Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачка у липні 2017 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2011 р., народила доньку - [PERSON], [INFO] Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач батьківського обов'язку по утриманню та вихованню доньки не виконує, коштів не надає, вихованням доньки не займається, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала заяву по розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (ас. 16). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, який про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (ас. 12, 15), а тому на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.07.2011 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 5). У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо, неповнолітня донька проживає з матір'ю - [PERSON], знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням доньки не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню доньки на позивачку. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою, позовні вимоги доведені в судовому засіданні, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved