Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому після неодноразових уточнень посилається на те, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.11.2011 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Від шлюбу з відповідачем мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач постійно ухиляється від виконання свого батьківського обовязку, покладеного на нього згідно ст. 180 СК України. Тому вона вимушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Бородянського районного суду Київської області з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.05.2003 року до 02.03.2010 року, а з 03.03.2010 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку і до досягнення [PERSON] повноліття. В подальшому рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2011 року у справі № 2-2359/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановленого законодавством мінімуму щомісячно та на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2011 року і до закінчення ним навчання 30 червня 2013 року. У відділі державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області перебувало два виконавчих провадження з примусового виконання виконавчих листів від 27.05.2004 року, виданого Бородянським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей ( ВП № 14363497) та від 12.08.2015 року, виданий Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей (ВП № 49320002). Згідно ухвали Бородянського районного суду Київської області від 09.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.02.17, виконавчий лист № 2-431/2003 року, виданий Бородянським районним судом Київської області визнано таким, що не підлягає виконанню з 13.11.2015 року. Вказує, що її постійні, титанічні зусилля примусити відповідача до сплати аліментів і заборгованості по ним позитивних результатів не дали. Згідно довідки розрахунку виданої відділом ДВС Ірпінського МУЮ Київської області заборгованість по аліментам по ВП № 49320002 станом на 03.02.2017 року становить 4\~648,39 гривень. Згідно довідки розрахунку виданої відділом ДВС Ірпінського МУЮ Київської області заборгованість по аліментам по ВП № 14363497 станом на 13.11.2015 року становить 62\~364,39 гривень. Загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 67\~012,78 гривень. Враховуючи суму заборгованості згідно розрахунку, який додається, неустойка (пеня), виходячи тільки із суми 62\~364,39 гривень станом на 14.03.2017 року 864\~911,40 гривень. В звязку із викладеними обставинами позивачка просила прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON], 02.03.1992 р. н. та [PERSON], 09.09.2001 р. н. в розмірі 67\~012,78 гривень; прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 864\~911,40 гривень; всі судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, надали суду письмові заперечення та просили позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.11.2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Бородянського районного суду Київської області з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.05.2003 року до 02.03.2010 року, а з 03.03.2010 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку і до досягнення [PERSON] повноліття. В подальшому рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2011 року у справі № 2-2359/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановленого законодавством мінімуму щомісячно та на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2011 року і до закінчення ним навчання 30 червня 2013 року. У відділі державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області перебувало два виконавчих провадження з примусового виконання виконавчих листів від 27.05.2004 року, виданого Бородянським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей ( ВП № 14363497) та від 12.08.2015 року, виданий Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей (ВП № 49320002). Згідно ухвали Бородянського районного суду Київської області від 09.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.02.17, виконавчий лист № 2-431/2003 року, виданий Бородянським районним судом Київської області визнано таким, що не підлягає виконанню з 13.11.2015 року. Згідно довідки розрахунку виданої відділом ДВС Ірпінського МУЮ Київської області заборгованість по аліментам по ВП № 49320002 станом на 03.02.2017 року становить 4\~648,39 гривень. Згідно довідки розрахунку виданої відділом ДВС Ірпінського МУЮ Київської області заборгованість по аліментам по ВП № 14363497 станом на 13.11.2015 року становить 62\~364,39 гривень. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, матеріалами справи. У відповідності до ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. У відповідності до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. У відповідності до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, оскільки відповідачем було частково сплачено заборгованість згідно наданих ним в судовому засіданні квитанцій та на даний час заборгованість становить в розмірі 40\~747,00 гривень, тому дана заборгованість у цьому розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та виходячи із вимог ст. 196 СК України, суд прийшов до висновку, що із відповідача на користь позивача також слід стягнути неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 12\~824,90 гривень. При цьому суд вважає необґрунтованим розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розрахований позивачем в сумі 864\~911,40 гривень та вважає, що такий розмір неустойки (пені) не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 20, 151, 180, 194-196 СК України,

Outcome: partial