Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач Михайлівська сільська рада звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 13.04.2021 органом опіки та піклування Михайлівської сільської ради прийнято рішення № 67 про вилучення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та доцільності позбавлення останньої батьківських прав. З 2006 року родина відповідачки перебуває на контролі органу опіки та піклування Михайлівської сільської ради, як соціально-неадаптована сім`я. З 2014 року дочка [PERSON] була влаштована до КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР на цілодобове перебування до 1 класу. Під час перебування дитини в закладі відповідачка займалась особистим життям, часто змінювала місце проживання, співмешканців, офіційно не працювала. В період канікул та вихідних днів, коли дитина перебувала вдома, уваги дитині не приділяла, вихованням займалась бабуся. З 2019 року ситуація в родині [PERSON] загострилась у зв`язку з тим, що мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, переклавши ці повноваження на бабусю [PERSON] , 1948 року народження, яка в силу свого віку втратила контроль та вплив над дитиною. Безконтрольність та брак уваги матері негативно вплинули на поведінку дівчинки, її ставлення до бабусі та матері. У віці 12 років [PERSON] почала уходити з дому, займалась бродяжництвом, вчиняла крадіжки, неодноразово не поверталась додому ночувати. Дитина завжди неохайна, не слідкує за гігієною, через що має проблеми з однолітками, недоглянута. Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 23.08.2016 № 6/91, неповнолітня [PERSON] має стійке порушення розумового розвитку резидуально-органічного ґенезу, потребує посиленої уваги та піклування з боку близьких, але мати не приділяє такої уваги та піклування доньці. У 2020 році родину [PERSON] взято під соціальний супровід та особливий контроль КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради з підстав безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, ведення асоціального способу життя, вживання алкоголю. Протягом 2020 року дитина тричі перебувала у розшуку, неодноразово матір притягували до адміністративної відповідальності, але ситуація погіршувалася. 29.03.2021 від матері надійшло повідомлення, що її донька з вечора 28.03.2021 пішла гуляти і додому не повернулась, дитину оголошено у розшук, натомість відповідачка спокійно поїхала до м. Запоріжжя у справах. Близько обіду 29.03.2021 неповнолітню [PERSON] було знайдено, брудну, в занедбаному стані. За актом передачі дитини до інституційного закладу, за умовами закладу, у присутності матері дитину оглядав гінеколог, який підтвердив факт того, що дитина вже давно живе статевим життям та має потребу у лікуванні гінекологічного захворювання. Згідно подання КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, у розмові з бабусею - [PERSON] з`ясовано, що остання самостійно не може виховувати онуку, так як має проблеми із зором, потребує лікування, на яке не має коштів, тому не зможе контролювати онуку під час перебування її на канікулах чи вихідних вдома, так як мати відсторонюється від виховання доньки. 06.04.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Михайлівської сільської ради відповідачка вела себе агресивно, порушуючи усі етичні норми у висловлюванні про свою доньку, ображала її гідність. На підставі викладеного, зважаючи, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, Михайлівська сільська рада, як орган опіки та піклування, вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.05.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.08.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові. Відповідачка у судовому засіданні заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі, зазначила, що не має можливості та не бажає займатися вихованням дитини, оскільки дочка її не слухається, не сприймає її, на зауваження не реагує. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька вказані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері. З 2006 року родина [PERSON] перебуває на контролі органу опіки та піклування Михайлівської сільської ради, як соціально-неадаптована сім`я. Згідно з характеристикою, наданою депутатом виборчого округу № 6 Михайлівської сільської ради Беспалою Т.М., [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] , за місцем мешкання своєї матері [PERSON] , [INFO] , але рідко буває як за місцем державної реєстрації, так і за місцем фактичного проживання. Не працює, має тимчасові заробітки. Сім`я проблемна, стоїть на обліку в КУ «Центр надання соціальних послуг» та службі у справах дітей Михайлівської сільської ради. [PERSON] своїх обіцянок не виконує, неохайна, не дотримується санітарно-гігієнічних норм. Часто змінює співмешканців. Вживає алкогольні напої. Палить. Має поганих друзів, які впливають на неї негативно. Певного догляду та контролю за дитиною не має. У суспільно-громадських роботах та благоустрої на території сели участь не приймає. Спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Михайлівської сільської ради неодноразово відвідувати сім`ю [PERSON] . Під час таких відвідувань складалися акти та висновки оцінки потреб сім'ї, встановлено, що мати уваги дитині не приділяє, не цікавиться її життям, здоров`ям, вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] , 1948 року народження. Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 23.08.2016 № 6/91, неповнолітня [PERSON] має стійке порушення розумового розвитку резидуально-органічного ґенезу, потребує посиленої уваги та піклування з боку близьких, але мати не приділяє такої уваги та піклування доньці. У 2020 році родину [PERSON] взято під соціальний супровід та особливий контроль КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради з підстав безвідповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, ведення асоціального способу життя, вживання алкоголю Протягом 2020 року дитина двічі перебувала у розшуку, про що свідчать довідки Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУПН в Запорізькій області. 04.01.2021 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , взята на облік служби у справах дітей Михайлівської сільської ради, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. 29.03.2021 від [PERSON] знову надійшло повідомлення, що її донька з вечора 28.03.2021 пішла гуляти і додому не повернулась. 29.03.2021 Відділенням поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області дитину оголошено у розшук. 30.03.2021 об 11 годині 00 хвилин неповнолітню [PERSON] було знайдено в с. Михайлівка, брудну, в занедбаному стані. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП. За актом про факт передачі дитини до КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР, де неповнолітня навчається за умовами цілодобового перебування, у присутності матері дитину оглядав гінеколог, який підтвердив факт того, що дитина вже давно живе статевим життям та має потребу у лікуванні гінекологічного захворювання. Згідно подання КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради від 31.03.2021 № 53/01-12, сім`я [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом з 08.07.2020 з причин невиконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. Зокрема, мати недостатньо приділяла уваги неповнолітній, залишала без нагляду на довгий час, неналежно утримувала та доглядала за дитиною (недотримання санітарно-гігієнічних норм, брудний одяг), свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що стало причиною того, що неповнолітня [PERSON] часто приходить додому в пізній час, дозволяє собі не з`являтися додому до ранку. Мати втратила авторитет у дитини. Доброзичливі відносини матері з дитиною втрачені. Мати часто конфліктує з донькою, не контролює де і з ким проводить час її дочка, не цікавиться часом, коли дитина повертається додому, не виявляє бажання взагалі в подальшому виховувати дочку [PERSON] . Дитина має шкідливі звички (паління та вживання алкоголю), схильна до крадіжок та бродяжництва. Невиконання батьківських обов`язків та відсутність бажання матері впливати на неповнолітню доньку звело нанівець роботу з родиною [PERSON] та подальше здійснення супроводу. Вказане подання КУ «Центр надання соціальних послуг» було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Михайлівської сільської ради 06.04.2021, під час якого відповідачка вела себе агресивно, ображала свою доньку, повідомила, що не мала бажання взагалі народжувати дитину, не має до неї жодних почуттів та відношення, а також заявила про своє небажання в подальшому приймати участь у її вихованні. За результатами засідання прийнято рішення про необхідність вилучення неповнолітньої [PERSON] з родини матері, у зв`язку з свідомим та злісним самоусуненням відповідачки від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки, що несе загрозу життю та здоров`ю дитини. Згідно з поданням КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради від 12.04.2021 № 90/01-12, у зв`язку з бажанням матері [PERSON] відмовитись від своєї доньки [PERSON] була проведена бесіда з бабусею - [PERSON] , під час якої з`ясовано, що остання самостійно не може виховувати онуку, так як має проблеми із зором, потребує лікування, на яке не має коштів, тому не зможе контролювати онуку під час перебування її на канікулах чи вихідних вдома, так як мати відсторонюється від виховання доньки. На підставі рішення виконавчого комітету Михайлівської сільської ради № 67 від 13.04.2021 неповнолітню [PERSON] , [INFO] , вилучено від матері [PERSON] . Відповідно до інформації КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 23.07.2021 № 01-14/287, 21.04.2021 до закладу доставлена неповнолітня [PERSON] , вилучена від матері [PERSON] . Неповнолітню [PERSON] влаштовано з метою психологічного супроводу, соціального захисту, попередження та профілактики небажаних ризиків асоціальної поведінки, попередження бродяжництва. Дівчина контакту доступна, до оточуючих налаштована доброзичливо, вступає у взаємодію, дотримується правил поведінки, встановлених в закладі (під постійним контролем дорослого). З дорослими та однолітками поводиться розкуто, виконує рекомендації, має зацікавленість у співпраці. В період адаптації, в ході проведення первинної психолого-педагогічної діагностики, бесід, спостережень виявлено наступне: рівень орієнтації в оточуючій дійсності - середній, рівець шкільних знань - середній, рівні працездатності та самостійності - недостатні, тому [PERSON] потребувала рекомендації та допомоги з боку дорослих. Мотивація до навчання сформована частково. Аналізуючи ситуацію відносин [PERSON] зі своєю мамою [PERSON] , можна припустити, що остання не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки та не має впливу на доньку. Практичними психологами постійно здійснювався індивідуальний супровід вихованки щодо вирішення та задоволення її потреб, проводиться постійна робота щодо соціальної адаптації неповнолітньої, застосовуються арт-терапевтичні методи корекції емоційного стану. Наразі проводиться робота з профілактики ризикової поведінки, тютюнопаління, алкоголізму та наслідків безконтрольних статевих стосунків. Мати іноді телефонує дівчині, двічі приїздила навідувала [PERSON] в Центрі . Адміністрація закладу проводила профілактичну роботу з [PERSON] щодо її ролі матері, але остання сама визнає, що не зможе належним чином виховувати доньку. Мати особисто директорові Центру повідомила, що не справляється з вихованням і не розуміє як поводити себе, якщо б дитина повернулася додому. Страждання, хвилювання чи сильного занепокоєння з приводу перебування доньки не вдома мати не показувала, чим дала зрозуміти, що такий стан справ її повністю влаштовує. Таким чином, судом встановлено, що мати фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечує, ніякого зв`язку з дитиною не підтримує. Відповідачка повністю ухиляється від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 13.04.2021 № 67, Михайлівська сільська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її внутрішнім світом, не розвиває культурні та духовні цінності дитини. Відповідачка повністю ухиляється від виховання неповнолітньої доньки, що вже призвело до негативних наслідків для дитини. Таке ігнорування інтересів дитини, на думку суду, є вагомою підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь фізичної чи юридичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 21.04.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідачки в дохід держави судовий збір у сумі 2270 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду.

Outcome: approved