Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідачки на користь Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 5 Львівської міської ради аліменти розмірі 1921 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Личаківського району у зв`язку із неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків. Вказує, що у зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків діти були влаштовані в КЗ ЛОР Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки, де у 2018 році відповідачка провідала дітей 5 разів, у 2019 році 8 разів. В подальшому діти влаштовані у «Центр підтримки дітей» при закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради. За період перебування дітей в даному закладі відповідачка не відвідувала дітей та не цікавилася ними в телефонному режимі, на засідання комісії з питань захисту прав дитини остання не прибула. Зазначає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх розвитком, лікуванням, не забезпечує матеріально. Тому, в інтересах дітей просить позбавити відповідачку батьківських прав та стягувати з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1921 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді від 09.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових заперечень та письмових пояснень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Костів О.В. позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час судового розгляду повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Представник третьої особи Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 5 Львівської міської ради в судове засідання не з`явився про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, пояснення щодо позову не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, висновок ЛРА ЛМР як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, беручи до уваги найвищі інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. У відповідності до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та виконувати інші обов`язки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.6), батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1687 від 04.02.2020 (а.с.9), відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З долучених до матеріалів справи актів обстеження умов проживання від 14.11.2018, 20.12.2019, 08.12.2020 (а.с.10-12), для виховання, розвитку та проживання дітей умови не створені, відсутні спальні місця, дитячі речі (іграшки,одяг), немає продуктів харчування. Наказом начальника Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №175 від 21.09.2018 (а.с.17), дітей відповідачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Личаківського району у зв`язку з ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків. Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №408 від 12.10.2018 (а.с.15) дітей відповідачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тимчасово, терміном один рік, влаштовано в Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки. Розпорядженням №2 від 03.01.2020 (а.с.16), надано дозвіл на продовження терміну перебування дітей в КЗ ЛОР «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки», терміном до шести місяців. З листа директора Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 від 16.02.2021 року №04 (а.с.18), за час перебування дітей в даному закладі дошкільної освіти мати дітьми не цікавилась та не відвідувала. У відповідності до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема з підстави, передбаченої п. 2, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. При цьому, як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки позбавлення батьківських прав є спеціальним видом сімейно-правової відповідальності, передувати таким наслідкам повинна виключно винна поведінка особи, щодо якої вирішується таке питання. У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей закріплено право дитини, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду справи судовим органом, що стосується її, отримувати всю відповідну інформацію та мати можливість висловлювати свої думки. Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, не лише упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію, консультує дитину та надає їй можливість висловити свою думку, а ще й приділяє належну увагу таким думкам. Згідно висновку Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 17.03.2020 №260001-вих-20291 (а.с.22-23), з врахуванням того, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім розвитком, лікуванням, не забезпечує матеріально, не працевлаштована, на телефонні дзвінки працівників органу опіки і піклування не відповідає, щодо повернення їй дітей не зверталась. Орган опіки та піклування прийшов до переконання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Приймаючи до уваги в сукупності наведені вище обставини та приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, не маючи доказів протилежного та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до переконливого висновку про обґрунтованість позову і що саме в інтересах малолітніх необхідно позбавити відповідачку батьківських прав. На даний час, перспективи зміни відношення до батьківських обов`язків суд не вбачає, і тому ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідача зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Що стосується вимоги про стягнення аліментів, в цій частині позов також підлягає задоволенню, оскільки за змістом ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я дитини, неповно забезпечене матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 183 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 5 Львівської міської ради слід стягувати аліменти на утримання малолітніх синів в розмірі 1921 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2021 року (з часу пред`явлення позову) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., оскільки в частині вимог про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, а в частині вимог про позбавлення батьківських прав позов пред`явлено в інтересах дитини та відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» в такому випадку судовий збір не справляється. На підставі наведеного та

Outcome: approved