Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 8327 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 27.10.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач, та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 001-07046-271012 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки згідно з вимогами якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав кредит у сумі п»ять тисяч грн., виконавши свої договірні зобов»язання. Однак [PERSON], отримавши кредит, порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.10.2012року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-07046-271012 та відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. На підставі кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі п»ять тисяч грн.. та зобов»ячався повернути його та виплатити відсотки за користуванням кредитом, але взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує та має прострочену заборгованість у розмірі 8327 -2- грн., яка складається з: тіла кредиту-3347 грн.; простроченого тіла кредиту- 1650; заборгованості за комісіями - 3330 грн. Згідно п.2.3 ч. 3 договору, банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі п»ять тисяч грн. На підставі п. 2.4 ч. 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного п. 2.4 ч.2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погодженої сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Згідно до п. 2.5 ч.3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору на відкриття рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки 27.10.2012 року ПАТ «Дельта Банк», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання -3- щодо сплати кредиту, комісії, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved