Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про якому просить стягнути з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем вони мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2013 року. Вона разом з дітьми проживає за однією адресою, що і відповідач, але сумісне господарство вони з відповідачем не ведуть, у них окремі бюджети, однією сім'єю не проживають. Діти знаходяться на її утриманні. Від відповідача не надходить матеріальна допомога на утримання дітей. Інші утримання з відповідача за виконавчими листами не проводяться. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він зареєстрований як приватний підприємець, однак, останній час він підприємницькою діяльністю не займається, доходів не отримує, має лише тимчасові заробітки. Дітям по мірі можливості допомагає, тоді як позивачка отримує державну допомогу на дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 вересня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.11,12,13/. Відповідно довідки сільського голови Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району малолітні діти проживають разом з позичкою за адресою: вул Юбілейна, 52 с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області /а.с.9/. Дані обставини визнані сторонами, а тому згідно ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір доходів позивачки не дозволяє їй належним чином забезпечувати дітей. З отриманих нею доходів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дітям, продукти харчування, ліки та інше. Таким чином, матеріальний стан позивачки не дозволяє їй належним чином забезпечувати дітей. Відповідач є людиною працездатного віку, але офіційно ніде не працює, однак не заперечував у судовому засіданні того, що займається підробітками. При цьому добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інших дітей та осіб, що знаходяться на утриманні відповідача немає. Стаття 183 СК України вказує, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищенаведене суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, починаючи з 23 січня 2015 року та до повноліття дочки [PERSON]. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved