Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка просить виділити їй земельну ділянку, площею 0,125 га, яка розташована в [ADDRESS], для обслуговування належної їй частини житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судовими рішенням від 25.07.2006 року та 06.02.2013 року між сторонами поділено будинок, який розташований за вищевказаною адресою, та визнано за позивачкою право власності на спірну земельну ділянку, однак відповідач відмовляється добровільно погодити межі цієї земельної ділянки. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали з викладених вище підстав та пояснили, що варіант розподілу земельної ділянки, на якій розташований будинок сторін, визначений кадастровим планом, виконаний управлінням Держземагентства у Житомирському районі. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, оскільки позивачка юридично не являється власником наведеної вище земельної ділянки. В останнє судове засідання вони не з'явилися, позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду, однак жодним чином не обґрунтував причину відкладення. Заслухавши пояснення представників позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду від 25 липня 2006 року, ухваленого в цивільній справі №2п-825/04, між сторонами здійснено поділ спільного будинку, який розташований в [ADDRESS] (а.с. 6-7). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06 лютого 2013 року за позивачкою визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,125 га, яка розташована за вказаною адресою і призначена для обслуговування житлового будинку (а.с. 9-10). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Проте позивачка не надала доказів на підтвердження того факту, що земельну ділянку, площею 0,25 га, яка розташована в [ADDRESS], можливо розподілити в натурі між сторонами в рівних частинах, та відмовилася оплатити за проведення судово-землевпорядної експертизи на підтвердження вищевказаного факту (а.с. 53). Водночас, наданий позивачкою кадастровий план (а.с. 14), суд не може прийняти до уваги, як належний доказ, оскільки, по-перше, не зрозуміло, де розташовані межі земельної ділянки сторін та яку вона має конфігурацію, по-друге, цей план не містить варіантів розподілу цієї земельної ділянки, яка використовується для обслуговування житлового будинку [ADDRESS], у відповідності до належних сторонам часток вказаного будинку, а по-третє, не зрозуміло походження даного кадастрового плану, так як він не містить підпису уповноваженої особи, якою було проведено обміри спірної земельної ділянки, не зрозуміло чи уповноважена організація, яка його виготовила, виконувати такий план, та чи був попереджений виконавець про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, викладений у цьому плані. Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed