Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до [PERSON] селищної ради обєднаної територіальної громади про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 13.01.2000 р. помер дід позивачки [PERSON], якому належала земельна ділянка площею 1,84 га.. Після смерті останнього в управління спадковим майном вступила його дочка, мама позивачки [PERSON], яка 11.05.2017 р. померла. Після її смерті відкрилася спадщина спадкоємцем якої є позивачка. Однак нотаріус відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий на імя [PERSON] після його смерті, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради обєднаної територіальної громади позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, про що подав до суду заяву. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть, [PERSON] І-НМ №045815, виданого на [PERSON], слідує, що останній помер 13.01.2000 р., якому на підставі Державно акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ІФ №035302, належали земельні ділянки №86 площею 1, 762 га. та земельна ділянка №471 площею 0,074 га., загальною площею 1, 84 га. З свідоцтва про смерть, [PERSON] І-НМ №249589, виданого на [PERSON], вбачається, що остання померла 12.05.2017 р. З довідки від 18.08.2014 р. №384/02-14, виданої другою Снятинською державною нотаріальною которою слідує, що [PERSON] являється єдиною спадкоємицею майна померлого батька [PERSON], [INFO], який помер 13.01.2000 р. в селищі Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області. З довідки від 24.01.2018 р., виданої першою Снятинською районною державною нотаріальною которою, слідує, що після смерті [PERSON], 11.05.2017 р., яка проживала в [INFO]. З свідоцтва про народження, [PERSON] І-НМ № 266541, виданого на [PERSON], слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] З довідки від 03.01.2018 р. №76, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради слідує, що на час смерті [PERSON], яка померла 11.05.2017 р. були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в селищі Заболотів вул. 24 серпня, 41,а. З довідки від 03.01.2018 р. №78, виданої [PERSON] селищною радою, слідує, що до складу сімї [PERSON] входять [PERSON], [PERSON], [PERSON], З довідки від 03.01.2018 р. №77, виданої [PERSON] селищною радою, слідує, що заповіт від імені [PERSON], яка померла 11.05.2017 р. в [PERSON] селищній раді обєданої територіальної громади не посвідчувався. Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON], померлого 13.01.2000 р., на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 84 га., що розташовані на території [PERSON] селищної ради, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий на імя померлого після його смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку №86 площею 1,762 та земельну ділянку №471 площею 0,074 га, загальною площею 1,84 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] селищної ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлому 13.01.2000р. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ІФ №035302, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №305 виданого 26.02.2001 р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved