Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох спільних неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12 вересня 2009 року, який зареєстровано Новомар'ївською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №05, в період якого у них народилися спільні неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які після припинення сімейно-шлюбних відносин проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей, хоч зобов'язаний це робити за законом, а домовленості щодо його участі в утриманні дітей між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід необхідно стягнути аліменти на утримання кожної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 516 гривень на кожну дитину щомісячно, що відповідатиме у грошовому виразі половині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який з 01 січня 201 року на дитину віком до 6 років становить 1032 гривні, оскільки для забезпечення нормальної життєдіяльності кожної дитини щомісячно необхідно витратити не менше вказаної суми. Позивачка, яка повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.13,15), у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд за письмовою згодою позивача (а.с.18) ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження відповідно до вимог ст.224 ЦПК України по наявним у справі доказах. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.10,11,57,60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2009 року, який зареєстровано Новомар'ївською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №05 (а.с.4), в період якого у них народилися спільні неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], (а.с.5,6), які згідно довідки Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.19). Відповідач [PERSON] після припинення сімейно-шлюбних відносин добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоч зобов'язаний це робити за законом, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільних неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, але має не постійного місця роботи, внаслідок чого його щомісячний дохід є мінливим, стану здоров'я як відповідача, так і дітей, їх віку та потреб, та вважає необхідним у відповідністю за ст.184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей на рівні не менше 30% встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку», який становить з 01 січня 2014 року для дітей віком до шести років становить 1032 гривні, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання дітей сторонами суду не надано, а судом не встановлено. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial