Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року, однак в теперішній час вона та відповідач проживають окремо одне від одного, при цьому від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] , який мешкає з позивачкою по справі , однак на утримання останнього відповідач матеріальної допомоги не надає. В даний час позивачка не працює , здійснюючи догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Натомість відповідач працює в АТП »Кортеж», має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, яку повністю витрачає на свої потреби. Посилаючись на ст. ст. 76, 180 - 183 , 191 СК України позивач просив стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача по справі аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною сторін трьох років . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позовні вимоги повністю визнав, в частині стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги не визнав повністю. Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON], що була залучена до участі в справі на підставі ухвали суду від 20.11.2014 року (ас. 35, 36), в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином (ас.49), при цьому проти заявлених позовних вимог не заперечувала, зазначивши про це в наданій суду телефонограмі від 26.11.2014 року (ас.44). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившоїся третьої особи по справі [PERSON], проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - згідно копії свідоцтва про шлюб серія 1 К И № 232303 від 17.11.2012 року (ас.5 ) , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року, при цьому згідно копії свідоцтва про народження серія 1-КИ , № 442088 від 05.07.2013 року (ас. 6), сторони по справі від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] . Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу його матері (батька) або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд приймає до уваги, що останній позовні вимоги в цій частині повністю визнав та не заперечував сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, при цьому працює і в змозі утримувати дитину ( ас.29), хоча має на утриманні також іншу неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (ас.30), на утримання якого за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі ? частини його заробітку (ас. 27, 28). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають до повного задоволення. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то суд виходить з наступного: - так, відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В судовому засіданні відповідач пояснив, що не бажає та не буде сплачувати на утримання дружини аліменти, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин залишив у власності останньої автомобіль, при цьому на підтвердження даного жодних належних доказів не надав, при цьому позивачка вказані обставини заперечувала. Разом з тим, суд дані доводи відповідача до уваги не приймає, оскільки вищевказані не звільняють останнього від обов»язку щодо утримання дружини незалежно від матеріального становища такої. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд приймає до уваги наявність у відповідача аліментних зобов»язань щодо утримання дітей, однак вважає, що це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Відтак, позовні вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у дохід держави у розмірі 243, 60 грв..

Outcome: partial