Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 06.06.1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося. Відповідач, будучи батьком дитини у добровільному порядку не надає коштів на утримання доньки, тому позивачка просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає, на розірвання шлюбу не погоджується, оскільки кохає дружину та дітей. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06.06.1998 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 13, 14). Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні стосунки припинено. Мешкають окремо, майновий спір на даний час між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливе, оскільки позивач не бажає проживати разом як подружжя, укладений між сторонами шлюб відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., та 840 грн. 80 коп. за розірвання шлюбу на користь позивачки.

Outcome: approved