Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям, коштів на утримання доньки не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, у своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник Органу опіки та піклування Ужгородської міської ради Шатров В.В. в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER]. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, малолітню дитину [PERSON] було залишено на виховання матері та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісяця. З часу розлучення і по теперішній час, [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою №1083 від 01.12.2015 року, виданою Приватним підприємством «Ужгородський будинковий сервіс». Крім того, судом встановлено, згідно довідки, виданої директором НВК «Престиж» м. Ужгорода за №199 від 22.10.2015 року, вихованням доньки фактично займається мати - [PERSON], оскільки щоденно приводить і забирає дитину, оплачує всі рахунки за харчування, при цьому батько [PERSON] жодного разу протягом всього періоду перебування дитини в школі не відвідував батьківські збори. Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 144/12-34 від 23.03.2016 року виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку її до самостійного життя. Згідно з частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, передбаченої законом. Згідно з частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо неї. Відповідно до пунктів 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно зі статтею 164 Сімейного кодексу України, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям, не забезпечує дитину необхідним, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved