Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач ПАТ «Алфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №500955547 від 11.08.2014 року відповідачка отримала у ПАТ «Алфа-Банк» кредит у сумі 50830 грн. 14 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % на рік, із датою остаточного повернення кредиту до 21.06.2016 року. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачка кредит та відсотки за кредитом не сплачує, оскільки між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року за яким фактично мало місце відступлення права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №500955547 від 11.08.2014 р. до ПАТ «Кредитні ініціативи». У зв'язку з чим ТОВ «Кредитні ініціативи» (як правонаступник ПАТ «Альфа-Банк») просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 59111,83 грн. та судові витрати по справі. Відповідачкою [PERSON] було подано зустрічний позов про захист порушеного права споживача фінансових послу та визнання кредитного договору недійсним, свої позовні вимоги відповідачка мотивувала тим, що при укладанні вказаного кредитного договору її було введено в оману щодо ціни та загальної вартості договору. Представник позивача Давидюк І.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки він необґрунтований та поданий до суду з порушенням строків позовної давності. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги зустрічної позовної заяви підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити, в задоволенні основного позову просив відмовити, оскільки при його укладанні [PERSON] було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору. Представники 3-іх осіб до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що основні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору 11.08.2014 року між ПАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500955547, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредит у сумі 50830 грн. 14 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % на річних із датою остаточного повернення кредиту до 21.06.2016 року. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, згідно якого відбулося відступлення Права вимоги за кредитним договором № 500855547 від 11.08.2014 року. Відповідно до п.1 вищевказаного договору, він складається з двох розділів - «Базові умови кредитування» та «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину договору. Пунктом 5 даного договору зазначено, що підписанням договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту. Відповідно до п.2.7 договору встановлено сукупну вартість кредиту, яка визначена в додатку № 1 і є невід'ємною частиною укладеного договору. Відповідно до п.2.8 договору - кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором №500466193 від 06.03.2014 року, тобто відповідачка [PERSON] уклала даний кредитний договір для погашення заборгованості за іншим кредитним договором. Відповідно до п.2.8 договору, комісійна винагорода банку за управління кредитом розраховується від суми кредиту та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені та розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов'язання за вказаним вище договором не виконала. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 59111,83 грн., з яких: - 50765,69 грн. - заборгованість за кредитом; - 4484,78 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 2465,75 - комісія; - 1395,61 грн. - нараховано штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідачка умови укладеного кредитного договору не виконала, кредит та відсотки за користування кредитом не сплатила, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним, то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачка добровільно підписала вищевказаний кредитний договір, тим самим підтвердила, що ознайомлена з його змістом та його умовами, крім того, позивачка певний період часу вносила платежі на погашення основного боргу, відсотків та комісії по договору що також свідчить про добровільність та законність даного правочину. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved