Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона та сини [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON], який помер 27.09.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. 04 листопада 2014 року Приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАЕ № 296926, де визначені частки спадщини відносно земельної ділянки, а саме: 1/3 частку успадкувала дружина [PERSON], 1/3 частку успадкував син [PERSON] та 1/3 частку успадкував син [PERSON]. 16 грудня 2014 року між [PERSON], [PERSON] та нею було укладено Договір міни 1/6 частки житлової квартири на 2/3 частки земельної ділянки. Предметом якого була міна : 2/3 частки земельної ділянки № 506, площа якої в цілому становить 0,610 га, наданої в межах згідно з планом для ведення садівництва, кадастровий номер 1221411000:01:139:0101, що знаходиться за адресою: Садове товариство «Трубник» на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.11.2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1379 та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.11.2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1380 на 1/6 частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальна площа якої становить 69,9 м2, що належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04.11.2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1365. Отже, після смерті [PERSON] позивачка набуває 1/3 частку земельної ділянки, а після укладання договору міни позивачка набуває 2/3 частки земельної ділянки. Таким чином вона набуває цілу частку спірної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Підгородненська міська рада, с/т «Трубник», ділянка № 506. До спадкової маси також входить садовий будинок, що розташований на земельній ділянці № 506, с/т «Трубник», Підгородненської міської ради, Дніпропетровської області. 20 січня 2015 року було виготовлено Технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 02193-15, згідно якого садовий будинок складається з: садового будинку - літ. «А-2», сараю - літ. «Б», літньої кухні - літ. «В», вбиральні - літ. «Г», літнього душу - літ. «Д». 14 березня 2015 року Головою с/т «Трубник» [PERSON]В, позивачці була видана Довідка № 10, яка підтверджує те, що садовому будинку присвоєно № 506 згідно номеру земельної ділянки та згідно Технічного паспорту: садовий будинок побудовано в 1990 році. 29 січня 2015 року вона звернувся із запитом до КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», який відповів, що архівна справа та інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: Підгородненська міська рада, Садівниче товариство «Трубник», діл. № 506, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, за [PERSON] - відсутня. 18 лютого 2015 року позивачка, з метою приведення у відповідність документів, а саме: оформлення права приватної власності на садовий будинок № 506, що розташований у Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, місті Підгородне, Садівничому товаристві «Трубник» (територія Підгородненської міської ради), звернулась до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області № 19713274 від 02 березня 2015 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на садовий будинок, за вищевказаною адресою, оскільки садовий будинок та господарські споруди було побудовано попереднім власником (спадкодавцем) та не оформлено право власності на нього за життя. З 2003 року вона постійно піклувалася про будинок із чоловіком, утримувала садовий будинок у належному стані. Також вона фактично проживає та утримує даний будинок у належному стані і сьогодні. Сини спадкодавця на садовий будинок не претендують, не цікавляться його станом, не піклуються про нього. Просила визнати за нею право власності на садовий будинок, що знаходяться за вищеказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Відповідачі до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, що, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 27.09.2012 року (свідоцтво про смерть серії I-КИ № 474083, видане 03.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міського управління юстиції у Дніпропетровській області). Також після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є його сини [PERSON] та [PERSON]. За життя [PERSON] було самочинно зведено садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці № 506 в с/т «Трубник» в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що вбачається з технічного паспорту КП Дніпропетровського району «БТІ» від 20.01.2015 року та листа цієї установи від 03.01.2012 року. За життя спадкодавця будинок не введено в експлуатацію і права власності на нього не зареєстровано. Позивачка у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Згідно матеріалів спадкової справи, іншими спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], які прийняли спадщину або мали право на обов'язкову частку у спадщині сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Введеним в дію з 1 січня 2004 року Цивільним кодексом України момент виникнення права власності на новостворене нерухоме майно також повязаний із завершенням його будівництва, прийняттям нерухомості до експлуатації і її державної реєстрації(ст.ст.331, 376, 380 ЦК). Згідно з частинами першою та другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх \~ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка предявила негаторний позов. Цей засіб захисту свого права являє собою вимогу власника усунути перешкоди у здійсненні свого права. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Приписом ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2-3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну його підставу. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову. Проте, позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, з якими норма ст. 376 ЦК України повязує можливість визнання за позивачкою права власності на самочинно збудований садовий будинок. Однак позивачка, звернувшись із позовом до [PERSON] та [PERSON], не зазначила, яким чином та які її права, свободи чи інтереси з питання, що є предметом даного спору, порушені, невизнані або оспорювані відповідачем. Відповідно до листа приватного нотаріусу Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.05.2015 року спадкова справа спадкодавця [PERSON] закрита, на тій підставі, що його спадкоємці оформили свої спадкові справи на своє спадкове майно. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed