Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка наполягала на позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно його доньки, [PERSON]; на призначенні її, [PERSON] опікуном над її онукою [PERSON], а також зобов'язанні органів ДРАЦС внести до актового запису про народження [PERSON] відповідні відмітки. Відповідач позов не визнав повністю. Стверджував, що через різницю в характерах та поглядах на життя з колишнею дружиною, [PERSON] був змушений залишити сім'ю і на прохання останньої, їх донька, [PERSON], залишилась мешкати біля матері. Після смерті колишньої дружини, її матір, позивачка по справі, також запевнила його, що дитині краще мешкати біля бабусі і діда з боку матері дитини, що у них є всі умови для забезпечення онуки всім необхідним, до того ж вона звикла до діда та баби; на що він погодився. Але, у подальшому під різними причинами позивачка стала перешкоджати йому у зустрічах з дитиною. Оскільки ще за життя мати дитини склала сім'ю з іншим чоловіком, то в інтересах та за проханням останньої, він надав дозвіл на удочеріння їх дитини другим чоловіком в нотаріальному порядку, маючи на увазі, що йдеться тільки про зміну прізвища дитини. При цьому [PERSON] запевнила його, що а ні вона, а ні її батьки не будуть перешкоджати йому у зустрічах з дитиною, а крім того, [PERSON] повідомила його про те, що написала заяву до Котовського ВДВС Котовського МРУЮ Одеської області про відмову від сплати ним аліментів на доньку, чому він і не сплачував аліментів. Прокурор Дубровський В.В. в судовому засіданні вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав залишив на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області Туркевич О.М., в судовому засіданні вважала, що позбавлення відповідача батьківських прав повністю відповідає інтересам неповнолітньої, надала суду відповідний висновок. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби в м. Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву, де прохав розглядати справи без його участі. Свідок [PERSON] вказувала, що її рідний син [PERSON], декілька років до смерті [PERSON] (матері дівчини) мешкав у зареєстрованому шлюбі з нею. Від першого шлюбу з [PERSON] у неї є донька [PERSON]; за весь час мешкання її сина [PERSON] зі [PERSON] (матір'ю дівчинки) у зареєстрованому шлюбі вона жодного разу не бачила відповідача, який зовсім не приходив до [PERSON], нічого їй не приносив, не цікавився нею, ніяк не виявляв себе як батько дитини. Свідок [PERSON] пояснив, що він дійсно біля чотирьох років до самої смерті [PERSON] (потім «[PERSON]») перебував з нею спочатку у цивільно-шлюбних відносинах, а потім у зареєстрованому шлюбі до самої її смерті (шлюб зареєстровано 23 жовтня 2010 року, а всього разом мешкали з 2009 року). Весь цей час донька його дружини від першого шлюбу, [PERSON] мешкала разом з ним однією сім'єю. Між дитиною та ним склалися близькі стосунки як між батьком та донькою. Відповідач жодного разу не спілкувався у цей час з дівчинкою, не допомагав їй матеріально, ніяких батьківських почуттів не виявляв щодо неповнолітньої. Саме свідок висловив бажання удочерити [PERSON], дуже бажаючи щоб у його сім'ї всі носили одне прізвище, на що відповідач дав свою згоду в нотаріальному порядку, добровільно. Але, через смерть матері дівчинки і його дружини офіційне оформлення удочеріння [PERSON] не відбулося. У весь цей час, тобто, з 2009 року до смерті [PERSON] їм дуже допомагала позивачка та його матір. Свідок [PERSON] зазначила, що вона була дуже близькою подругою [PERSON] (пізніше «[PERSON]») часто спілкувалася з нею і знає її з 2000-2001 років, коли вона та відповідач тільки зібрались одружитись. Але, після одруження відповідач виявив себе негідним чоловіком: зловживав спиртними напоями внаслідок чого [PERSON] втратила можливість годувати новонароджену доньку материнським молоком; щоб не турбувати своїх батьків, [PERSON] іноді залишала доньку на ніч у неї, відповідач у такі рази приходив до неї (свідка) у нетверезому стані, але доньку не забирав і не висловлював такого бажання. Зі слів [PERSON], надавши згоду на удочеріння [PERSON], другим чоловіком матері [PERSON], він фактично продав свою власну дитину за 2000 грн. Свідок [PERSON] вказувала, що вона була першою вчителькою [PERSON] і достеменно знає, що її вихованням займалася тільки [PERSON] ([PERSON]) та її чоловік [PERSON], які постійно приходили до школи на батьківські збори. Біологічного батька [PERSON] вона жодного разу не бачила і дізналася про його існування тільки на похованні [PERSON], коли їй вказали на дійсного батька дитини. Ніякої участі у вихованні дитини з питань, які стосуються навчання [PERSON], він не приймав. Свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони, як бабуся та дідусь дитини з боку відповідача, ніколи не ухилялися від свого права бачитися з онукою. Але, після смерті колишньої дружини її сина, [PERSON], її другий чоловік, [PERSON] заборонив їм зустрічатися з онукою. Враховуючи інтереси дитини вони і не наполягали на зустрічі з дитиною. Цим і слід пояснювати на їх думку нотаріальну згоду їх сина, відповідача по справі, на удочеріння дитини іншою людиною. Визнавали , що весь визначений час відповідач мешкав окремо від них. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Достеменно встановлено, що 08 вересня 2001 року по 18 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Від їх стосунків у них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася мешкати біля матері. Остання згодом склала сім'ю з [PERSON] і 23 жовтня 2010 року зареєструвала з ним шлюб, прийнявши його прізвище «[PERSON]». Оскільки дівчинка продовжувала мешкати біля матері між дитиною та [PERSON] склалися добрі стосунки, остільки останній виявив бажання удочерити дитину. З цього приводу відповідач по справі в нотаріальному порядку 11 травня 2011 року дав згоду на це. Але, здійснити удочеріння не вдалося через раптову смерть матері дитини, [PERSON], яка сталося [INFO] року. З того часу і досі неповнолітня мешкає біля своєї бабусі з боку матері, [PERSON] Саме вона належним чином і самостійно фактично виконує обов'язки опікуна. Відповідач же за цей час взагалі ніяких стосунків з дитиною не підтримував і не підтримує, не цікавиться її долею, матеріально не допомагає, більше того, у нього склалася заборгованість по аліментах; навіть до школи, де навчається дівчинка, він жодного разу не навідувався; будь-яких перешкод у здійсненні свого права батька йому ніхто не чинив, чому він до органів опіки та піклування або у будь-який інший державний орган не звертався. (Таке звернення відбулося одиного разу, вже коли справа розглядалась в суді). Він і досі не здійснив жодних дій по оформленню пенсії дівчині у зв'язку із втратою годувальника. Таким чином слід зробити висновок про те, що відповідач без будь-яких об'єктивних підстав самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків щодо [PERSON], нічого як батько дати їй не взмозі, а тому втратив моральне та юридичне право бути батьком своєї дитини; а позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини. На користь цього свідчить і висновок органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області № 1820 від 27 липня 2014 року. Разом з тим, позивачка за своїми морально-діловими якостями заслуговує бути опікуном неповнолітньої, обов'язки якого вона фактично виконує з моменту смерті матері дитини і своєї доньки, [PERSON], тобто з з червня 2012 року і по цей час. При цьому суд враховує, що відповідач за наявності певних обставин, через визначений строк, за бажанням може бути поновлений у своїх батьківських правах стосовно [PERSON]. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved