Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON], на його користь заборгованість у розмірі 35672,14 грн., а саме: за кредитом - 22318,73 грн.; по відсотках - 3771,01 грн.; по комісії - 6982,40 грн.; штраф - 2600,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі - 1218,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.05.2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON], уклали кредитний договір №500941374. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 23090,06 грн. Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 23090,06 грн.. У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.12.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 22318,73 грн.; по відсотках - 3771,01 грн.; по комісії - 6982,40 грн.. Розмір неустойки з урахуванням норм ст.ст. 258, 266 ЦК України становить: штраф 2200,00 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить розглядати дану цивільну справу без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів. Позов підтримує повністю та просить його задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з кредитного договору №500941374 від 20.05.2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» надає [PERSON] кредит в сумі 23090,06 грн. процентна ставка за користування кредитом 15,99%. Дата остаточного повернення кредиту 21.05.2019 року. Пунктом 13 Розділу №2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором. В пункті 15 Розділу №2 кредитного договору зазначено, що банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадку вчинення позичальником інших істотних порушень умов договору. В додатку №1 до кредитного договору №500941374 від 20.05.2014 року сторонами погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням всіх супутніх послуг. З вимоги про дострокове повернення кредиту від 10.12.2015 року №104151-102-б/б вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» повідомляв [PERSON], про заборгованість станом на 10.12.2015 року по кредитному договору №500941374 від 20.05.2014 року в розмірі 33063,00 грн. та про необхідність повного погашення даної заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №500941374 від 20.05.2014 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» станом на 22.12.2015р року складає 36123,92 грн., а саме: за кредитом - 22318,73 грн.; по відсотках - 3771,01 грн.; по комісії - 6982,40 грн., по штрафам 3051,71 грн. Аналіз норм с. 266, ч.2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: штраф за останні 12 місяців - 2600,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1. ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1, ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 січня 2014 року, розглянувши справу №6-155цс13, згідно якого встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що у зв'язку з укладеним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків. Позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов'язання, тим самим допустив заборгованість перед кредитодавцем станом на 22.12.2015року на загальну суму 35672,14 грн. Враховуючи, що заборгованість по даний час залишається не погашеною, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до пп.1 п.1ч.2 ст. 4 ЗУ « Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Позов подано 11 січня 2016 року. Розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2016 року становить 1378 грн. Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 160 гривень несплаченого судового збору. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а недоплачений позивачем розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved