overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, його батьківство встановлено на підставі рішення суду, проживає окремо від дитини, дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи належним чином, до суду повторно не з'явився, заперечень проти позову не представив. Судом ухвалено слухати справу за відсутності відповідача заочно, згідно до ст.224 ЦПК України. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] Батьківство [PERSON] відносно [PERSON] встановлено на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2016 р., яке набрало законної сили з 05.07.2016 р. Дитина проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо. Зі слів позивачки, їй відомо, що відповідач є пенсіонером і джерелом доходу відповідача є пенсія, а відтак він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Доказів на спростування вказаних обставин позивачкою обставин, відповідач суду не представив, як і не представив суду доказів, на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб. Тому суд виходить, з того, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців не має. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу. При визначенні розміру аліментів на дитину, суд виходить з положень ст.183 СК України щодо сімейного та майнового стану сторін, зокрема з платоспроможності відповідача. Відповідач є непрацездатним, внаслідок досягнення пенсійного віку, має джерело доходу пенсію, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців не має, таким чином, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина, принаймні іншого відповідач не довів. Суд вважає можливим і доцільним стягнути аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з доходів відповідача, з зазначенням встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину згідно ч.2 ст.182 СК України, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Аліменти на дитину слід стягнути з дня подання позову до суду, тобто з 04.11.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, який розраховується згідно ст. 80 ЦПК від ціни позову, визначеної як сукупність виплат за шість місяців, але не менше ніж 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача в особі його законного представника на свою користь 1832 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди у підсумку скоєння стосовно неї з боку відповідача злочину. Надала необхідні докази. Відповідач і його законний представник позов визнавали частково, а саме, визнавали зобов'язаність відшкодувати позивачці матеріальну шкоду, але у визначеному вироком суду від 17 жовтня 2014 року розмірі, не визнаючи за позивачкою права на відшкодування моральної шкоди взагалі. Вислухавши сторін, дослідивши представлені докази та матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2014 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 186 ч.1 КК України, а саме, за те, що 25 листопада 2013 року, біля 21 години 00 хвилин, перебуваючи в Одеській області [ADDRESS], відкрито вкрав у позивачки особисті речі, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на суму 925 грн. Цим же вироком його було звільнено від відбуття покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки на час скоєння злочину він був неповнолітнім. При цьому відповідач визнав свою вину повністю. Вказаний вирок ніким не оскаржував ся і має чинну силу. Але, звільнення відповідача від призначеного йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з наведених мотивів не є реабілітуючою підставою і не звільняє винну особу від обов'язків по відшкодуванню шкоди. Тому позивачка має право на відшкодування їй матеріальної шкоди у встановленому вироком суду від 17 жовтня 2014 року розмірі. Що стосується відшкодування моральної (немайнової) шкоди, то на думку суду будь-яким злочином потерпілому завдається моральна шкода. При цьому суд керується ст.ст. 23, 1167 п.1 ЦК України, п.9 постанови Пленуму ВС України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, враховуючи конкретні обставини справи. Розв'язуючи спір, суд також враховує і положення ст. 1179 ЦК України про обов'язковість відшкодування законним представником неповнолітнього, [PERSON], відшкодувати заподіяну [PERSON] позивачці матеріальну та моральну шкоду (приймаючи до уваги відсутність у [PERSON] майна та доходів, достатніх для відшкодування заподіяної шкоди, те, що він сирота, навчається і не знаходиться згідно довідки № 36 від 13 лютого 2015 року на державному забезпеченні). Правовий статус [PERSON] та [PERSON] підтверджено рішенням Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 17 серпня 2011 року. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач свого обов'язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 1700 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що з нею проживає дитина і вона має право на утримання від чоловіка. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує частково, а саме, від позовної вимоги про стягнення аліментів на її особисте утримання у твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку відмовляється, та просить суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просив суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2016 року; В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач; Дитина перебуває на утриманні позивачки; Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Приймаючи до уваги те, що дитина постійно проживає з матір'ю, а відповідач неналежно виконує обов'язки по утриманню дитини, суд прийшов до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання повнолітньої доньки, в звязку із продовженням нею навчання в Луганському державному медичному університеті денної форми навчання, посилаючись на те, що донька потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, так як не має змоги утримуватися самостійно, відповідач має можливість надавати доньці утримання. Позивачка у судове засідання не зявилась, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав повністю, з розміром аліментів згоден, просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа у судове засідання не зявилася, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що третя особа [PERSON], [INFO], є донькою відповідача та потребує від відповідача матеріальної допомоги в звязку із продовженням нею навчання на фармацевтичному факультеті в Луганському державному медичному університеті денної форми навчання, оскільки не має змоги утримувати себе самостійно. Відповідач має змогу надавати позивачу таку допомогу, так як працює у ФГ «Біта» та отримує заробітну плату зі слів в середньому 1 600 грн. на місяць. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 199 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання повнолітнього сина, в зв'язку із продовженням ним навчання в Золотовському професійному ліцеї денної форми навчання, на неповному державному забезпеченні, посилаючись на те, що син потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, так як не має змоги утримуватися самостійно, відповідач має можливість надавати сину утримання. Позивачка у судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав повністю, просив розглянути справу за його відсуності. Третя особа у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що третя особа [PERSON], [INFO], є сином відповідача та потребує від відповідача матеріальної допомоги в зв'язку із продовженням ним навчання в Золотовському професійному ліцеї денної форми навчання, оскільки не має змоги утримувати себе самостійно. Відповідач має змогу надавати позивачу таку допомогу, так як працює та отримує заробітну плату в середньому 6039,69 грн. на місяць. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 199 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідача таким, що він втратив право користування житлом в кв. №88, в буд. №68Д, по вул. Героїв Праці в м. Харкові. Вказує, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким був розірваний в 1998 році. Квартира не приватизована і відповідача не проживає в неї з 1997 року, оскільки він пішов з сімї. Квартиру він залишив добровільно, забрав все належне йому майно, квартирою з тих пір не інтересується і вселятись в неї не питався. Оскільки відповідач не проживає в квартирі без поважних причин більше шести місяців, він втратив право користування житлом. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений під розписку, але в судове засідання він не зявився, заяв про перенос розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не подавав. Зі згоди позивачки суд розглянув справу в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є кв. №88, в буд. №68Д, по вул.. Героїв Праці в м. Харкові. Квартира не приватизована. В квартирі зареєстровані і мають право на проживання пять осіб, в тому числі позивачка і відповідач. Позивачка і відповідач є колишнім подружжям, шлюб між ним розірваний 26.02.1998 року. Відповідач не проживає в спірній квартирі з 1997 року, оскільки він оставив сімю і виселився із квартири, забрав всі належні йому речі. З тих пір відповідач не питався вселитись в квартиру, квартирою не цікавиться і на квартиру не претендує. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Оскільки відповідач добровільно залишив спірну квартирі і не проживає в неї більш шести місяців, а саме з 1997 року, без поважних на то причин, то він втратив право користування цим житлом, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS] Вказує, що вона є єдиним власником вказаної квартири. Відповідач є колишній чоловік, шлюб з яким розірваний у серпні 2011 року. Після розірвання шлюбу відповідач часто залишав квартиру і не проживав в неї по кілька місяців, а в 2013 році він остаточно залишив квартиру, забрав всі належні йому речі і став проживати за іншою адресою. Протягом всього часу не проживання він квартирою не цікавиться і вселитись в неї не питався. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений шляхом оголошення в газеті про дату і час розгляду справи. Але в судове засідання він не з'явився, заяв про перенос розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав. Зі згоди позивачки суду розглянув справу в заочному судовому засіданні. Третя особа просила розглянути справу за відсутністю її представника. Судом встановлене наступне. Спірною є [ADDRESS] Квартира є власністю позивачки, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.09.2011 року. Позивачка і відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі, якій розірваний 30.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідач з 2013 року не проживає в квартирі. Квартиру залишив самостійно за власним бажанням, забрав всі належні йому речі, і с тих пір нею не цікавиться і вселитись в квартиру не питався. Данні обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON], актом про не проживання відповідача в квартирі від 03.12.2015 року, довідкою Московського ВП (м. Харкова) ГУ НП в Харківській області від 10.12.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач, колишній член сім'ї власника квартири - позивачки, не проживає в квартирі більше одного року без поважних на то причин, він втратив право користування вказаною квартирою, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в [ADDRESS]. Вказує, що квартира є її власністю, відповідач був зареєстрований в квартирі у 2007 році, як чоловік дочки. Але у 2008 році шлюб між дочкою і відповідачем був розірваний і відповідач виселився з квартири добровільно і написав заяву про зняття його з реєстрації і виїхав з м. Харкова. Але реально він не був знятий з реєстрації в квартирі і продовжує бути в неї зареєстрованим. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою. Але в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Третя особи позов підтримали, оскільки відповідач в квартирі не проживає з кінця 2008 року, виселився добровільно. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є [ADDRESS]. Квартира приватизована. Власниками квартири є позивачка і третя особи. З березня 2007 року в квартирі зареєстрований відповідач. Останній був чоловіком [PERSON], однієї з власниць квартири. Шлюб між ними розірваний 28.11.2008 року. Відповідач не проживає в квартирі з 2008 року, що підтверджується його заявою до ВГІРФО Московського РВ від 2008 року, в якої він вказує, що просить зняти його з реєстрації, оскільки вибив з квартири за іншою адресою. Таким чином відповідач не проживає в квартирі без поважних причин більше року, а тому він втратив право користування квартирою. На підставі наведеного суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в [ADDRESS], та зняти його з реєстрації в цієї квартирі. Вказує, що вказана квартира належить їй на праві власності. Відповідач є її племінником і був зареєстрований в квартирі в липні 2011 року, але в квартирі не проживав. Після реєстрації він отримав особисті документи і в цьому ж році виїхав до Росії на постійно проживання, де отримав громадянство Росії і паспорт. Квартирою він не інтересується і вселятись в неї він не бажає. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою. Але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення розгляду справи не подавав. Суд зі згоди позивачки розглянув справу в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є [ADDRESS], власником якої є позивачка. Відповідач права власності на квартиру не має. Був зареєстрований в квартирі зі згоди позивачки в якості члена сім'ї 20.07.2011 року. Але в квартирі не мешкає з часу реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин більше одного року , якщо інше не встановлене договором між ним і власником житла або законом. Той факт, що відповідач не мешкає в квартирі більше року без поважних на то причин підтверджується паспортом відповідачка, з якого вбачається, що відповідач є громадянином Росії і постійно проживає на території Росії з 2011 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач не проживає в квартирі більше року без поважних причин, то він втратив право користування житловою площею в спірній квартирі, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в кв. [ADDRESS] Вказує, що спірна квартира належить їй на праві власності і відповідач був зареєстрований в неї як її чоловік. У 2007 році шлюб з відповідачем розірваний. Відповідач не проживає в квартирі більш 5 років. На даний час він проживає на території Російської Федерації. У звязку з цим він втратив право користування житловою площею в її квартирі. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений. Але в судове засідання не зявився і про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав. Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів. В судовому засіданні встановлене нас тупне. Спірною є кв. [ADDRESS], власником якої є одна позивачка. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі у 2002 році як чоловік позивачки, шлюб між ними укладений 21.09.2001 році. На теперішній час відповідач є колишнім чоловіком позивачки, шлюб вони розірвали у 2007 році. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у звязку з не проживанням більш 5 років і вказує, що він на даний час проживає в Російської Федерації. Але позивачка не надала належних доказів, які підтверджують вказані нею обставини, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування [ADDRESS]. Вказує, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, у 2010 році він створив іншу сім'ю, у зв'язку з чим виїхав зі спірної квартири, забравши усі свої речі. Після цього він припинив спілкуванні з нею і скриває своє місце знаходження. За весь цей час він не цікавився квартирою і не сплачував за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі ще з 1991 року, його місце проживання їй не відоме, він за цей час також квартирою не цікавився і за комунальні послуги не сплачує. Відповідачі про дату і час розгляду справи повідомлені через оголошення у пресі. Але в судове засідання вони не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до су дуду не подали. Зі згоди позивачки суд розглянув справу в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є [ADDRESS], яка не приватизована і знаходиться на балансі Харківської міської ради. В квартирі зареєстровані сторони по справі. Позивачка і відповідач [PERSON] є колишнім подружжям. Відповідач [PERSON] брат наймача квартири [PERSON]. Той факт, що відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі з 1991 року підтверджують [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які часто бувають в спірній квартирі і бачать, що відповідач в квартирі не проживає і місце його проживання нікому не відоме. Відповідач ніколи не з'являвся в квартирі і не питався в неї повернутись. Оскільки відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі більше шести місяців без поважних причин (ст.. 71 ЖК України), то він втратив право користування вказаною квартирою, а тому суд задовольняє позов в цієї частині. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не надала належних доказів того, що шлюб з відповідачем [PERSON] розірваний і відповідач не мешкає в квартирі з 2010 року. Показання свідків в цієї частині суд не вважає належним доказом, оскільки свідкам відомі обставини про розірвання шлюбу і не проживання відповідача зі слів позивачки. Ні яких достовірних доказів того, що відповідач [PERSON] взагалі не проживає в спірній квартирі і не проживає без поважних причин немає. У зв'язку з цим суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Outcome: partial