове, вул. Залізнична, 34. До початку розгляду справи по суті змінила предмет та підставу позову і вже за новими вимогами просила скасувати свідоцтво про право власності на вказаний будинок, видане 10 грудня 2002 року Грейгівською сільською ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що володіє зазначеним житловим будинком з 2006 року, яким володіла раніше [PERSON], яка померла 13 серпня 2001 року. Видане на її ім'я свідоцтво незаконне, оскільки на час його видачі власниця померла, тому просила його скасувати. Це необхідно їй для реєстрації права власності на вказаний будинок, оскільки рішенням тієї ж сільської ради від 29 вересня 2016 року за нею визнано право власності на будинок. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляду справи за відсутності відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Житловим будинком по вул. Залізнична, 34 в с.Грейгове Вітовського (раніше Жовтневого району Миколаївської області користується позивачка. Рішенням виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області № 32 від 29 вересня 2016 року за нею визнано право власності на цей житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами. В той же час, 10 грудня 2002 року Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було видано на імя попередньої володілиці будинку [PERSON] свідоцтво про право власниці на цей будинок. Однак [PERSON] померла 13 серпня 2001 року. Тобто ще до видачі свідоцтва про право власності на будинок, особа, на імя якої було видано свідоцтво померла. Відповідно до ст. 9 ЦК України 1963 року, який діяв на час видачі оскаржуваного правовстановлюючого документу, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами [PERSON] РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права. (ст. 10 цього ж Кодексу). Також у ст. 11 ЦК України 1963 року визначена цивільна дієздатність особи - здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки. Вона за загальним правилом виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції чинній на час видачі оскаржуваного свідоцтва) до загальної компетенції місцевих сільських рад відносилося розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 26 цього ж Закону виключно на пленарних засіданнях ради можуть вирішувати облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.(ст. 30). Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції чинній на час видачі оскаржуваного свідоцтва) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать як власні, так і делеговані повноваження, а серед останніх облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності (підпункт 10 пункту б). Крім того, на той час також діяла «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої Наказом Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 9 червня 1998 року, згідно з якою державна реєстрація права власності повинна була здійснюватися власником, або уповноваженою осою на підставі правовстановлювальних документів, в тому числі на підставі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, виданого органом місцевої виконавчої влади чи місцевого самоврядування (п. 6 додаток 1 до цієї Інструкції). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що на час видачі свідоцтва про право власності на імя [PERSON] в 2002 році її вже не було в живих, тому і видача цього правовстановлюючого документу на її ім'я є протиправною. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved