Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позову зазначив наступне. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , що опинилась у складних життєвих обставинах. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , батько [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доньці доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що відповідає поняттю «ухилення від виконання батьківських обов`язків». За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивач посилаючись на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 12.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 жовтня 2018 року на 13-30 год. Ухвалою суду від 12.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву суду щодо позову не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, допитавши свідків, заслухавши дитину, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 148 (а.с. 7). Батько дитини [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 146. Згідно із письмовою заявою дівчини від 31.07.2018 року, її мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неї, а саме: не годує, не утримує матеріально, водить додому сторонніх чоловіків, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, ніде не працює. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справ дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведене обстеження умов проживання дитини, за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 01.08.2018 року, згідно до якого, в квартирі брудно, санітарно-повітряний режим не дотримується, дитина займає окрему кімнату, в якій є місце для сну, необхідні меблі та речі. В кімнаті матері сморід та собачі екскременти. Під час відвідання матері вдома не було, їй залишено запрошення з`явитися до відділу для проведення бесіди, проте вона його проігнорувала (а.с. 13). Згідно з листом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10 від 14.08.2018 року №2303/01-08, дівчинка на прийом, на обстеження та на профілактичні огляди приходить самостійно без супроводу матері, останнє зверненняч у січні 2018 року, для обстеження та лікування направлена у неврологічне відділення. За останні декілька років мати не зверталась до дільничного лікаря та станом здоров`я доньки не цікавиться (а.с. 11). Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від 20.08.2018 року №2040/03-В, мати не займається вихованням та розвитком дитини, приводить додому сторонніх чоловіків, вчиняє сварки та зловживає алкоголем (а.с. 11 зворот). В зв`язку із ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надісланий до Вознесенівського відділення поліції для притягнення [PERSON] до відповідальності в порядку ст. 184 КУпАП (а.с. 15-18). Питання стану виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради Вознесенівському району 30.08.2018 року в присутності неповнолітньої [PERSON] , мати на засідання комісії запрошувалась належним чином, проте не з`явилась, причин неявки не повідомила. Під час засідання [PERSON] повідомила, що мати не займається вихованням та утриманням, зловживає алкоголем, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя. За результатами засідання комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню доньки, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (а.с. 4). Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що її мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неї, не годує, не утримує матеріально, водить додому сторонніх чоловіків, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, ніде не працює. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт ухилення [PERSON] від батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , зазначили, що остання веде аморальний образ життя, вживає алкогольні напої. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки відповідачем [PERSON] За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, досліджені судом докази є достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яких проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз`яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги матеріальний стан відповідача, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, даних щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб суду не надано. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання, у розмірі 1/2 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову - з 05.09.2018 року, та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved