overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 27.07.1996 року, який зареєстровано Старозбур'ївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис № 8. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, непорозуміння в питаннях спільного проживання та ведення господарства, постійні суперечки, відсутність взаємоповаги, любові один до одного. Спору майнового характеру між ними немає, тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, на розірвання шлюбу згодна, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, застосувавши заочний порядок розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 1996 року Старозбур'ївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КГ № 288421, актовий запис № 8. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї. Основна причина розпаду сімї це різні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові і довіри один до одного. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачемю по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2008р. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги, тому позивачка просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09.10.2008р., актовий запис №1967. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно розпорядження голови Голопристанської райдержадміністрації від 30.09.2013р. №363 взяла на виховання дитину позбавлену батьківського піклування - [PERSON], [INFO] Відповідачка - мати неповнолітньої дитини, засуджена до позбавлення волі, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги на підставах, що вказані в позові. Відповідачка своєю заявою позовні вимоги визнала повністю, заперечень не має. Заслухавши позивачку, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] Розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області від 30.09.2013р. «Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі прийомної сім'ї [PERSON] та влаштування до неї на виховання та спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування» влаштовано з 30.09.2013р. на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім'ї [PERSON] дитину - [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідачка, мати дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню неповнолітньої дитини, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що після розірвання шлюбу за рішенням суду з відповідачем вона припинала сімейні стосунки з останнім і стала проживати окремо. [INFO] у неї народилась дочка [PERSON]. Біологічним батьком дитини є інший чоловік з яким вона перебувала в близьких стосунках, але при реєстрації народження дитини був записаний батьком дитини відповідач так як шлюб в установленому законом порядку між ними не був розірваний. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та зазначив, що дійсно він не є батьком дитини так як не проживає з позивачкою більше двох років. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Від відділу ДРАЦС Чутівського РУЮ надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, відносно задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 24 серпня 1996 року. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 5 квітня 2007 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу сторони припинили сімейні стосунки, стали проживати окремо і більше подружніх стосунків не підтримували. Актовий запис про розірвання шлюбу між сторонами був зроблений тільки 6 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.05.2014р. [INFO] у позивачки народилася дочка [PERSON], батьком якої записаний позивач по справі, поскільки шлюб в установленому порядку між ними не був розірваний. На час зачаття дитини і це не заперечується сторонами, відповідач не підтримував з позивачкою стосунків. У судовому засіданні відповідач визнав той факт, що він не є батьком дитини. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.138 Сімейного кодексу України - жінка, яка народила дитину у шлюбі має право оспорити батьківство свого чоловіка щодо дитини,предявивши позов про виключення запису про нього, як батька дитини з актового запису про народження дитини. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що призначена опікуном над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають постійно з позивачкою, знаходяться у неї на повному утриманні, коштів не достатньо для утримання дітей, їх мати не надає матеріальної допомоги, життям дітей не цікавиться. Просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно матеріалів справи [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.10.2012р. [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її дітей [PERSON], [PERSON] (а.с. 2). Розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації №996 від 29.11.2012р. призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають та знаходяться на утриманні опікуна - [PERSON] Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач - опікун над малолітніми дітьми, займається їх вихованням, повністю утримує, а відповідачка, мати дітей, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що призначена опікуном над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають постійно з позивачкою, знаходяться у неї на повному утриманні, коштів не достатньо для утримання дітей, їх мати не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно матеріалів справи [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.10.2013р. [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] та [PERSON] Розпорядженнями голови Голопристанської районної державної адміністрації №455 та №456 від 19.11.2013р. призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] Діти проживають та знаходяться на утриманні опікуна - [PERSON] Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач - опікун над малолітніми дітьми, займається їх вихованням, повністю утримує, а відповідачка, мати дітей, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що ухвалою Рокитнянського районного суду від 09.09.14 по справі 375/1084/14ц визнано мирову угоду, укладену між нею та відповідачем, за якою останній визнав свою заборгованість перед позивачкою на момент укаладення угоди в сумі 40500 грн. та гарантував повне проведення розрахунків протягом 6 місяців, тобто до 10.03.15. Зазначає, що відповідач у визначений термін кошти їй не сплатив і таким чином не виконав взяті на себе за мировою угодою зобов»язання. У зв»язку з невиконанням відповідачем взятих на себе за мировою угодою зобов»язань вважає за необхідне в порядку ст.16 ЦК України звернутися до суду з позовом про зобов»язання відповідача виконати мирову угоду у примусовому порядку, що стане підставою для вчинення виконавчою службою дій, спрямованих на примусове виконання і відповідатиме вимогам п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов»язку в натурі. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала заяву, в якій позов підтримала та просить слухати справу за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, його представник подала заяву, в якій позов не визнала та просить слухати справу за її відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Рокитнянського районного суду від 09.09.14 по справі 375/1084/14ц визнано мирову угоду, укладену між позивачкою та відповідачем, за якою останній визнав свою заборгованість перед позивачкою на момент укаллдення угоди в сумі 40500 грн. та гарантував повне проведення розрахунків протягом 6 місяців, тобто до 10.03.15. Зазначає, що відповідач у визначений термін кошти їй не сплатив і таким чином не виконав взяті на себе за мировою угодою зобов»язання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договора та інші правочини. Оскільки мирова угода є одним із видів цивільно-правових угод, то до неї застосовуються загальні правила Цивільного Кодексу України. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або неналежне виконання і у відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового зьбору в сумі 405 грн. у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненю на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що шлюб уклали 18 липня 1981 року у міському відділі запису актів громадянського стану м. Чернівці, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1228. Від спільного подружнього життя мають дві дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розпаду їхньої сім'ї на думку позивача є втрата один до одного почуття взаємної любові та поваги. Вважає, що шлюбні відносини за останні 3 роки вичерпали себе. Між ними виникли неприязні стосунки. Починаючи з березня 2014 року сторони фактично припинили спільне сімейне життя, наразі проживають окремо. Оскільки подальше спільне життя в якості подружжя неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, остання звернулась до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. З обставин, наведених у позовній заяві і які, відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого міським відділом запису актів громадянського стану м. Чернівці 18 липня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 1228. Від спільного подружнього життя мають дві дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню,виходячи з наступного. Починаючи з березня 2014 року сторони фактично припинили спільне сімейне життя, наразі проживають окремо. Причиною розпаду їхньої сім'ї є втрата почуття взаємної любові та поваги один до одного. Між сторонами виникли неприязні стосунки. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та він підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved