Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: Тімура, [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи його тим, що діти проживають з нею і знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, а тому просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. Позивач в судове засідання не з»явилася, подавши письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, за рішенням суду аліменти на дітей присуджуються в частці від доходу батька (матері) або в твердій грошовій сумі із врахуванням обставин справи. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положеннями ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: Тімура, [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також в судовому засіданні встановлено - діти проживають з матірю, відповідач разом з сімєю не проживає. Беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, з метою попередження виникнення заборгованості, та враховуючи інтереси дітей на утримання яких присуджуються аліменти, їх розмір повинен становити 1500 гривень щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обовязок по їх сплаті, відповідно до положень ст.ст. 81, 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача . На підставі наведеного,

Outcome: approved