Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка посилається на те, що 26 листопада 2015 року помер її чоловік [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [INFO]. кв.165. Після його смерті 30 червня 2016 року вона звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори за адресою: 02091, м.Київ, вул.Харківське Шосе, 172 із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: Київська область Іванківський р-н, с.Тетерівське, вул.Миру будинок 12, оскільки спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, крім того статтею 1297 ЦК встановлено обов»язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Розглянувши подані нею документи та мотивуючи тією обставиною, що у спадкодавця [PERSON] відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно, створена та оформлена в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно глави 10 п.4.14., 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 295/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після надання право встановлювальних документів на майно, яке зареєстроване у порядку, визначеному законодавством, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Тетерівське по вулиці Миру,12 Іванківського району Київської області. Ухвалою Іванківського районного суду від 15 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка проживає в [INFO], відповідно до ст.35 ЦПК України. У судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач, Тетерівська сільська рада, подали до суду листа про те, що позов [PERSON] визнають; просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Третя особа, Головне територіальне управління юстиції у м.Києві , надіслали до суду листа,в якому просять розглядати справу за відсутності їх представника. Третя особа, [PERSON], до суду не з»явилася. Заяв та клопотань не надіслала. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, якщо відповідач визнав позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно якого [PERSON] отримав у спадщину будинок на підставі заповіту посвідченого виконкомом Тетерівської сільської [PERSON] 05 березня 1996 р. за реєстровим №14, від спадкодавця [PERSON], який помер 11 липня 1997 року. З копії свідоцтва про смерть [PERSON] 1-БК № 345278 слідує, що [PERSON] помер 26 листопада 2015 року. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають право особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] заповіту після себе не залишив. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З постанови Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вих. №2147/02-31 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №12 , що знаходиться по вулиці Миру в с.Тетерівське Іванківського району Київської області, що залишився після смерті гр.[PERSON], померлого 26 листопада 2015 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлювальних документів на майно. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов»язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов»язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами є неможливим. З ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Також, власник майна, згідно ст.392 ЦК України, може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертається увага і на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до даних Технічного паспорта житловий будинок №12 по вулиці Миру в с.Тетерівське Іванківського району Київської області, власником якого є [PERSON] - побудований у 1940 році. З Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №691579 слідує, що [PERSON] на підставі рішення Тетерівської сільської ради від 29 жовтня 2008 р. (XXV сесія V скликання рішення №159) є власником земельної ділянки площею 0,2500 га. Земельна ділянка розташована в с.Тетерівське, вул.Миру,12; цільове призначення земельної ділянки будівництва та обслуговування жилого будинку ( кадастровий номер земельної ділянки 3222086001:01:002:0285). З Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №691578 слідує, що [PERSON] на підставі рішення Тетерівської сільської ради від 29 жовтня 2008 р. (XXV сесія V скликання рішення №159) є власником земельної ділянки площею 0,0366 га. Земельна ділянка розташована в с.Тетерівське, вул.Миру,12; цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства ( кадастровий номер земельної ділянки 3222086001:01:002:0286). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право власності оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Отже, маються підстави для задоволення позову. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного ст.ст. 392, 1223,1258,1261,1267,1270,1278,1298 ,

Outcome: approved