Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, недійсним та визнанням права власності на земельну ділянку, зазначивши в позовній заяві, що вона, у 2005р. замовила технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Виконавець робіт: Приватний підприємець [PERSON] Згідно рішення Запорізької міської ради №6/192 від 20.06.2006р. «Про передачу громадянам земельних ділянок у Ленінському районі м.Запоріжжя (кадастровий квартал №2310100000:04:031), затверджено технічну документацію, затверджені розміри земельних ділянок та передано земельні ділянки у власність. П.5.1. вищезазначеного рішення зобов'язано громадян замовити державні акти на право власності та подати їх на державну реєстрацію та інше. Згідно додатку 2 до вищезазначеного рішення, [PERSON], передано у власність земельну ділянку площею 0,0763га, що є 81/150 частки від загальної площі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 17.10.2007р. позивачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 717906, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,0412га у межах згідно з планом, що становить 81/150 з 0,0763га та згідно плану меж земельної ділянки державного акту площа земельної ділянки становить Р=0,0763га. У вересні 2013р. у неї з'явилась необхідність отримати витяг з поземельної книги та з'ясувалось, що у державному акту припущена помилка, яку виправити не є можливим у зв'язку з тим, що згідно діючого законодавства, відповідно до ст.158 ЗК України, встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Звернувшись до виконавця землевпорядних робіт - ПП [PERSON] позивачка отримала відповідь, що дійсно при виготовлені технічної документації була допущена помилка та у пояснювальній записці було вказано площу земельної ділянки 0,0412 га що є 81/150 від площі 0,0763 га. Дійсна площа, згідно рішення та обміру земельної ділянки, є 0,0763 га. В даному випадку, є необхідність скасування спірного державного акту без скасування рішень ради на підставі якого він виданий, оскільки при виготовленні саме Державного акту була допущена технічна помилка. 18.11.2013р. позивачка звернулась до Головного управління Держземагенства у Запорізький області з вимогою виправлення припущеної помилки, однак на теперішній час відповіді не отримала. Згідно ст. 158 ЗК України, встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, чинній на час видачі актів), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.193 ЗК України, державний земельний кадастр це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Відповідно до п.п.1.13,2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999р. №43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування, або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією; роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Тому позивачка звернулася до суду з вимогою визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнений позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує. 3-тя особа ПП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно рішення Запорізької міської ради №6/192 від 20.06.2006р. «Про передачу громадянам земельних ділянок у Ленінському районі м.Запоріжжя (кадастровий квартал №2310100000:04:031), затверджено технічну документацію, затверджені розміри земельних ділянок та передано земельні ділянки у власність. П.5.1. вищезазначеного рішення зобов'язано громадян замовити державні акти на право власності та подати їх на державну реєстрацію та інше. Згідно додатку 2 до вищезазначеного рішення позивачці [PERSON], передано у власність земельну ділянку площею 0,0763га, що є 81/150 частки від загальної площі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 17.10.2007р. вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 717906 згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,0412га у межах згідно з планом що становить 81/150 з 0,0763га та згідно плану меж земельної ділянки державного акту площа земельної ділянки становить Р=0,0763га. У вересні 2013р. при отриманні позивачкою витягу з поземельної книги з'ясувалось, що в державному акті припущена помилка, яку виправити в не судовому порядку не можливо. Відповідно до ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України, (в редакції, чинній на час видачі актів), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.193 ЗК України, державний земельний кадастр це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів Відповідно до п.п. 1.13,2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999р. №43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування, або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією; роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Враховуючи той факт, що межі земельної ділянки та конфігурація земельної ділянки в державному акті на право власності на земельну ділянку позивачки [PERSON] зазначені правильно, а помилка в площі є технічною, суд вважає що існує необхідність визнання державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) виданого [PERSON] зареєстрованого в Кризі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 3010726102317 від 17.10.2007р. - недійсним, та визнання за позивачкою права власності на зазначену земельну ділянку площею 0,0763га.

Outcome: approved