overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 15.10.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені від 15 січня 2014 року. Причиною розірвання шлюбу стало те що, вони мають різні характери, між ними немає порозуміння, взаємодовіри, у них різні погляду на життя та шлюбні відносини.. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна, так як це суперечить її інтересам та інтересам її дитини. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 15.10.2011 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №10; - згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 15 червня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2014 року. Між ними немає взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи не находило. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 15.06.2012 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №174. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 16.03.2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2015 року. Між ними немає взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя, почуття любові та поваги втрачено. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. Відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає, що змусило позивачку звернутися до суду. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився,хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи не находило. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 16.03.2013 року уклали шлюб, [NUMBER], актовий запис №15. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 17.08.1974 року. Від шлюбу мають дітей які на даний час вже є повнолітніми. Шлюбні відносини між ними припинені в липні 2015 року. Причиною розірвання шлюбу стало постійні конфлікти в сімї, зловживання відповідачем алкогольними напоями, після яких він проявляє до позивача агресивну поведінку, між ними втрачена повага та взаємопорозуміння. Сімя фактично розпалася та подальше збереження сімї суперечить інтересам позивачки. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в добровільному порядку. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - розпискою. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 17 серпня 1974 року уклали шлюб, серія І-ФП №290817, актовий запис №57. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 17.08.1985 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені в листопаді 2011 року. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна, так як це суперечить її інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився,про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином - телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 17.08.1985 року уклали шлюб, серія І-ФП №422145, актовий запис №76. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, примирення між ними неможливе спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 17.09.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 30 квітня 2016р.н.. Шлюбні відносини між ними припинені в листопаді 2015 року. Причиною розірвання шлюб стало несумісність характерів та різні погляди на життя. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 17.09.2014 року уклали шлюб, серія І-ФП №107509, актовий запис №217; -згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 30 квітня 2016р.н. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, спільних неповнолітніх дітей не мають, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 17 серпня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2013 року. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Додатково відповідача було повідомлено - телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи не находило. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 17.08.2012 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №247; - згідно реєстру актів громадянського стану, сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що зареєструвала шлюб з відповідачем 18.04.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в листопаді 2016 року. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, що спричиняє позивачці душевні страждання. У них різні погляди на життя, вони виявилися різними людьми. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивачка не згодна. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася,надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 18.04.2014 року уклали шлюб, серія [NUMBER] -згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально

Outcome: approved