Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом та просить стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на малолітню дочку в розмірі 4000грн. щомісячно та кошти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 2000грн. Свої вимоги мотивує наступним. Сторони перебували в зареєстровають шлюбі та в них є спільна малолітня дочка [PERSON] . На даний час дочка перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги дитині. Останній офіційно працює та його середньомісячна заробітна плата становить 18000грн., а тому 4000грн. є справедливим розміром аліментів. Також, відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її право на таке утримання. Позивач подала заяву, в якій позов підтримала. Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що на початку 2021 року позивачка забрала їх спільну дочку та переїхала проживати до своїх батьків. Його спроби налагодити відносини були невдалими. За час їх окремого проживання він регулярно купував необхідні речі та продукти харчування для дитини. Його середньомісячна заробітна плата за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року складає 7247грн. Розмір аліментів, які позивачка просить стягувати, становить 3/4 частин його заробітку. Згідний сплачувати аліменти на дочку в розмірі 2000грн. та на дружину в розмірі 1000грн. щомісячно. Представник позивачки - адвокат Левицька О.І. подала відповідь на відзив, у якому заперечила вказані відповідачем обставини та вказала, що [PERSON] вигнав дружину з дитиною з дому, не відвідував її та дочку, не проявляв наміру примиритися. Відповідач не купував дитині речей та продуктів, не надає коштів для її утримання та лікування, а всі свої доходи використовує на власні потреби. Грошових коштів у сумі 2000грн. недостатньо для належного забезпечення дитини. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2018р. та у них є спільна дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. Згідно довідки від 25.03.2021р. та виписки по банківському рахунку, [PERSON] працює на посаді верстатника деревообробних верстатів ТзОВ «Мебель-Сервіс» та його заробітна плата за період з вересня 2020р. по лютий 2021 року становить 43483,15грн. В лютому 2021 року відповідачу нараховано заробітну плату в розмірі 9795,07грн. Надані відповідачем фіскальні чеки підтверджують здійснення покупок в аптеках та магазинах, однак такі не доводять тієї обставини, що вказані товари були призначені саме для спільної дитини сторін. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує і ту обставину, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладено на обох батьків. Позивачкою не доведено, що відповідач отримує дохід з інших джерел окрім як від ТзОВ «Мебель-Сервіс» та має змогу сплачувати аліменти в розмірі 4000грн. З врахуванням вищезазначеного, стягнення аліментів слід визначити в розмірі 2000 щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного забезпечення першочергових потреб спільної неповнолітньої дитини сторін. Також, відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні установлено, що відповідач інших дітей, крім спільної з позивачкою дочки не має. Також, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід, що свідчить про можливість надання ним коштів на утримання дружини, яка не має змоги працювати, оскільки доглядає їх спільну дитину. За таких підстав, з відповідача на користь позивачки також слід стягувати кошти на її утримання в розмірі 1000грн. щомісячно, що визнано відповідачем та буде достатнім для забезпечення її першочергових потреб та забезпечення мінімального рівня життєдіяльності.

Outcome: partial