overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з навчанням. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO], який вже досяг повноліття. На даний час вона з сином проживає в Республіці Чехія, працює там, а син навчається у приватній середній школі обчислювальної техніки. Відповідач веде фермерське господарство, тому спроможний надавати синові матеріальну допомогу. Просила стягувати з відповідача по 500грн. щомісячно на утримання сина, у зв»язку з його навчанням. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав частково, згідний сплачувати 200грн. щомісячно на утримання сина, оскільки у нього є інші утриманці та скрутне матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі в якому народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син сторін повнолітній, навчається у приватній середній школі обчислювальної техніки в м. Прага Республіки Чехія там проживає(а.с. 4), і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Він перебуває на утриманні своєї матері - позивачки по справі. У відповідності з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач не працює, сплачує аліменти на іншу дитину- сина [PERSON], [INFO], здійснює догляд за хворою мамою, яка потребує стороннього догляду, сам хворіє на ряд хронічних захворювань. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин слід стягнути у користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 200грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з навчанням. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO]., який вже досяг повноліття. На даний час син навчається стаціонарно на першому курсі в Івано-Франківській Духовній семінарії ім. Священномученика Йосафата Івано-Франківської Єпархії УГКЦ. Строк закінчення навчання 2021 р. Вартість навчання за один рік становить 11000 грн. Вона не в змозі самостійно утримувати сина, а відповідач працездатний, зайнятий на тимчасових роботах, тому спроможний надавати синові матеріальну допомогу. Просила стягувати з відповідача 700 грн. щомісячно на утримання сина, у зв»язку з його навчанням, та ? витрат на навчання за один рік- 5500 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просила його задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що духовна семінарія не є навчальним закладом, також його довіритель не працює, на його утриманні перебуває дочка [PERSON], 2001р.н., тому він не має змоги сплачувати аліменти. Просив у позові відмовити. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі в якому народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син сторін повнолітній, навчається на першому курсі в Івано-Франківській Духовній семінарії ім. Священномученика Йосафата Івано-Франківської Єпархії УГКЦ, стипендії не отримує (а.с. 6), і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Він перебуває на утриманні своєї матері - позивачки по справі. У відповідності з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач не працює, у нього інша сім»я, на його утриманні перебуває дочка [PERSON], 2001р.н. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, тому з урахуванням вказаних обставин слід стягнути у користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Що стосується позовної вимоги про стягнення ? частини витрат на навчання за один рік в сумі 5500 грн., понесених позивачкою, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки як зазначено у довідці №098/16 від 10.06.2016 р., яка видана ректором Духовної семінарії сума 11000 грн. становить благодійну пожертву, а не оплату за навчання. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з навчанням. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття. Дочка навчається в 11-му класі в Тисменицькій спеціалізованій школі 1-3 ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів. Відповідач по стану здоров'я та матеріальному становищу може надавати дочці, яка навчається, матеріальну допомогу, однак цього не робить. Просила стягнути з відповідача аліменти у свою користь на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з навчанням у розмірі ? частини від заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до досягнення двадцять трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі в якому народилась дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дочка сторін повнолітня, навчається в 11-му класі в Тисменицькій спеціалізованій школі 1-3 ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів(а.с. 6), і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вона перебуває на утриманні своєї матері - позивачки по справі, яка на даний час перебуває у важкому матеріальному становищі. У відповідності з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. З відповідача слід стягнути у користь позивачки на утримання повнолітньої дочки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася\~у суд\~з позовом\~до відповідач\~про розірвання\~шлюбу.\~Свій позов\~обґрунтовувала тим,\~що сімейне\~життя з\~відповідачем не\~склалось внаслідок\~непорозуміння сімейних\~стосунків,\~вони втратили\~один до\~одного взаємні\~почуття любові\~та поваги.\~На даний\~час вони\~не проживають\~разом з\~2017\~року,\~не ведуть\~спільне господарство,\~не підтримують\~жодних стосунків.\~Просила шлюб\~розірвати,\~дочку залишити\~проживати з\~матір`ю та\~стягнути судові\~витрати. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві позивачка позов підтримала, просила його задоволити та справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований [INFO] , у якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] , на даний час існує формально, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам дитини сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю. З відповідача слід стягнути в користь позивачки 840,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до [PERSON], яким просила визнати його таким, що втратив право на проживання у належному позивачці на праві власності житловому будинку за адресою: м. Снятин, вул. Гоголя 6а. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на домоволодіння [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по вул. Гоголя, 6а у м. Снятин. В даному будинку зареєстровані: [PERSON], її внуки [PERSON] і [PERSON], правнуки [PERSON], [PERSON] та праправнук [PERSON], які на даний час проживають у даному господарстві, а також зареєстрований колишній чоловік [PERSON] [PERSON], який у даному господарстві не проживає, оскільки у 2015 році розлучився із своєю дружиною і на даний час перебуває за межами України, куди виїхав ще в 2013 році. Відповідач у цьому господарстві не проживає більше 5 років, проте добровільно знятися із реєстрації не бажає, а тому позивачка звернулася до суду із даним позовом, який просить задовольнити виходячи із наведених вище підстав. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вказав, що його довірителька [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні вказала, що її довіритель [PERSON] позов визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує, про що також подала до суду письмову заяву. Суд, заслухавши представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до задоволення, оскільки: згідно Свідоцтва №4 від 05.08.1975 р. про право власності на домоволодіння [PERSON] належить будинковолодіння по вул. Гоголя, 6а у м. Снятин; згідно із Актом обстеження матеріально-побутових умов №3762 від 01.09.2015 р. у будинку по вул. Гоголя, 6а у м. Снятин зареєстровані та проживають [PERSON], її внуки [PERSON] і [PERSON], правнуки [PERSON], [PERSON] та праправнук [PERSON], а також зареєстровани і не проживає більше 5 років [PERSON]; відповідно до Заочного рішення Снятинського районного суду від 18.03.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Таким чином судом встановлено, що відповідач більше 5 років не проживає у будинку, який на праві власності на лежить позивачці. Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 405 ЦК України слідує, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наведеного суд вважає, що [PERSON] [INFO] слід визнати таким, що втратив право користування житлом за адресою: Івано -Франківська область, м. Снятин, вул. Гоголя, 6а. На підставі викладеного та ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Борщівської сільської\~ради про визнання права на земельну ділянку в прорядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала тим, що 29.06.1996 р. помер [PERSON]. Відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю серії І-ІФ №0089634 виданого Снятинською районною державною адміністрацією 26.12.2000 р. на підставі рішення Снятинської РДА №88 від 17.02.2000 р. На підставі рішення Борщівської сільської ради народних депутатів від 09.02.2001 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі (1,82 га) на території Борщівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ №035490 виданий 26.02.2001 р. та зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності за №607 на імя [PERSON] Даний Державний акт після його смерті отримала дружина [PERSON], яка була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем. На підставі заповіту, посвідченого виконкомом Борщівської сільської ради 26.12.1995 р., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його дружина, позивачка по справі. Однак, у зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON], позивачка не може належним чином оформити спадщину. Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) №607 площею 1,82 га, що розташована на території Борщівської сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 035490 від 26.02.2001 р. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, який мотивувала тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами,що знаходиться по [ADDRESS]. Житловий будинок по [ADDRESS] побудовано у 1951р. На вказане будинковлодіння виготовлено технічний паспорт. Житловий будинок відповідає будівельним, санітарним та технічним нормам, знаходиться на земельній ділянці, яка не приватизована. Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті батька та другою Снятинською нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 123/2009, що підтверджується довідкою Нотаріальної контори від 16.10.2014 року № 510\\02-14. Нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане будинковолодіння. На підставі викладеного просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Представник позивачки адвокат [PERSON] подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу розглядати у відсутності позивачки та її представника. Голова Заболотівської селищної ради подав до суду заяву, якою позов [PERSON] підтримав, справу просив розглядати у відсутності представника селищної ради. Дослідивши матеріали справи, зокрема: Довідку Другої Снятинської ДНК №510/02-14 від 16.10.2014 р.; Повідомлення Другої Снятинської ДНК №510/02-14 від 16.10.2014 р.; Довідку Заболотівської селищної ради №1501 від 05.11.2014 р.; Довідку Заболотівської селищної ради №1500 від 05.11.2014 р.; Довідку Заболотівської селищної ради №934 від 27.08.2014 р.; Свідоцтво про смерть [PERSON]; Свідоцтво про народження [PERSON]; Свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON]; Висновок №13/6 будівельно-технічного дослідження від 11.07.2013 р.; Технічний паспорт житловий будинок по [ADDRESS]; Повідомлення ОКП «Коломийське МБТІ» №90 від04.11.2014 р.; Інформацію з реєстру прав власності на нерухоме майно №31428717від 23.12.2014 р.; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме №31428678 від 23.12.2014 р., які повністю підтверджують факти наведені у позовній заяві, суд приходить до переконання, що позов підставний обґрунтований та підлягає до задоволення. Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом про визначення їй додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, який мотивувала тим, що її свекруха, [PERSON], померла [INFO] в м. Снятині, Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.11.2002 року. 12.12.2014 року, роблячи порядки в житловому будинку, в якому проживала мама, позивачка випадково знайшла посвідчений 11.11.2002 року приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу [PERSON] на моє заповіт [PERSON], яким вона все своє майно заповіла позивачці по справі [PERSON] Позивачка про існування заповіту не знала, відповідно не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого пропустила шестимісячний строк на звернення із такою заявою, а тому позивачка просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідач подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно норм ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причини по яких позивачка пропустила строк для прийняття спадщини визнані судом поважними, а тому їй слід встановити додатковий строк у три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини. Встановивши дійсні обставини справи, перевіривши та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом про розірвання шлюбу [PERSON], який мотивувала тим, що 11.06.2005 р. Відділом РАЦС Снятинського РУЮ в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від цього шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Вже більше року подружжя проживає окремо. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї стало неможливим, тому просить шлюб розірвати. Оскільки діти постійно проживають з позивачкою, то вона просить залишити дітей проживати з нею. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просила розглядати у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважних причин його неявки не встановлено, тому у суду є підстави для заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Суд дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали приходить до висновку, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Тому суд вважає, що малолітніх дітей слід залишити проживати із матір'ю, оскільки дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає, що позивачці слід залишити їй шлюбне прізвище. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в користь [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved