Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка, яка діє в інтересах малолітньої дитини звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 2001 року проживала з [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю від якого народилась дитина - [PERSON], факт батьківства якої встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.01.2014 року. На сьогоднішній день вважає, що малолітня дитина є спадкоємцем першої черги за законом від умерлого на все його майно, яке було набуте за життя, а саме: квартири №28, що знаходиться по [ADDRESS]; автомобіля HYUNDAI, модель ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]; земельної ділянки, площею 0,06га, що розташована на території Великокардашинської сільської ради, Голопристанського району Херсонської області, Державний акт на землю серії [NUMBER]. Оскільки вказане майно вже спродано відповідачем, позивачка ставить питання, щодо компенсації вартості ? частини від спадщини від умерлого, з урахуванням частин всіх спадкоємців в розмірі - 53 241,80грн. Також, зазначає, що діями відповідачки, іншими спадкоємцями та неправомірні діями нотаріуса порушено права малолітньої дитини, а самій позивачці завдано моральних страждань, що відобразилось в душевних стражданнях, що в свою чергу призвело до медичної допомоги та операції, які вона оцінює в 20 000грн. Одночасно просить суд стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні адвокат позиваки - Бакарасева І.О. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] заперечила проти задоволення вказаного позову, просила суд в його задоволенні позивачці відмовити, одночасно надавши заперечення відповідачки на вказаний позов. Представник третьої особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, одночасно від завідувача Другої Херсонської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд вказаної цивільної справи без участі представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні рада - Малий В.С. позовні вимоги частково підтримав. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, що визнані судом та не потребують доказуванню встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, а саме, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також, зазначене підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 04 квітня 2014 року, міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №451, відповідно до якого батьком дитини є [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 20 лютого 2013 року, відділом ДРАЦС реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції, атів запис №317, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири №28, що знаходиться по [ADDRESS]; автомобіля HYUNDAI, модель ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]; земельної ділянки, площею 0,06га, що розташована на території Великокардашинської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області, Державний акт на землю серії [NUMBER]. Однак, при звернені позивачки до Другої Херсонської Державної нотаріальної контори з'ясувалась інформація про набуття відповідачкою права на вказану спадщину за законом, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину: від 05 листопада 2013 року, 14 травня 2013 року та 17 травня 2013 року, які на думку позивачки видані державним нотаріусом незаконно. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Стаття 1258 ЦК України визначає що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а саме кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК україни власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності обставин, які є підставою для звільнення від доказування. Од же, малолітня дитина є сином спадкодавця та особою, що належать до першої черги спадкування, а відповідно має право на спадкування вказаного майна. Також, позивачем та його представником не наведено підстав визначених законом, що існували на момент видачі свідоцтв, необхідних для визнання вказаних позивачем свідоцтв про право на спадщину за законом неправомірно виданих, в той час як рішення суду ухвалене після прийняття спадщини відповідачкою. У зв'язку з тим, що спадкова маса, вже спродана та те, що вказаний автомобіль є неподільною річчю, суд вважає за можливим визначити суму, як компенсацію за частину в спадковому майні, залишеної після смерті [PERSON], у розмірі 53 241,80грн., що складається з ? частини 1/3 частини квартири №28, що знаходиться по [ADDRESS], вартість якої, у відповідності до судової будівельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2014 року складає 32 074 грн.; ? частини автомобіля HYUNDAI, модель ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], яка у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2013 року складає 18 470,80грн.; ? частини земельної ділянки, площею 0,06га, що розташована на території Великокардашинської сільської ради, Голопристанського району Херсонської області, Державний акт на землю серії [NUMBER], що складає у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2013 року складає 2 697грн. Одночасно підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 2000грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16 грудня 2014 року в розмірі 1476грн. та судовий збір в розмірі 532,41 грн., понесені та документально підтверджені [PERSON] Також [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась з вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь моральної шкоди в розмірі 20 000грн., посилаючись на зміну життєвого укладу у зв'язку з діями відповідачки, щодо невизнання вимог позивача та участі в судовому розгляді, що в свою чергу змусило її звертатись до медичних установ та перенести операцію. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знеціненням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. п.5 вказаного Пленуму зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню про вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру. Ч.1, п.9 зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Од же, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії. З огляду на наведене вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та не підлягає задоволенню судом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась з позовними вимогами в інтересах малолітньої дитини [PERSON], однак не надала жодних доказів того, що по відношенню до малолітнього - [PERSON] з боку відповідачки [PERSON] були здійсненні будь які винні дії, які завдали малолітній дитині моральної шкоди. Також, факт завдання позивачці моральної шкоди в результаті дій відповідачки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано достатніх доказів, на обґрунтування викладеного в позові вказаної вимоги.

Outcome: partial