Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги ти, що 30.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № DNK0GA00000054, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, зі сплатою 11,04 % річних, кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 30.08.2017 року. Того ж дня, в забезпечення виконання Кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено Іпотечний договір, за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань позивачем передано Банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 69,2 кв.м., жилою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: кв.№9, буд.№29, вул..8 Березня, смт.Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області. У січні 2017 року позивачка отримала претензію про добровільне звільнення квартири предмету іпотеки, із одночасним зняттям з реєстраційного обліку. Разом із претензією було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Із змісту довідки позивачка дізналась, що рішенням №32636755 від 30.11.2016 року про реєстрацію речових прав та їх обтяження приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], право власності на обєкт житлової нерухомості квартиру №9, що знаходиться за адресою: кв.№9, буд.№29, вул..8 Березня, смт.Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак позивач вважає такий перехід права власності на належну їй квартиру незаконним, оскільки на момент вчинення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» діяв\~ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який встановлює заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами\~резидентами України в іноземній валюті та за передбачених Законом умов. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог надавши відзив на позовну заяву. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області також в судове засідання не зявилась, що на думку суду не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 30.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 50 000,00 дол. США на термін до 30.08.2017 року та зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Цього ж дня для забезпечення виконання грошових зобовязань між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого виступило нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 69,2 кв.м., жилою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: кв.№9, буд.№29, вул..8 Березня, смт.Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області та договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, відповідно до якого іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником зобовязань передбачених кредитним договором. З підстав невиконання позивачем умов договору, заборгованості перед Банком, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з приводу звернення стягнення на спірну квартиру. 30.11.2016 року нотаріусом на підставі договору іпотеки від 30.08.2007 р.\~зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» право власності на спірну квартиру. У січні 2017 року позивачка отримала претензію про добровільне звільнення квартири предмету іпотеки, із одночасним зняттям з реєстраційного обліку. Разом із претензією було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Із змісту довідки позивачка дізналась, що рішенням №32636755 від 30.11.2016 року про реєстрацію речових прав та їх обтяження приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], право власності на обєкт житлової нерухомості квартиру №9, що знаходиться за адресою: кв.№9, буд.№29, вул..8 Березня, смт.Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до частини третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~(у редакції від 05.06.2003 року) є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частинами першою та другою\~статті 36 Закону України «Про іпотеку»\~(у редакції від 05.06.2003 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до\~Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим\~ Законом\~способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~(у редакції від 05.06.2003 року), договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Таким чином, відповідно до\~Закону України «Про іпотеку»\~в редакції від 05.06.2003 року, яка діяла на момент укладення Іпотечного договору,\~передача права власності на предмет іпотеки\~від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку\~можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. 07.06.14 року набув чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п.1 ст.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~є спеціальним тимчасовим законом, мета якого захист прав позичальників за кредитними договорами, які забезпечені єдиним житлом, та не змогли виконати свої зобов'язання перед кредитною установою внаслідок економічної кризи, різкого та значного зміною курсу національної валюти - гривні по відношенню до валюти кредитного договору. Під згодою власника на відчуження житлової нерухомості, необхідно розуміти таку згоду, яку він надав вже після набуття чинності цього\~Закону. Відповідно до ст.4, протягом дії цього\~ Закону \~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки квартира №9 за адресою смт. Слобожанське, вул..8 Березня, будинок 29 (загальна площа - 69,2 кв.м.) має площу менше ніж 140 м. кв., використовується як постійне житло позичальника, який не має іншого нерухомого житлового майна, та зазначена квартира виступає як забезпечення зобов'язань позичальника, Позивачка у справі, за кредитом, наданим їй кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, на цей випадок розповсюджується мораторій застосований\~ ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Доводи відповідача про те, що Банку як Іпотекодержателю за договором іпотеки надано право звернути стягнення на предмет іпотеки, а \~ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не містить заборони на позасудове врегулювання\~спору, а тому Банк правомірно задовольнив свої кредиторські вимоги\~шляхом переходу права власності від Іпотекодавця в рахунок погашення заборгованості, однак є необгрунованими та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки на момент проведення реєстрації права власності, так і на момент розгляду справи, діє з урахуванням норм\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», застосування позасудового способу звернення стягнення на майно, передбаченого\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є незаконним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави повинно бути стягнено судовий збір, оскільки при подачі позовної заяви позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved