Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за межі України до м. Анкара Туреччина, в період з 1 січня 2018 року до 1 лютого 2018 року без дозволу (згоди) та супроводу батька дітей [PERSON]. Також просить дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за межі України. Представник позивачки в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, пояснив що відповідач ігнорує прохання позивачки щодо надання у передбаченому законодавством України порядку дозволу на виїзд спільних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. На теперішній час [PERSON] має намір виїхати з дітьми за межі України до Туреччини в період зимових канікул, а саме з 1 січня 2018 року до 1 лютого 2018 року, перебувати планує в місті Анкара, Туреччина у своїх знайомих. Повернення дітей на територію України гарантує. Однак її колишній чоловік - [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дітей та не сприяє їх всебічному гармонійному розвитку, порушує право дітей на повний гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Представник відповідача - адвокат Сполохов Є.О. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог [PERSON] при цьому пояснив, що існує загроза того, що позивачка вийде заміж за громадянина Туреччини та забере дітей на постійне місце проживання, а тому права відповідача як батька дитини будуть порушені. Також зазначив, що позивачка вказує період для виїзду з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року, ніби то в період зимових канікул. Однак зимові канікули встановлені з 23 грудня 2017 року по 07 січня 2018 року, а відривання доньки від навчання може негативно вплинути на навчальний процес та засвоєння шкільної програми. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу слухати у його відсутність, підстав заперечувати проти задоволення позовних вимог не має та просить суд прийняти рішення на підставі наявних у справи документів, враховуючи інтереси малолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. 02 липня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]./а.с.7-8/ Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 07 березня 2016 року шлюб між сторонами розірваний./а.с.11-12/ Після розірвання шлюбу діти постійно мешкають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія рішення № 157/3 від 31.08.2017 року виконавчого комітету Мелітопольської міської ради «Про визначення способу участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними» /а.с. 9/. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх права та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до положень ч. 2ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або за рішенням суду при відсутності згоди одного з батьків. Оцінюючи заперечення представника відповідача проти позову стосовно існування загрози того, що діти не повернуться в Україну, суд насамперед виходить з положень ст. 57-61 ЦПК України, та вважає що стороною відповідача не надано належних доказів існування такої загрози. Посилання про наміри позивачки укласти шлюб з громадянином Туреччини не може бути прийнято судом до уваги, адже суд розглядаючи справу виходить з фактичних, існуючих на момент розгляду, обставин справи. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на виїзд з України до Туреччини (м. Анкара) малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] без дозволу (згоди) та супроводу батька у період з 01 січня 2018 року до 01 лютого 2018 року - підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам малолітніх та забезпечує їх право на відпочинок та оздоровлення. Оскільки вимоги позивачки щодо надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду дітей за межі України без згоди відповідача - є похідними від вимог щодо надання [PERSON] дозволу на виїзд дітей, то суд вважає за доцільне їх також задовольнити. Вимога про негайне виконання рішення задоволенню не підлягає, як не передбачена ст.367 ЦПУ України.

Outcome: approved