Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 2000грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує наступним. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2006р., від якого у них є двоє спільних дітей: вини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Однак, відповідач проживає окремо, не допомагає дітям матеріально, не приймає участі у вихованні, діти перебуваю повністю на її утриманні та самотужки не може належним чином забезпечити дітей. В судове засідання позивач не прибула та подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув. Причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких підстав, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів слід визначити в розмірі 2000грн. щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного забезпечення першочергових потреб спільних неповнолітніх дітей сторін.

Outcome: partial