Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивачка П»ятнічук М.В. звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в березні 1999 року помер її дідусь П»ятнічук [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок №17 по вул. Щастя (кол. Будьонного) в с. Малополовецьке Фастівського району Київської області та на право на земельну частку (пай) площею 2,7 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являються [PERSON], та [PERSON], як онуки по праву представлення після смерті 15.05.1997 року їх батька (а сина спадкодавця) [PERSON]. На момент смерті діда П»ятнічука М.Є. позивач та відповідач були неповнолітніми і постійно проживали в спадковому будинку. При зверненні позивачки до нотаріуса з питання прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки в 2012 році та в 2016 році брат П»ятнічук В.В. оформив всю спадщину їхньої покійної матері [PERSON] та діда П»ятнічук М.Є. одноособово на себе.Таким чином, оформивши право на спадкове майно після смерті діда [PERSON] та матері [PERSON] одноособово на себе, відповідач позбавив позивачку спадкового майна, яке вона прийняла в спадок, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання сторони не зявились, про день слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, позивачка надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу в її відсутність, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, відповідач причину неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в березні 1999 року помер П»ятнічук [PERSON], про що 01 квітня 1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції у Київській області зроблено відповідний запис за № 211 (а.с.10). Після смерті П»ятнічука [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок № 17 по вул. Щастя (кол.Будьонного) в с.Малополовецьке Фастівського району Київської області , який зареєстрований за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Малополовецької сільської ради від 18 квітня 1989 року згідно рішення виконкому Фастівської райради від 04 квітня 1989 року за №69 та земельну частку (пай) у землі, яка перербуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Нове життя» Малополовецької сільської ради Фастівського району розміром 2,7 га. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являються [PERSON], та [PERSON], як онуки по праву представлення після смерті 15.05.1997 року свого батька (а сина спадкодавця) [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ОК №375088 виданого Виконавчим комітетом Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області). Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того із батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На момент смерті діда [PERSON] онуки [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми і постійно проживали в спадковому будинку, а тому обидва вчинили дії, що свідчили про прийняття ними цієї спадщини в розумінні вимог ст. 549 ЦК УРСР. Прийнявши спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (що був чинний на момент виникнення даних правовідносин), позивачка звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, але відповіддю державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області №959/01-14 від 08.11.2016 року їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, тому що після смерті діда П»ятнічука М.Є. за заявою онука П»ятнічука [PERSON] (в якій він вказав, що інших спадкоємців на день смерті діда немає) 07 червня 2016 року йому видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) (а.с.21). У видачі свідоцтва про право на спадковий будинок П»ятнічуку В.В. було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця. [PERSON] Фастівського міськрайонного суду від 05 липня 2016 року за [PERSON] було визнано право власності і на спадковий будинок №17 по вул. Щастя в с. Малополовецьке, в якому постійно з 1994 року проживала позивачка П»ятнічук [PERSON] колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року рішення Фастівського міськрайонного суду від 05.07.2016 року було скасоване та ухвалене нове рішення, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку №17 по вул. Щастя і с. Малополовецьке Фастівського району Київської області. Цим рішенням суду встановлено, що спадщину після смерті діда позивач з відповідачем прийняли в рівних частках, що не потребує доказуванню в розумінні вимог ч. З ст.61 ЦПК України Крім того мати П»ятнічук [PERSON] та П»ятнічука [PERSON] [PERSON] померла 05 березня 2008 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок №6 (кол. №12) по вул. Квітневій (кол. вул. Комсомольська та кол. вул. Садова) в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, який вона фактично прийняла в спадок після смерті своєї матері [PERSON]. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] являлись позивачка та відповідач, як її діти. На час відкриття спадщини після смерті матері позивачка була неповнолітньою, а тому прийняла цю спадщину в силу приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Проте відповідач одноособово, ввівши нотаріуса в оману щодо відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON], а тим більше неповнолітньої особи, таємно від позивачки, 08.12.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину на весь будинок на своє імя, чим позбавив позивачку спадкового майна. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України, розмір частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статі і 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні також, були оглянуті спадкові справи №465/16 та №472/11 заведені Фастівською районною державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON], яка померла 05 березня 2008 року, та П»ятнічука [PERSON], який помер в березні 1999 року. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved