Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 лютого 1995 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку № 108 по вул. Каховській в смт. Малокатеринівка та закріплена земельна ділянка, розміром 800 м2. Бажаючи оформити свої спадкові права позивач звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак їй відмовлено в звязку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. [PERSON] вважає, що вона прийняла спадщину належним чином, тому як фактично вступила в право володіння та користування вказаним житловим будинком та не подала заяви про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи те, що вона є єдиною спадкоємицею за законом як дочка померлої, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований в Запорізькій області, Запорізькому районі, смт Малокатеринівка, вул. Каховська, 108., та належав [PERSON] на підставі договору «Про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності», з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 22 червня 1961 року. В судове засідання позивачка не зявилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, заперечень суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №381422, виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 10. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ЖС № 462042, виданого 20.04.1981 року, дошлюбне прізвище [PERSON] є прізвище «Кононенко». Факт родинних відносин позивачки із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КГ №454379, виданим 25.12.1980 року, актовий запис № 49. Як вбачається із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, позивачка [PERSON] мала дошлюбне прізвище «Кононенко». Факт належності земельної ділянки № 90 по вул. Нагорній в смт. Малокатеринівка підтверджуються договором «Про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до пяти включно» від 22 червня 1961 року, виданого виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради депутатів трудящих. Відповідно до вказаного договору [PERSON] зобовязалася побудувати двокімнатний одно поверхневий камяний будинок, житловою площею 28,50 кв.м.. Відповідно до виписки з рішення засідання виконавчого комітету Малокатеринівської селищної Ради депутатів трудящихся від 11.05.1961 року, [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по вул. Нагорній 90. Відповідно до реєстраційного напису Запорізького міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 607 від 24.07.1972 р., житловий будинок за адресою: смт. Малокатеринівка, вул. Каховська 108 (вул. Нагорна 90) належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до відповіді на запит суду, наданої державним нотаріусом [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 26.02.1995р., ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Відповідно до листа про надання інформації державним нотаріусом [PERSON] №315/01-16 від 16.03.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у звязку із пропуском строку на прийняття спадщини. Враховуючи те, що правовідносини по спадкуванню відкрились в 1995 році, то при розгляді справи слід керуватись нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно з п. 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Факт того, що померла [PERSON] є рідною матірю позивачки та те, що відразу після її смерті позивачка вступила у володіння та користування спадковим майном підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та ніким не оспорюються. Як вбачається з відомостей, які містяться в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в [INFO], позивачка [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 1979 по 1982 роки. Разом з тим, до матеріалів справи надано довідку, видану виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області №1012 від 02.06.2017 р., відповідно до якої позивачка [PERSON] з 1995 року по теперішній час проживає без реєстрації в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області по вул. Каховська, буд. 108. Згідно з положеннями ст.. 549 УК України в ред. 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач фактично вступила в управління спадковим майном. Відповідно до п.3.1. рішення спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Згідно з положеннями Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., положення якої були чинними на момент складання технічної документації, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), одним з яких є договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності. Отже, суд приходить до висновку, що померла [PERSON] правомірно набула право власності на встановлений житловий будинок. Враховуючи те, що спадщина відкрилася у 1995 році до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР в ред.. 1963 року, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 р. N 13 передбачений ст. 549 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved