Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій сумі у розмірі 930 грн., починаючи з 01.12.2017 року. Ухвалою суду від 19.03.2018 року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, крім того в ухвалі суду було зазначено що відповідачу необхідно у строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву . Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за адресою реєстрації відповідача. Як вбачається з довідки з довідки а департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 12.03.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Рекомендовані листи відповідачем не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням терміну зберігання». Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони результатів не дали. У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У встановлений судом строк у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України, відповідач відзив на позов не надав, крім того від сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу, на підставі документів наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON]. перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-ЖС № 042577 від 15.06.2001 року (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження І-ЖС № 027548 від 15.11.2001 року [PERSON], народився 15.10.2001 року, його батьком записаний [PERSON] (а.с.7). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно довідки ОСББ «Запоріжсталь-25» № 84 від 24.04.2018 року [PERSON] разом с [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. У звязку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матірю, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини з 01.12.2017 року. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернулася до суду з позовом 29.12.2017 року, а тому саме з цього часу необхідно стягувати аліменти на утримання дитини. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо \~ сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial