Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS], у якій вона проживає. У даному жилому приміщенні зареєстрований і проживає відповідач [PERSON], який є сином позивачки. Сумісне проживання позивача і відповідача стало неможливим, оскільки відповідач зловживає наркотичними засобами, і як наслідки влаштовує сварки, принижує та ображає позивачку, псує речі, постійно погрожує фізичною розправою, веде аморальний спосіб життя, не несе жодних витрат за комунальні послуги. Вказані обставини роблять неможливим сумісне проживання позивача і відповідача, перешкоджають позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном. Позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення та просить зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачка підтвердила обставини викладені в позові просила суд позов задовольнити, оскільки сумісне проживання з відповідачем не можливе, а всі можливі заходи впливу на нього виявилися безрезультатними. Відповідач у судовому засідання проти вимог позивачки не заперечував, суду пояснив, що має намір знятися з реєстрації за адресою проживання матері, однак причин з яких не зробив цього раніше назвати не зміг. Не заперечує проти його виселення з квартири. Пояснив, що дійсно є наркозалежним, неодноразово був засуджений. Мати не сприймає спосіб його життя, а тому у них постійно виникають сварки, підтвердив, що не здійснює сплату комунальних послуг за адресою реєстрації. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом установлено, що позивачці на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2006 року належить квартира [ADDRESS], у якій вона проживає. У даному жилому приміщенні зареєстрований та проживає відповідач, який є сином [PERSON] [PERSON], що вбачається з відповіді Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 11.08.2017 року, надану на запит суду. Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 157 ЖК України власник жилого будинку (квартири) має право вимагати у судовому порядку виселення членів сімї, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. На підставі ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що у сторін в справі склалися неприязні відносини, виникають постійні сварки, сімейні скандали, бійки. Відповідач [PERSON] страждає на наркоманію, що підтверджується довідкою №113 від 19.11.2014 року; довідкою №146 від 04.12.2014 року; довідкою №147 від 04.12.2014 року про стаціонарне лікування в нарковідділенні КУ «ОКНД». З відповіді наданій позивачці з Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за №3470/40/01/08-2017 від 21.08.2017 року вбачається що протягом 2014-2017 років до лінії «102» 18 разів надходили повідомлення, що стосувалися влаштуванням [PERSON] сімейних сварок за адресою м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 3-71, нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] та інших хуліганських дій. Пять разів у відношенні [PERSON] складалися протоколу за ст. 173-2 КпАП, а саме вчинення насильства в сімї у відношенні своєї матері [PERSON] Відповідно до копії Довідки про звільнення [PERSON] з 03.01.2013 року по 23.06.2014 року відбував покарання в Софіївській ВК №55 за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2013 року, за яким його засуджено за ст. 309 ч.2 КК України. Згідно відповіді Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за № 3219/40/02/08-2017 від 31.07.2017 року наданої на запит адвоката [PERSON] відносно [PERSON] - 18.10.2014 року внесено відомості до ЄРДР №12014080050004026 за ст. 125 ч.1 КК України, щодо спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень; 05.12.2014 року внесено відомості до ЄРДР №12014080050004712 за ст. 190 ч.1 КК України, щодо заволодіння грошовими коштами [PERSON] шахрайським шляхом. Згідно копії вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2017 року [PERSON] засуджений за ч.12 ст.15- ч.1 ст.185 Кк України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. У відповідності до пункту 17 Постанови ПВС України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Відповідно до висновків за результатами розгляду повідомлень у відношенні [PERSON] стосовно влаштування сімейних сварок від 06.05.2016 року, 16.08.2017 року, 22.08.2017 року проведено бесіди про недопущення конфліктних ситуацій, які не дали своїх результатів. Докази надані позивачкою, беззаперечно доводять неможливість спільного її проживання з [PERSON] Намагання позивачки щодо лікування відповідача від наркоманії, виклики співробітників поліції, неодноразові складання протоколів про адміністративні правопорушення з приводу вчинення насилля в сімї, не дають своїх позитивних результатів. Відповідач не бажає виправлятися, налагоджувати стосунки з матірю, вести прийнятний спосіб життя. Витрат на оплату комунальних платежів він не несе, крім того, не заперечує проти свого виселення з квартири. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved