Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2013 року у цивільній справі №127/25447/13-ц у прийнятті заяви КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, суми втрат від інфляційних процесів та 3% річних від суми основного боргу відмовлено на підставі ст.ст.100, 209, 210 ЦПК України та роз'яснено позивачу, що дані вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Помешкання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], де проживають відповідачі, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем. Однак, позивач терпить збитки у зв'язку з відмовою відповідачів розраховуватись за надані послуги, в результаті чого у останніх виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9 910,75 грн., що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Московець З.П. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Помешкання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та сплачувати дані послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово-комунального господарства м. Вінниці від 31.07.2013 року відповідач [PERSON] значиться як власник/наймач квартири [ADDRESS], відповідачка [PERSON] - дружина власника/наймача, відповідач [PERSON] - син власника/наймача (а.с.4). Однак, вищезазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 14.08.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 16.10.1987 року (а.с.12); відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.10.1992 року (а.с.13); відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.10.2001 року (а.с.14). Окрім того, згідно листа Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради №Д-20-18439/01-20 від 25.04.2014 року, встановлено, що станом на 01.04.2014 року реєстрація осіб до квартири [ADDRESS] відсутня, заборгованість за комунальні послуги становить 5 104,72 грн. Комісією неодноразово було встановлено факт відсутності мешканців в квартирі [ADDRESS], що підтверджено мешканцями вказаного будинку. За інформацією КП «ВМБТІ» згідно матеріалів інвентаризаційної справи №1423 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за територіальною громадою м. Вінниці в особі Вінницької міської ради, а тому у відповідності до ст.15 ЖК УРСР для забезпечення схоронності квартири за адресою: [ADDRESS], та недопущення її самовільного заселення, департаментом житлового господарства Вінницької міської ради 20.03.2014 року було здійснено опломбування вищезазначеної квартири (а.с.39). Таким чином, з огляду на вищевикладене відповідачі не є ні власниками, ні користувачами вищезазначеної квартири, а відтак останні фактично не отримують послуги з централізованого теплопостачання. До того ж, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність суб'єктивного права у позивача, документів, з яких би вбачалось порушення такого права, доказів, що підтверджують виникнення права вимоги та наявність спору, а саме: договори про надання послуг, акти виконаних робіт, інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання послуг з централізованого теплопостачання відповідачами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed