Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 травня 1982 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому Тернавською сільською радою Глибоцького (нині Герцаївського) району Чернівецької області, актовий запис № 06. Діти від спільного шлюбу є повнолітніми та проживають окремо від них. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя. Через несумісність характерів в їх сім'ї мали місце сварки та як наслідок вже більше шести років вони проживають окремо. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем неможливим, через що просила розірвати шлюб з останнім. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві та просила суд шлюб розірвати. Також суду пояснила, що на протязі останніх дванадцяти років вона знаходиться на заробітках за кордон, додому приїжджає раз на рік. Проте, з відповідачем жодних відносин не підтримує. Водночас, відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, оскільки бажає зберегти сім'ю. Обставини, на які посилається позивачка щодо їх окремого проживання та не підтримання сімейних відносин як подружжя, не оспорює. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], сторони 09 травня 1982 року уклали між собою шлюб, зареєструвавши його у Тернавській сільській раді Глибоцького (нині Герцаївського) району, актовий запис № 06 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо один від другого та спільне господарство як подружжям ними не ведеться. Частинами 3-4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.56 СК України. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать їх інтересам, у зв'язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення подружжю суд вважає недоцільним. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати на користь позивачки. На підставі ст.ст.56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved