Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації, в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позову зазначив наступне. [PERSON] в КНП «Вільнянська РБЛ» ВРР м. Вільнянськ, народила доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 26.07.2019 № 00023499279, виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьком дитини записаний [PERSON] . Згідно заяви матері, інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 20.06.2019, матір: [PERSON] , [INFO] , відмовилася забрати дитину [PERSON] , [INFO] , із закладу охорони здоров`я м. Вільнянська, Запорізької області. Органом опіки та піклування Токмацької райдержадміністрації подано позов про позбавлення батьківських прав матір дитини, [PERSON] , по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про передачу дитини від 19.07.2019, малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР. Службою у справах дітей Токмацької райдержадміністрації, батьку дитини, [PERSON] , було направлено повідомлення про його обов`язок забрати дитину з дитячого відділення КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР для спільного проживання в сім`ї, утримання та виховання. До цього часу [PERSON] будь-яких заходів не вжив. [PERSON] , як батько дитини, не цікавиться місцем перебування дівчинки, не відвідував дитину в лікарні та не цікавився її долею, здоров`ям, не виконував належним чином свої батьківські обов`язки, не піклувався про неї, не утримував її, не турбувався про її фізичний та розумовий розвиток, не приймав жодної участі у її життєзабезпеченні, проявляв байдужість. Малолітня [PERSON] , [INFO] , станом на сьогодні продовжує перебувати в КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР. Дитину в закладі повністю утримують, виховують та піклуються про неї. Згідно довідки КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР, за час перебування [PERSON] в закладі з 19.07.2019 по теперішній час ніхто з батьків, рідних не відвідував дитину в лікарні, не цікавився станом її здоров`я. Фактично батько [PERSON] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надаючи дитині матеріальної підтримки, батьківського тепла і турботи. Позивач посилаючись на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації, в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року по вищезазначеній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи: служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 106. Так, [PERSON] в КНП «Вільнянська РБЛ» ВРР м. Вільнянськ, Запорізької області, народила доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 26.07.2019 за № 00023499279, виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьком дитини записаний [PERSON] . Згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 20.06.2019, [PERSON] відмовилася забрати свою дитину із закладу охорони здоров`я м. Вільнянська. Малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР (а.с. 7). Відповідно до заяви матері [PERSON] , інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 20.06.2019 року матір, [PERSON] , [INFO] , відмовилася забрати дитину, [PERSON] , [INFO] , із закладу охорони здоров`я м. Вільнянська (а.с. 8). Згідно листа №1243 адресованого начальнику служби у справах дітей Токмацької РДА Порохні В.М., Адміністрація КНП «ВРБЛ» ВРР повідомила, що у дитячому відділенні КНП «ВРБЛ» ВРР знаходиться дитина [PERSON] , з полового відділення вищезазначеної лікарні дитина переведена 22.06.2019 у дитяче відділення, у зв`язку з тим, що мати [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з лікарняного закладу. Просять вжити заходів щодо розташування дитини за місцем реєстрації матері (а.с. 9). Встановлено, що Службою у справах дітей Токмацької райдержадміністрації, батьку дитини, [PERSON] , було направлено повідомлення від 22.07.2019 № 01-31/515 про його обов`язок забрати дитину з дитячого відділення КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ТМР для спільного проживання в сім`ї, утримання та виховання. До цього часу [PERSON] будь-яких заходів не вжив (а.с. 10). Згідно листа № 04/1755 від 02.09.2019 встановлено, що малолітню дитину [PERSON] , ніхто з батьків, рідних не відвідував, не цікавився станом здоров`я (а.с. 12). За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району 18.09.2019 складено висновок про наявність підстав для позбавлення [PERSON] , батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України, слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки відповідачем [PERSON] . За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved