Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R53700357650В від 22 листопада 2012 року у розмірі 101 685 грн. 28 коп. та судових витрат, понесених у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1 016 грн. 85 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 листопада 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700357650В, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 100 000 грн. з строком користування до 22 листопада 2016 року та сплатою 33 % річних за користування такими. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14 травня 2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 101 685 грн. 28 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700357650В, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 100 000 грн. з строком користування до 22 листопада 2016 року та сплатою 33 % річних за користування такими /а.с. 22-28/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема неустойкою, видом якої є пеня у відповідності до ст.549 ЦК України. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивачем умови кредитного договору виконано в повному обсязі, відповідачем отримано кредит у розмірі 100 000 грн. /а.с. 31/. В свою чергу, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг /а.с.29-30/. Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність погашення такої, відповідач повідомлявся належним чином, шляхом направлення листа-вимоги за № 1489/1-2.24 від 16 лютого 2015 року /а.с.15/. Як вбачається з розрахунків заборгованості, наданих позивачем /а.с.11, 12, 13, 14/, станом на 14 травня 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 101 685 грн. 28 коп., з яких: 69 675 грн. 60 коп. - сума основного боргу - неповернута сума кредиту; 14 112 грн. 75 коп. - заборгованість по відсотках; 17 031 грн. 71 коп. - пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків; 145 грн. 70 коп. - три проценти річних, нараховані за порушення строку повернення кредиту; 144 грн. 16 коп. - три проценти річних, нараховані за прострочену заборгованість по відсотках; 293 грн. 86 коп. - інфляційні втрати, нараховані за порушення строку повернення кредиту; 281 грн. 50 коп. - інфляційні втрати, нараховані за прострочену заборгованість по відсотках. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 101 685 грн. 28 коп. Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1 016 грн. 85 коп. На підставі статей 526, 527, 530, 599, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved