Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування м. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. З 20.12.2019 малолітня [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». До закладу дитина була влаштована працівниками ювенальної превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Малолітня [PERSON] повідомила працівникам поліції, що самовільно залишила адресу проживання та не має бажання повертатися додому. Встановлено, що мати разом із співмешканцем зловживають алкогольними напоями, ведуть асоціальний спосіб життя, в помешканні, де проживає родина, мати облаштувала притон для осіб сумнівної поведінки. Дівчинка вказала, що мати вчиняє щодо неї фізичне насильство. Родина [PERSON] була відвідана працівниками служби у справах дітей та фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. На момент відвідування домоволодіння перебувало в незадовільному стані. [PERSON] візуально перебувала в стані алкогольного сп`яніння, від неї відчувався стійкий запах від регулярного вживання алкогольних напоїв. Пояснити поведінку своєї дитини мати не змогла, на питання реагувала агресивно, поводилась неадекватно. За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 8, де навчається малолітня [PERSON] , мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої. Відповідно до акту оцінки потреб дитини, який 23.12.2019 складений фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, мати [PERSON] двічі зустрічалася з працівниками Центру перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, випадок в родині класифіковано складний, у зв`язку з чим, їй було відмовлено в підписані договору про соціальний супровід. Фахівці Центру рекомендували матері пройти курс лікування від алкогольної залежності, проте [PERSON] від даної пропозиції категорично відмовилася. Згодом, ситуація в родині не змінилася. [PERSON] повідомила, що через матеріальну скруту не має можливості відвідувати доньку в закладі. Працівниками закладу, де перебуває дитина, було встановлено, що в лютому 2019 року малолітня [PERSON] перебувала на лікуванні в Комунальному закладі «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради. Після лікування матері були надані рекомендації щодо регулярного медикаментозного лікування доньки, які мати не виконувала. Вказують, що на даний час відповідачка не працює, не має засобів для існування та утримання доньки, не має можливості лікувати доньку. Така поведінка матері є загрозою для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] . [PERSON] 05.02.2020 написала заяву про те, що погоджується на відібрання в неї малолітньої [PERSON] без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що родина [PERSON] опинилася в складних життєвих обставинах. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, яке ухвалою від 14.05.2020 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи знаходиться заява [PERSON] , якою остання надала згоду на відібрання малолітньої [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, просила розгляд справи проводити у її відсутність. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити, з огляду на наступне. Судом встановлено, [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітньої (серія [NUMBER] ) внесено відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. З висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради № 68/30-03-03 від 10.02.2020 вбачається, що виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Зокрема, у висновку вказано, що з 20.12.2019 малолітня [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». До закладу дитина була влаштована працівниками ювенальної превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Малолітня [PERSON] повідомила працівникам поліції, що самовільно залишила адресу проживання та не має бажання повертатися додому. Встановлено, що мати разом із співмешканцем зловживають алкогольними напоями, ведуть асоціальний спосіб життя, в помешканні, де проживає родина, мати облаштувала притон для осіб сумнівної поведінки. Дівчинка вказала, що мати вчиняє щодо неї фізичне насильство. Родина [PERSON] була відвідана працівниками служби у справах дітей та фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. На момент відвідування домоволодіння перебувало в незадовільному стані. [PERSON] візуально перебувала в стані алкогольного сп`яніння, від неї відчувався стійкий запах від регулярного вживання алкогольних напоїв. Пояснити поведінку своєї дитини мати не змогла, на питання реагувала агресивно, поводилась неадекватно. За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 8, де навчається малолітня [PERSON] , мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої. Відповідно до акту оцінки потреб дитини, який 23.12.2019 складений фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, мати [PERSON] двічі зустрічалася з працівниками Центру перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, випадок в родині класифіковано складний, у зв`язку з чим, їй було відмовлено в підписані договору про соціальний супровід. Фахівці Центру рекомендували матері пройти курс лікування від алкогольної залежності, проте [PERSON] від даної пропозиції категорично відмовилася. Згодом, 04.02.2020 в черговий раз відвідана адреса проживання родини [PERSON] . Ситуація в родині не змінилася. [PERSON] повідомила, що через матеріальну скруту не має можливості відвідувати доньку в закладі. Працівниками закладу, де перебуває дитина, встановлено, що в лютому 2019 року малолітня [PERSON] перебувала на лікуванні в Комунальному закладі «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради. Після лікування матері були надані рекомендації щодо регулярного медикаментозного лікування доньки, які мати не виконувала. Така поведінка матері є загрозою для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] . [PERSON] 05.02.2020 написала заяву про те, що погоджується на відібрання в неї малолітньої [PERSON] без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що родина [PERSON] опинилася в складних життєвих обставинах, адже на даний час вона не працює, не має засобів для існування та утримання доньки, не має можливості лікувати доньку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як з`ясовано судом, тривалий час мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про здоров`я, духовний та моральний розвиток дитини, не забезпечує здобуття нею освіти, не забезпечує малолітню продуктами харчування, не має виховного впливу на дитину, не є для неї авторитетом, зловживає алкогольними напоями. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання малолітньої від матері без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про малолітню і неможливістю матері самостійно визначити її долю. Також є по суті превентивною мірою відносно до матері, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив доньки з матір`ю, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним. Відповідно до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В даному випадку, судом встановлено, що дитина опинилась у складних життєвих обставинах, а саме те, що її мати [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про її здоров`я, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. З урахуванням викладених обставин, суд доходитьо висновку про необхідність відібрання у відповідачки дитини, що наразі, буде відповідати її інтересам та стягнути з відповідачки аліменти.

Outcome: approved