Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач - ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 28 534,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2785,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14779,37 грн., заборгованості за пенею та комісією - 9135,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1334,97 грн. Крім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати по оплаті судового збору - 1378,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 25.04.2008 року, відповідач отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Натомість відповідач свої зобов»язання належним чином не виконав у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, внаслідок чого станом на 30.12.2015 року у нього утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позов до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Зі змісту позовної заяви убачається, що в разі неявки в судове засідання представника позивача, розгляд справи він просить проводити у його відсутність. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили позов залишити без задоволення у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності для подання до суду заяви щодо стягнення заборгованості за договором кредиту. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року у цивільній справі №755/13042/14-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 976,49 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., а всього на загальну суму 22 220,09 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року залишено без змін. 21 січня 2015 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про скасування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у цивільній справі №755/13042/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. 28 січня 2016 року Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» подано до Голосіївського районного суду м. Києва позов до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 1-2). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 34-35). У судовому засіданні встановлено, що 25.04.2008 року відповідач підписав заяву чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. . (а.с. 7). Вказана обставина також визнається відповідачем. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін. Умови договору відповідачем належним чином не виконувалися, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.12.2015 року склала 28 534,34 грн. Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначив про те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.04.2008 року убачається, що перше прострочення платежу відбулось у травні місяці 2008 року, тобто з цього часу позивач повинен був дізнатись про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору. Разом з цим, до суду з позовом ПАТ АТ «Акцент Банк» звернувся в перше у лютому 2014 року, отже, з пропуском строків позовної давності. Матеріали справи не містять клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, а також посилань на поважність причин, з яких даний строк було пропущено. При цьому відповідач заявив суду клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Аналогічні за змістом правові позиції викладено у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України. Відповідно до пунктів 3.1.1., 3.1.2, 3.1.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Враховуючи викладене, суд приймає до уваги клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності та посилання відповідача про відсутність поважних причин для пропуску банком строку для звернення з даним позовом до суду та приходить до висновку, що у позові Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, не відшкодовується. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed