Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи його тим, що діти проживають з нею і знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, а тому просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини.. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнав частково, не погоджуючись з розміром аліментів, які просить стягнути позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, за рішенням суду аліменти на дітей присуджуються в частці від доходу батька (матері) або в твердій грошовій сумі із врахуванням обставин справи. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положеннями ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також в судовому засіданні встановлено - діти проживають з матір'ю, відповідач разом з сім'єю не проживає. Беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, з метою попередження виникнення заборгованості, та враховуючи інтереси дітей на утримання яких присуджуються аліменти, їх розмір повинен становити 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обов'язок по їх сплаті, відповідно до положень ст.ст. 81, 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача . На підставі наведеного,

Outcome: approved