Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач, Кредитна спілка «Народний кредит», звернувся до суду з даним позовом 22.10.2019 року обґрунтовуючи тим, що 25 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено Кредитний договір №8-131009-н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн., плата за користування яким (проценти) становить 65,70 % річних, тобто 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підпунктом 1.1 Додаткової угоди до кредитного договору №8-131009-н від 25.10.2013 року встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв`язку із порушенням графіку розрахунків Додатка №1 до кредитного договору №8-131009-н від 25.10.2013 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. В забезпечення кредитного договору було укладено Договір поруки №8-131009-н від 25.10.2013 року, згідно якого [PERSON] , виступив поручителем та поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником обов`язку по зобов`язаннях, які витікають із кредитного договору №8-131009-н від 25.10.2013 року. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищенням ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, 11.08.2015 року Солом`янським районним судом міста Києва було винесено рішення у цивільній справі №760/26932/14-ц за позовом КС «Народний Кредит» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 84 297 грн. 52 коп. та судового збору у розмірі 842 грн. 98 коп. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.08.2015 року набрало законної сили 19.01.2016 року. Відповідно до первісного позову про стягнення заборгованості з відповідачів тіло кредиту становило 21 706 грн. 57 коп., а відсотки за користування кредитом - 62 590 грн. 95 коп. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу відповідачами не було здійснено жодної проплати. Отже, станом на 24.09.2019 року розмір інфляційних збитків та 3% річних становить 41 169 грн. 52 коп., з яких 31 864 грн. 46 коп. - інфляційні збитки, 9 305 грн. 06 коп. - 3% річних. Тому просили стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 41 169 грн. 52 коп., з яких 31 864 грн. 46 коп. - інфляційні збитки, 9 305 грн. 06 коп. - 3% річних та судові витрати. 20.11.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачі копію ухвали суду про відкриття провадження та пакет документів отримали 26.11.2019 року (а.с.50,51), однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву до суду не направили. Також, станом на 15.01.2020 року жодних заяв (клопотань) на адресу суду від [PERSON] та [PERSON] не надходило. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №8-131009-н, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 000 грн., строком на 24 календарні місяці, зі сплатою за користування яким зобов`язалася сплачувати 65,70 % річних, тобто 0,18% денних на суму залишку кредиту за кожний день користування (а.с.10-11). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Кредитною спілкою «Народний кредит» та [PERSON] укладено договір поруки №8-131009-н від 25.10.2013 року (а.с.13). 11.08.2015 року Солом`янським районним судом міста Києва винесено рішення, яке набрало законної сили 19.01.2016 року, у цивільній справі №760/26932/14-ц за позовом КС «Народний Кредит» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 84 297 грн. 52 коп. та судового збору у розмірі 842 грн. 98 коп. (а.с.14-16). Відповідно до розрахунку наданого позивачем, за період з 20.01.2016 року по 24.09.2019 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем у виді інфляційних збитків у розмірі 31 864,46 грн. та 3% річних у розмірі 9 305,06 грн., а разом 41 169,52 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пункт ч. 5ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, в ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Таким чином, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається з Фінансової довідки Кредитної спілки «Народний кредит» від 01.10.2019 року (а.с.19), згідно виконавчого листа №760/26932/14-ц виданого Солом`янським районним судом Київської області від 26.01.2016 року заборгованість [PERSON] та [PERSON] складає 84 297 грн. 52 коп. На користь КС «Народний кредит» з 26.01.2016 року не було зроблено жодної сплати коштів в рахунок погашення заборгованості згідно рішення Солом`янського районного суду. Залишок по виконавчому листу станом 01.10.2019 року становить 84 297 грн. 52 коп. Відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с.8), відповідачі за період з 20.01.2016 року по 24.09.2019 року мають заборгованість перед позивачем у виді інфляційних збитків у розмірі 31 864,46 грн. та 3% річних у розмірі 9 305,06 грн., а разом 41 169,52 грн. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних від простроченої суми за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, у разі застосування позовної давності стягнення інфляційних нарахувань і трьох процентів річних обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Встановлено, що 11.08.2015 року Солом`янським районним судом міста Києва було винесено рішення у цивільній справі №760/26932/14-ц за позовом КС «Народний Кредит» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 84 297 грн. 52 коп. та судового збору у розмірі 842 грн. 98 коп. Дане рішення набрало законної сили 19.01.2016 року. Отже, відповідачі зобов`язані були сплатити на користь позивача кошти в розмірі 84 297 грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 842 грн. 98 коп. згідно рішення суду після набрання ним законної сили, а саме 20.01.2016 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 18.10.2019 року згідно поштового штемпеля на конверті (а.с.39). Таким чином, за період з 20.01.2016 року по 17.10.2016 року позивачем пропущено строк позовної давності, однак підстав для його застосування суд не вбачає, оскільки відповідачі не подали до суду заяви згідно ст. 267 ЦК України. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідачі відзив з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивача не подали. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідачів солідарно на користь позивача стягується інфляційні втрати та три проценти річних за період з 20.01.2016 року по 24.09.2019 року в розмірі 41 169 грн. 52 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, в розмірі 1921 грн. ( а.с. 7), тому, з відповідачів на користь позивача стягується судовий збір по 960,50 грн. з кожного.

Outcome: approved