Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач кредитна\~спілка «Шанс-плюс» звернулась в\~суд з\~позовною заявою\~до відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] в якій просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за кредитним договором в сумі 15798 гривень 73 копійки та судові витрати по справі. В позовній заяві позивач кредитна спілка «Шанс-плюс»,\~вказує про\~те,\~що між\~нею та\~відповідачем \~ [PERSON] \~6\~березня 2020 року було укладено кредитний договір № Д-392. Згідно вказаного кредитного договору позивач кредитна спілка «Шанс-плюс» надала відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 10000,00 гривень терміном на 12 (Дванадцять) місяців, тобто до 6 березня 2021 року. Пунктом 3 кредитного договору визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, який є Додатком 1 та невід`ємною частиною цього Договору. З чим позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] погодилися, засвідчивши своїми підписами кредитний договір та графіки сплати кредиту. Позивачем зобов`язання\~перед відповідачем\~виконано,\~однак відповідач\~ [PERSON] порушила умови кредитного договору № Д-392 від 6 березня 2020 року, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом згідно графіка розрахунків. Через невиконання\~відповідачем [PERSON] \~взятих на\~себе зобов`язань\~за кредитним\~договором виникла\~заборгованість,\~що становить\~15798,73 гривень, з яких: 7041,95 гривень основна сума кредиту, 3704,78 гривень відсотки за користування кредитом, 5000 гривень штраф та 52 гривні витрати на листування рекомендованими листами крединої спілки. Відповідно, до п.7.3 кредитного договору № Д-392 у разі прийняття кредитодавцем рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання або порушення виконання позичальником своїх зобов`язань, встановлених п.2.4 кредитного договору до позичальника застосовується штраф у розмірі 50% від суми одержаної позичальником за цим договором на дату прийняття кредитодавцем рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку на дату подачі документів до суду. Для забезпечення\~виконання зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~Д-392 від\~6\~березня 2020 року, між кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 6 березня 2020 року. Відповідно до договору Поруки п.2.3 у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе повну відповідальність перед кредитною спілкою у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитом, нарахованих відсотках, неустойки та відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання з боку боржника умов кредитного договору. Проте звернення до поручителя із повідомленням про порушення позичальником умов кредитного договору та необхідність виконання зобов`язань за договором поруки були проігноровані, а заборгованість по кредитному договору є несплаченою. У позовній\~заяві позивач\~кредитна спілка\~«Шанс-Плюс»\~просить стягнути\~солідарно з\~відповідачів [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~ на\~її користь\~15798,73 гривень заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Голова правління КС «Шанс-Плюс» Лабанов А.П. подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника, на підставі наявних у справі доказів та зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідачі [PERSON] \~ [PERSON] \~ в\~судові засідання\~5\~серпня \~2021\~року,\~25\~серпня 2021\~року та\~13\~вересня 2021\~року не\~з`явились,\~хоча про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~були повідомлені\~у встановленому\~порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів (а.с. 34,35,41,42,44-46). Причини неявки\~в судові\~засідання відповідачі\~не повідомили,\~клопотань про\~проведення судового\~розгляду справи\~без їх\~участі,\~відкладення судового\~засідання,\~чи відзиву\~на позов,\~до суду\~не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду по суті спору не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно кредитного\~договору №\~Д-392\~від 6\~березня 2020 року, укладеного між кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та відповідачем [PERSON] (а.с. 7-10), кредитна спілка «Шанс-Плюс» надає [PERSON] кредит у розмірі 10000 гривень терміном на 12 (дванадцять) місяців, тобто до 6 березня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 72% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Дослідженою в судовому засіданні копією видаткового кассового ордера від 6 березня 2020 року (а.с.16) встановлено, що кредитною спілкою «Шанс-Плюс» було видано [PERSON] кредит згідно кредитного договору в розмірі 10000 гривень. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.3 кредитного договору визначено, що надання і погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Графік платежів відповідає умовам, зазначеним у п.2.4. цього Договору (а.с. 5-6). Як вбачається\~з наявних\~у справі\~письмових доказів\~відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, у встановлені кредитним договором № Д-392\~від 6\~березня 2020\~року строки, не виконувала. Згідно розрахунку\~позивача (а.с.\~17)\~станом на\~08.06.2021\~року заборгованість\~відповідача [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~Д-392\~від 6\~березня 2020\~року становить 15798,73 гривень, з яких: 7041,95 гривень залишок кредиту, 3704,78 гривень не сплачених відсотків за користування кредитом, 5000 штраф та 52 гривні витрати на листування рекомендованими листами кредитної спілки. За порушення відповідачем [PERSON] строків сплати належних за договором платежів відповідно до п.7.3\~кредитного договору позивачем нараховано штраф в розмірі 5000 гривень (а.с. 8). Відомостей, що вказували б на помилковість проведеного позивачем розрахунку, відповідачами до суду надано не було. Таких обставин також не було встановлено судом. Як встановлено\~згідно договору\~поруки №\~Д-392 від 6 березня 2020 року (а.с. 19, 21) відповідач [PERSON] зобов`язувалася відповідати перед кредитною спілкою «Шанс-Плюс» за належне виконання [PERSON] зобов`язань, встановлених згідно кредитного договору (п. 1.1. Договору поруки). Згідно п.\~2.1\~договору поруки\~№ Д-392 від 6 березня 2020 року відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання . Відповідач [PERSON] відповідає перед кредитором, як солідарний боржник. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] були направлені письмові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, заборгованість по кредитному договору є несплаченою. В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Дослідженими доказами\~по справі\~встановлено,\~що відповідачами\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~взяті на\~себе зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту,\~сплати відсотків\~за користування\~кредитом,\~а також\~сплати неустойки\~(штрафу)\~за порушення\~грошового зобов`язання,\~у встановлені\~кредитним договором\~Д-392 від 6 березня 2020 року строки, не виконано. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини». Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Враховуючи вказані\~обставини справи\~та правові\~норми,\~суд дійшов\~висновку про\~обгрунтованість позовних\~вимог позивача\~та їх\~задоволення,\~в зв`язку\~з чим\~заборгованість за\~кредитним договором\~Д-392 від 6 березня 2020 року підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача кредитної спілки «Шанс-Плюс», в розмірі 15798,73 гривень, з яких: 7041,95 гривень залишок кредиту, 3704,78 гривень не сплачених відсотків за користування кредитом, 5000 штраф та 52 гривні витрати на листування рекомендованими листами кредитної спілки. Відповідно до фіскальних чеків кредитна спілка «Шанс Плюс» понесла витрати на листування рекомендованими листами з позичальником та поручителем в сумі 52 гривні (а.с.22). Як вбачається із п 7.4. кредитного договору № Д-392 позичальник зобов`язується повернути витрати, які кредитодавець поніс для досудового врегулювання сплати кредитного боргу, а саме листування з позичальниками та поручителями. Позивачем понесено судові витрати, що становлять 2270 гривень (а.с. 1) судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідачів понесені позивачем\~судові витрати,\~що складаються\~з 2270\~гривень,\~сплаченого при\~поданні до\~суду позовної\~заяви судового\~збору,\~як такі,\~що документально\~підтверджені (а.с.\~1). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує роз`яснення п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким визначено, що у випадку задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір відшкодовується відповідачами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Підстав для\~звільнення відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 11, 553-555, 611, 625 ЦК України . Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1050,\~1054\~ ЦК України,

Outcome: approved