Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ККЛПУ «Донецький протипухлинний центр», завідуючого урологічним відділенням [PERSON], ординатора урологічного відділення - [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої смертю матері, посилаючись на наступні обставини. Мати позивачки стала жертвою злочину. З матір'ю на теперішній час покійною [PERSON] позивачка мешкала з самого народження та знаходилась на утриманні батьків. 22 лютого 2011 року мати позивачки [PERSON] була госпіталізована в урологічне відділення №2 ДОПЦ, де їй не була надана відповідна безоплатна медична допомога. 1 березня 2011 року, матері позивачки була здійснена операція, за яку хірургом [PERSON] була витребувана та отримана сума в розмірі 15 000 гривень за операцію та 300 гривень за койко - ліжко. Після операції мати не отримувала відповідного лікування та [INFO] року померла. Внаслідок смерті матері, позивачка зазнала значних моральних страждань, душевних переживань, депресії. Після смерті матері, позивачка не могла продовжувати навчання, рівно як і на теперішній час є кредит у банку, який був оформлений для лікування матері. Вона неодноразово зверталася зі скаргами на дії відповідачів до МОЗ України, міністерством МЗОУ є батько відповідача [PERSON], однак жодного реагування на протиправні дії відповідачем, вона так і не отримала. Просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 15300 гривень; - стягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 000 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, викладені в заяві, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача - ККЛПУ «Донецький протипухлинний центр» - Глушко В.М, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позову з огляду на його безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також вважає надуманими та недоведеними, в зв'язку з чим, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, де просив в задоволенні позову відмовити, оскільки всі викладені позивачкою обставини є брехнею. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача Глушко В.М., відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, розглянувши справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України, в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню за таких обставин. Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 02.11.2010 року, та довідки наданої КП «Керуюча компанія Петровського району» від 10.01.2012 року, [PERSON], що вказана як мати [PERSON] та позивачка були зареєстровані та мешкали за адресою [ADDRESS]. Однак, суду не надано копії свідоцтва про народження позивачки, що позбавляє суд можливості визначити чи була померла [PERSON] дійсно матір'ю позивачки. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що [PERSON], 1939 року народження, з 22.02.2011 року по 17.03.2011 року знаходилась на лікуванні в онкоурологічному відділенні №2 ККДПЗ «ДОПЦ» з діагнозом Са лівої нірки Т3N0M0, ІІ клінічна група; супутнє захворювання - цукровий діабет, що узгоджується та підтверджується наданою суду копією виписного епікризу з історії хвороби №59006. Разом з тим, як вбачається з листа ЦМЛ №14 міста Донецька, [PERSON] мала діагноз ракова інтоксикація, злоякісне утворення лівої нірки та [INFO] року вона померла. Позивачка в своїх доводах, посилається на те, що її матері, померлій [PERSON], установою відповідача не була надана відповідна безоплатна допомога, а також що відповідачем [PERSON] за проведену 01.03.2011 року матері операцію, було витребувана і отримана грошова сума в розмірі 15 000 гривень, після якої вона також не отримувала відповідного лікування. Перевіряючи вказані доводи позивачки, судом встановлено наступне. Відповідно до протоколу надання медичної допомоги хворим на рак нирки, затвердженого наказом МОЗ України від 17.09.2007 року №554 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «онкологія», при наявності діагнозу, ракова інтоксикація, злоякісне утворення лівої нірки, така стадія захворювання передбачає проведення комбінованого лікування (ІІІ етапи), а саме: хірургічне лікування та після операційна імунохіміогормонотерапія; променева терапія. Сторонами не заперечувалось, що 1.03.2011 року [PERSON] було проведено хірургічне лікування, після чого наступним етапом лікування, який було рекомендовано хворій було би, відповідно до проведення протоколу надання медичної допомоги хворим на рак нирки, затвердженого наказом МОЗ України від 17.09.2007 року №554, проведення курсу імунохіміогормонотерапії, за яким померла [PERSON] до установи відповідача так і не звернулась. Статтею 34 ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров'я», від 19.11.1992 року, лікар не несе відповідальності за здоров'я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на ненадання з боку як лікувальної установи відповідача так і відповідачів: лікаря - ординатора [PERSON], та завідуючого урологічним відділення [PERSON] померлій [PERSON] належної медичної допомоги як до операції так і після операційного лікування, навпаки вказані доводи спростовуються тим, що після операції хвора [PERSON] не виконала рекомендації лікарів та не звернулася до ККЛПУ «Донецький протипухлинний центр» для проходження наступного етапу лікування курсу імунохіміогормонотерапії, що передбачене вимогами протоколу надання медичної допомоги хворим на рак нирки, затвердженого наказом МОЗ України від 17.09.2007 року №554 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «онкологія». Крім того, доводи позивачки стосовно того, що від неї відповідачем [PERSON] за проведену 01.03.2011 року матері операцію, було витребувана і отримана грошова сума в розмірі 15 000 гривень, а за койко ліжко - 300 гривень, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодним чином не підтверджуються наданими суду письмовими доказами, в зв'язку з чим суд вважає їх надуманими, необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не можуть бути прийняті до уваги при постановленні рішення. Разом з тим, надані позивачкою вимоги ПАТ КБ «Приватбанку» про виконання зобов'язань за кредитним договором від 10.10.2011 року, 20.10.2011 року, також жодним чином не підтверджують доводи позивачки, що вказані грошові кошти були взяті у банка для передачі відповідачу [PERSON] в рахунок операційного лікування померлої [PERSON], в зв'язку з чим суд їх вважає надуманими, необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Отже, виходячи з викладеного, вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 15300 гривень, суд вважає необхідним залишити без задоволення. Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вимоги позивачки щодо відшкодування їй з боку відповідачів в солідарному порядку моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень, суд вважає безпідставними, не обґрунтованими та такими, що також задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено обставин, які б вказували на неправомірність дій або неправомірну бездіяльність з боку відповідачів, рівно як і їх вини у спричиненні позивачці моральних страждань в зв'язку зі смертю матері. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] до ККЛПУ «Донецький протипухлинний центр», завідуючого урологічним відділенням [PERSON], ординатора урологічного відділення - [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої смертю матері є необґрунтованим, безпідставним, та в задоволенні якого необхідно відмовити. На підставі Протоколу надання медичної допомоги хворим на рак нирки, затвердженого наказом МОЗ України від 17.09.2007 року №554 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «онкологія», ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров'я», від 19.11.1992 року, Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, статтями 23, 1167 ЦК України та

Outcome: dismissed