Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 30 січня 2012 року між ПАТ ««ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування «ВL_КГ100092997, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 20000,00 грн. Термін повернення кредиту - 03.01.2015. Відповідач порушив зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів в наслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість на суму 143261,67 грн., з яких: кредит - 16612, 93 грн., відсотки 2,29 грн., комісія за розрахункове обслуговування - 18000,00 грн., штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов'язання - 108646,45 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'явилась до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, 30 січня 2012 року у м. Миргороді Полтавської області між позивачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № ВL_КГ100092997 (до стандартного продукту Кредит Готівкою № 1») (а.с.4-12). За умовами даного договору Банк надає позичальнику кредит на суму 20000,00 грн. на поточні потреби з терміном повернення 30 січня 2015 року (п.п.1-2 Спеціальної частини). Процентова ставка становить 0,01% річних (п.3 Спеціальної частини). Комісія за управління кредитом становить 3,00 від суми Кредиту, яка стягується щомісячно за обслуговування кредитом (п. 4 Спеціальної частини, п. 1.6 Загальної частини). Згідно п. 2.5.1 Загальної частини договору щомісячний платіж передбачений графіком складається із строкової частини Кредиту та строкових процентів. Платежі є ануїтентними. Позичальник зобов'язується не пізніше дати встановленої в Графіку поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку (п. 2.5.2). Згідно п.3.3.2. Позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язанні відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.5. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини Договору Терміну, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу Банку сплатити неустойку (штраф/пеню). Згідно п. 3.3.3. Загальної частини Договору позичальник зобов'язаний у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за Договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Пунктами 4.2. та 4.3. передбачено право Банку вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 25% від суми договору та пені у розмірі 0,50% від суми невиконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки по методу «факт/360». Додатком № 1 до Договору є Графік погашення заборгованості за кредитом та процентами, яким розраховано відповідні ануїтентні платежі позичальника у сумі 1156,00 грн. на місяць, строком на 36 місяців до 30 січня 2015 року (а.с.12-13). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України) Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач виконав свої договірні зобов'язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 20000 грн. Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 04 серпня 2015 року має перед ним заборгованість у сумі 143261,67 грн., з яких 16612,93 грн. заборгованість з повернення кредиту, 2,29 грн. - заборгованість з відсотків, 18000 грн. - заборгованість з комісії, 108646,45 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Суд визнає цілком обґрунтованими позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом в сумі 16612,93 грн., з процентів в сумі 2,29 грн. та з комісії за обслуговування в сумі 18000,00 грн. В той же час слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013). В правовій позиції по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року Верховний суд України вказав, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України містить обов'язок суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків Таким чином,

Outcome: partial