Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство теплових мереж Черкаситеплокомуненерго звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 7727,69 грн., в тому числі 3% річних 137,07 грн. та інфляційні 1184,07 грн., мотивуючи тим, що 24 вересня 2013 року КПТМ Черкаситеплокомуненерго направило до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Придніпровський районний суд м.Черкаси відмовив позивачеві у задоволенні зазначеної заяви на підставі того, що в матеріалах справи вбачався спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. На КПТМ Черкаситеплокомуненерго покладене виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Все майно, що є у підприємства, належить Державі в особі Черкаської міської ради. Станом на 01 лютого 2015 року борг відповідачів перед КПТМ Черкаситеплокомуненерго за спожиту теплову енергію складає 6406,55 грн. Крім того, згідно чинного законодавства встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01 лютого 2015 року борг внаслідок інфляції зріс на 1184,07 грн., а 3% річних складають 137,07 грн. Дії відповідачів наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобовязання перед бюджетом, і впливають на якість наданих послуг. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь КПТМ Черкаситеплокомуненерго борг, який виник станом на 01 лютого 2015 року в сумі 7727,69 грн., в тому числі 3% річних 137,07 грн., інфляційні 1184,07 грн. та стягнути судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився. До початку слухання справи надано заяву про розгляд справи без участі представника КПТМ Черкаситеплокомуненерго, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про місце, дату та час слухання справи рекомендованими листами, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані (проживають) за адресою: [ADDRESS] і є споживачами наданих комунальних послуг. Відповідно до відомостей стану особового рахунку за житлово - комунальні послуги КП теплових мереж Черкаситеплокомуненерго заборгованість відповідачів по оплаті послуг за спожиту теплову енергію з лютого 01.02.2012 по 01.02.2015 становить -6406,55 грн. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЦПК України позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2013 року заявнику відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право. З моменту надання позивачем послуг по забезпеченню відповідачів тепловою енергією у вказаній квартирі, в силу ст. 11 ЦК України, норм житлового законодавства, Закону України Про житлово-комунальні послуги між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 14, 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку. Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Розмір тарифів (нормативних витрат, повязаних з утриманням будинків і спору та прибудинкових територій) визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ електрична енергія, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Згідно із ст.ст. 66, 68 Житлового Кодексу України, квартиронаймач зобовязаний щомісячно вносити квартирну плату (витрати на утримання будинку та прибудинкової території) згідно тарифу затвердженого у встановленому законом порядку. Члени сім`ї квартиронаймача, які проживають разом з ним, несуть рівні обовязки, у тому числі щодо оплати послуг з утримання будинків, споруд та при будинкової території, згідно ст. 64 Житлового кодексу України. Будь-які претензії щодо неналежної якості наданих житлово-комунальних послуг відсутні, обєктивних доказів невиконання позивачем обовязку з надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання чи відсутності між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг до суду не надано. Відповідно до ст.ст.156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право власника квартири та виконавця таких послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Як передбачено ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у [INFO], позивач є надавачем послуг теплопостачання по даному будинку, тобто сторони перебувають у фактичних договірних відносинах, відповідачі отримують житлово-комунальні послуги з теплопостачання, однак, від оплати в повному обсязі ухиляються, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, тому до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 7727,69 грн., в тому числі 3% річних 137,07 грн., інфляційні 1184,07 грн. Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комнальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КПТМ Черкаситеплокомуненерго слід стягнути солідарно судові витрати в сумі 243грн. 60коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved