Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що будинковолодіння № 3 по вул. Шевченка (Леніна) в с. Рунгури Коломийського району належало на праві власності [PERSON]. 11.07.2016 року останній помер, залишивши заповіт, яким заповів все своє майно своїй дочці позивачу [PERSON] Остання після смерті батька відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, однак, 07.02.2017 року нотаруіс винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно і позивачу рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 21.03.2017 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивача відсутності (а.с. 50 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 21.03.2017 року він звернувся до суду із заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутності (а.с. 51). Представник відповідача - Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району в судове засідання не зявився. Селищний голова смт. Печеніжин 21.03.2017 року звернувся до суду з письмовою заявою, в якій вказує, що позовні вимоги відповідач визнає та просить справу розглядати без участі представника цієї ради (а.с. 52 ). В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із заповітом, посвідченим 06.05.2016 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 787, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 39). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії І-НМ № 232773 та серії І-НМ №062577, виданих відповідно 01.02.2008 року та 04.08.2016 року, [PERSON] померла 01.02.2008 року, а [PERSON] - 11.07.2016 року відповідно в с.Рунгури Коломийського району та в м.Коломиї Івано-Франківської області (а.с. 31, 32). Відповідно до свідоцтва про народження позивача і витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про укладення нею шлюбу вона є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] та у зв'язку з одруженням змінила прізвище на «Приймак» (а.с. 9,10). Відповідно до довідки № 751, виданої 11.08.2016 року Печеніжинською селищною радою ОТГ, батькові позивача [PERSON] належав житловий будинок в с. Рунгури, по вул. Шевченка (Леніна), 3, Коломийського району. На день смерті [PERSON] в цьому господарстві ніхто не проживав. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила позивач, яка взяла під охорону майно спадкодавця, обробляла земельну ділянку. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 06.05.2016 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №787, не змінювався і скасовувався (а.с. 15). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 26.01.2017 року за №57869, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, зазначено, що право власності на будинковолодіння № 3 по вул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району не зареєстровано (а.с. 16). 11.08.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 30), однак, отримала відмову у видачі відповідного свідоцтва у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 49). Даними витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44743981, виданого приватним нотаріусом [PERSON] 11.08.2016 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено заповіт [PERSON] за номером у спадковому реєстрі - 58935717 (а.с.44). Судом встановлено, що згідно з даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44743797, виданої приватним нотаріусом [PERSON] 11.08.2016 року, після смерті [PERSON], який помер 11.07.2016 року, інформація про відкриття спадкової справи відсутня (а.с. 42). Згідно з даними технічного паспорта інвентаризаційна вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в с. Рунугури, по вул. Шевченка, 3 становить 128\~979 грн. Спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 46,0 кв.м. житловою площею 17,9 кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера Б, стодоли - літера В, сараю - літера Г, навісу - літера Д, погребу - літера Ж, сараю - літера З, вбиральні - літера К, криниці «№1», воріт «№2». Рік побудови будинку - 1963 (а.с.12-14). Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з даними технічного паспорту на вказане будинковолодіння жиловий будинок побудований в 1963 році, а згідно з чинним на той час законодавством (Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу від 31.01.1966 р.) виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації (а.с. 12-14). На підставі наведеного суд приходить до висновку, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно позивач як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті свого батька не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст.174, 346, 392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved