overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 27.08.213 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. Внаслідок постійних суперечок та конфліктів спільне життя сторін стало не можливим. Шлюбні відносини між ним припинились, спільне господарство не ведуть. У зв`язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та покласти судові витрати на її рахунок. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності відповідача, який, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Крім того подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони уклали шлюб 27.08.2013 року, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] /а.с.4,5/. Любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом непорозуміння створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, який було розірвано рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов'язку надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, однак пояснив, що на даний час у нього немає таких коштів для сплати аліментів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2013 року (а.с. 7-8). Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). [PERSON] цього встановлено, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд, з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення 23 років. На обґрунтування позовних вимог позивачка заначила такі обставини: Після розірвання шлюбу між батьками позивачка проживає з матірю. З 01 вересня 2012 року позивачка навчається в Херсонському базовому медичному коледжі і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила суд його задовільнити. Відповідач позов визнав частково у розмірі 200 гривень. Пояснив суду, що в даний час не має постійного місця роботи, має періодичні заробітки, за станом здоровя (на диспансерному обліку не перебуває) не може виконувати важкі роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження І-КГ № 036171, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона (а.с.5). Позивачка навчається в Херсонському базовому медичному коледжі Херсонської обласної ради, строк навчання по 30 червня 2016 року (а.с.7). Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки позивачка навчається, вона має право на аліменти від батька на період навчання. Відповідач не працює. Суду не було надано доказів і не заявлено про витребування доказів, які б підтверджували наявність у відповідача джерела постійних доходів. Доводи відповідача про те, що він не має постійного місця роботи, має періодичні доходи при залученні його до виконання будівельних робіт, спростовані не були. Відповідач пояснив, що згоден щомісячно надавати матеріальну допомогу у розмірі не менше 200 гривень, а при збільшенні заробітку добровільно буде надавати допомогу у більшому розмірі. За викладених обставин, суд вважає, що позов має бути задоволено частково у розмірі 200 гривень, оскільки суду не було надано доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Мінімальний розмір на одну дитину визначений частиною третьою ст.182 СК України, яка згідно ст. 201 цього Кодексу до відносин щодо обовязку утримувати повнолітніх дочку, сина не застосовується, а тому вимога про визначення мінімального розміру аліментів задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду державного бюджету необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повнолітнього віку, зазначивши, що вони з відповідачем мали фактично шлюбні відносини, однак шлюб не реєстрували, від чого народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. В даний час однією сім'єю не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісяця. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 300 гривень щомісяця. Відповідач у судове засідання не з'явився, у справі є його заява про розгляд позову за його відсутності, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дитини. Відповідно до представленої суду копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 300 гривень щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 03.05.2014 р. Задубрівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2, від цього у них є дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час, за згодою батьків, проживає із матір'ю. Позивачка вказує, що подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не має бажання, а тому просить суд цей шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, вкзав, що згідний на розірвання шлюбу та просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити її шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 09.09.2003 р. Новоселицькою сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №6, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя дійшло згоди, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вони не бажають, а тому позивачка просить суд цей шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Від цього шлюбу у них є син [PERSON] [INFO], який за спільною угодою батьків проживає із матір'ю. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, спору між батьками про місце проживання дитини немає, суд вважає, що сина [PERSON] слід залишити проживати із матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 10.04.2012 р. Виконавчим комітетом Заболотівської селищної ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від цього шлюбу у них є дочка [PERSON] [INFO], яка проживає із матір'ю. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, спору між батьками про місце проживання дитини немає, суд вважає, що дочку [PERSON] слід залишити проживати із матір'ю [PERSON] На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 10.10.2003 р. Відділом ДРАЦС РС Снятинського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №80, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від цього шлюбу у них є дочка [PERSON] [INFO], яка проживає із матір'ю. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати, дочку залишити проживати із нею та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, спору між батьками про місце проживання дитини немає, суд вважає, що дочку [PERSON] слід залишити проживати із матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати її шлюб із відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб між нею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було зареєстровано 14.10.2014 р. Відділом ДРАЦС РС Снятинського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №112, проте подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. У них різні характери і погляди на життя, а тому поступово сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, від цього шлюбу дітей у них немає перебувати у такому шлюбі вона не бажає, а тому просить суд цей шлюб розірвати. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, де вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, врахувавши те, що позивачка не заявила вимоги, щодо прізвища, яке їй присвоїти після розірвання шлюбу, суд, вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved