Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 02 грудня 2005 року актовий запис про шлюб № 20 складений виконавчим комітетом Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що стосунки з чоловіком не склалися, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Намірі зберегти сім`ю не мають, спільним побутом не пов`язані. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання справу слухати у її відсутність на позовних вимогах наполягає, просила не надавати строку на примирення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, позов визнає просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що стосунки з чоловіком не склалися, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного. Намірі зберегти сім`ю не мають, спільним побутом не пов`язані. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо клопотання позивачки про зміну шлюбного прізвища « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] », суд дослідивши надані позивачкою докази прийшов до висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки відсутні докази, які підтверджують що позивачка до шлюбу мала прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб позивачка до шлюбу мала прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved