Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Тернопільводоканал» пред'явив до суду позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 2452,52 грн. - за послуги водопостачання та водовідведення, та 13,49 грн. - 3% річних за користування чужими коштами станом на 01 серпня 2016 року. Позов обґрунтовано тим, що позивач надає послуги водопостачання та водовідведення житла, яке займають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, відповідачі своєчасно та добровільно не проводять оплату наданих послуг, у зв'язку з чим станом на 01 серпня 2016 року виникла заборгованість у зазначеному розмірі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року провадження у вказаній цивільній справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Будь-яких заперечень щодо позову від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» здійснює забезпечення водопостачанням та водовідведенням житловен приміщення за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг № 380228. Згідно з довідкою № 800, виданою 16 лютого 2017 року ДП «Комунальник-1», відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] [PERSON] є власником особового рахунку вказаної житлової площі. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в Тернопільській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З виписки по особовому рахунку про заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення [PERSON] від 20 березня 2017 року, убачається, що заборгованість відповідачів за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2015 року по 01 серпня 2016 року складає 2452,52 гривень. На даний час заборгованість не погашена. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення. Згідно п.п. 17, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 1 ваказаного Закону передбачено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, навіть за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, а також те, що відповідачі: [PERSON], який є власником житлової площі по вул. Козацька, 15/28 у м. Тернополі, та [PERSON], яка зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, надаються послуги з водопостачання та водовідведення на підставі відкритого абонентського особового рахунку, однак вони не здійснюють їх оплату, суд приходить до переконання, що внаслідок невиконання відповідачами обов'язку з оплати вартості отриманих послуг, істотно порушені права позивача, оскільки він значною мірою позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи відповідачам вказані послуги. З цих підстав позов Комунального підприємства «Тернопільводоканал» підлягає до задоволення шляхом солідарного стягнення в його користь із відповідачів 2452,52 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, та 13,49 грн. - 3% річних за користування чужими коштами за період з 01 травня 2015 року по 01 серпня 2016 року, загальна сума якої становить - 2 466, 01 гривень. Відповідачі в судове засідання не з'явились та не надали суду доказів щодо безпідставності позовних вимог. Крім того, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів в користь КП «Тернопільводоканал» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 156 ЖК України, ст.44 ВК України, Правилами про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, ст.ст. 20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved