Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить з урахуванням уточнюючої позовної заяви визнати рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради №195 від 30.06.1998 року про затвердження матеріалів встановлення меж і виготовленню державних актів на право приватної власності [PERSON] та [PERSON] незаконним та скасувати його, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, отримані [PERSON] та [PERSON] в частині успадкування земельних ділянок розміром 0,0411 га. та 0,0411 га., які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] відповідно, мотивуючи тим, що вона є власником частини житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Співвласниками будинку (власниками інших квартир) є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Коли вона звернулася до Овруцької міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки, то виявилося, що приватизувати нічого, оскільки інші співвласники будинку приватизували все земельну ділянку, що належить до будинку і навіть землю загального користування. В даний час вона як співвласник частини вказаного будинку, не в змозі розпоряджатися в повному обсязі належною їй на праві власності частиною будинку. Позивач та її представник в судове засідання не з»явились, представник подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача (міська рада) , щодо задоволення позову заперечує. Відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири №2 (що складає 7/25 частини) в будинку №41 по вул. Сабурова в м.Овручі Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №6109 виданого 23 січня 2009 року відділом приватизації міської ради м.Овруч (а.с.13). Співвласниками будинку за адресою: Житомирська область, м.Овруч, вул.Сабурова, 41, є відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями договіру дарування квартири , що складає частину житлового будинку, та земельних ділянок від 15.06.2006 року (а.с.10). Вказані факти всіма учасниками судового розгляду не заперечувались, тому додатковому доказуванню не підлягають. Рішенням виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.1998 року №21 передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки по 0,03 га кожному, що були раніше надані громадянам у користування в межах міста Овруча у розмірах згідно з додатком №1 (а.с.94-96). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло №2202 виданого 30 січня 1998 року відділом приватизації міської ради м.Овруч , квартира [ADDRESS] площею 38,9 кв.м., дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.82). Рішенням виконкому Овруцької міської ради Житомирської області від 30.06.1998 року №195 затверджено матеріали по встановленню меж і виготовленню державних актів на право приватної власності гр.[PERSON] та гр.[PERSON] і закріплено за кожним по 0,0411 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Сабурова, 41 у спільне користування. Внесено зміни в п.1,2 додатку до рішення виконкому від 22.01.1998 року №22 і викладено в такій редакції: передати гр.[PERSON] та [PERSON] безкоштовно земельні ділянки у спільне користування по 0,0411 га кожному для для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд . Головному спеціалісту районного відділу земельних ресурсів [PERSON] внести зміни в земельно-облікову документацію. Дозволити Житомирському філіалу Інституту землеустрою виготовити державні акти вищезазначеним громадянам (а.с.106). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №1935000012 від 30.06.1998 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Овруцької міської ради від 22.01.1998 року за №21 є власником земельної ділянки площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку (а.с.14-15) Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №1935000011 від 30.06.1998 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Овруцької міської ради від 22.01.1998 року за №21 є власником земельної ділянки площею 0,0411 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку (а.с.83) [PERSON] помер 05.11.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №143930 (а.с.77). При житті [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном і належну йому на праві приватної власності 1 / 2 частину квартири [ADDRESS], а також земельну ділянку, що належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №1935000011 заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого 02.07.1998 року державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі за №2-964 (а.с.78-79). 03.09.2001 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1 /2 частину квартири №4, що становить 11/100 частин житлового будинку №41 по вул.Сабурова в м.Овруч Житомирської області (а.с.6). [PERSON] померла 05.09.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №016954 (а.с.57). При житті [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном і належну їй на праві приватної власності 1/ 2 частину квартири [ADDRESS], а також земельну ділянку, що належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №1935000012 заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого 02.07.1998 року державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі за №2-965 (а.с.58). 04.04.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1 /2 частину квартири №4, що становить 11/100 частин житлового будинку №41 по вул.Сабурова в м.Овруч Житомирської області (а.с.66) 25.05.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0411 га для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в місті Овруч Житомирської області (а.с.68). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №895110 від 14 червня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0756 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №89511 від 14 червня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0066 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9). Відповідно до копії договору дарування квартири, що складає частину житлового будинку, та земельних ділянок від 15.06.2006 року [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] та [PERSON] квартиру №4, що складає 11/50 частин одноповерхового житлового будинку, земельну ділянку площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0066 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в місті Овручі Житомирської області по вулиці Сабурова,41, посвідченого 15.06.2006 року приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу (а.с.10). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №89512 від 19 червня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0756 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.11). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №89513 від 19 червня 2006 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0156 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12). Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ( стаття 21 Цивільного кодексу України). Отже, обов'язковою умовою визнання акта недійсним у даному випадку є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. На виконання рішення від 30 червня 1998 року №195 виконавчого комітету Овруцької міської ради, [PERSON] та [PERSON] було отримано державні акти на право власності на земельні ділянки. (а.с.14-15,83,106). Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно до положень статті 120 Земельного кодексу України (у редакції на час придбання позивачем частини будинку) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Проте, у справі відсутні докази того, що при прийнятті рішення №195 від 30 червня 1998 року Овруцькою міською радою були допущені порушення, які б слугували підставою для скасування спірного акту. У силу вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). У даному випадку, суду не надано належних та допустимих доказів того, що рішенням виконкому Овруцької міської ради №195 від 30 червня 1998 року про затвердження матеріалів встановлення меж і виготовлення державних актів на право приватної власності [PERSON] та [PERSON] були порушені права позивача, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed