overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 14 лютого 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2014 року (а.с. 4). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2014 року (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 15 грудня 2009 року року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 2164, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 грудня 2009 року (а.с. 17). Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2010 року (а.с. 8). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 15 червня 2002 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 110, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2021 року (а.с. 6). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2013 року (а.с. 7). Інший син сторін - [PERSON] , 2002 року народження є повнолітнім (а.с. 8). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 17 грудня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 396, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 грудня 2017 року (а.с. 4). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 2014 року (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 18 листопада 1997 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис за № 271, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 листопада 1997 року (а.с. 4). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 18 лютого 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 137, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 лютого 2012 року (а.с. 18). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 травня 2012 року (а.с. 8). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 19 грудня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 540, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 грудня 2015 року (а.с. 4). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 19 грудня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 421, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 грудня 2017 року (а.с. 3). Сторони є батьками дітей - [PERSON] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] і серії [NUMBER] від 13 березня 2018 року (а.с. 6, 7). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 19 червня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 192, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 жовтня 2016 року (а.с. 5). Сторони є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13 травня 2011 року, серії [NUMBER] від 22 травня 2013 року і серії [NUMBER] від 12 серпня 2015 року (а.с. 9, 10, 11). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 24 лютого 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 54, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 лютого 2006 року (а.с. 3). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 травня 2006 року (а.с. 4). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved