Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що в м. Конотопі по вул. Достоєвського ,26 мається двоквартирний жилий будинок власником квартири №2 у якому являється вона, а власником квартири №1- [PERSON] За даними КП Конотопського МБТІ за [PERSON] рахується не квартира, а 51/100 частина житлового будинку. На даний час вона вирішила отримати у власність земельну ділянку біля вказаного будинку, але в звязку із тим, що що майно має статус квартира , то передача у власність землі неможлива. Посилається на ст. 358 ч.3 ЦК просить визначити, що належна їй частина будинку становить 49/100 частин, визнавши за нею право власності на вказане майно, припинивши право власності на квартиру №2 в цьому будинку. Представник позивача за дорученням [PERSON] вимоги позову підтримав і просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] вимоги позову визнала і пояснила, що вона являється власником квартири №1 у вказаному будинку і її квартира становить 51/100 ідеальної частки вказаного будинку. Треті особи на розгляд справи не зявилися, подали відповідні прохання розглядати справу без їх участі. Проти вимог позову не заперечують. Судом встановлено, що позивачка являється власником квартири №2 в двоквартирному будинку в м. Конотопі по вул. Достоєвського ,26 , що підтверджується відповідним витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (л.с.3). Згідно розрахунку Конотопського МБТІ ідеальна частка у вказаному будинку становить 49/100ч (л.с.3-7). Відповідно до положень ст.ст. 316,321 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Воно є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку встановлених законом та за умови попереднього і повноцінного відшкодування їх вартості, крім випадків встановлених ч.2 ст. 353 ЦК. Підстави припинення права власності визначені ст. 346 ЦК, в якій випадки такого припинення, про який просить позивач, не зазначені. Відповідно до ст. 2,6,9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено питання підтвердження реєстрації прав, організаційну систему державної реєстрації та їх повноваження. До вказаної системи органів реєстрації суд не входитьі відповідними повноваженнями не наділений. Позивач не представив суду даних, що відповідні органи відмовили йому у здійсненні відповідних дій. А суд не наділений повноваженнями заміняти відповідні державні органи, перебираючи на себе їх функції і повноваження. В звязку із викладеним суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визначення ідеальної частини житла в указаному позивачем будинку. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом саме вказана квартира у будинку у її ідеальній частині і підтверджує право власності позивача, проти чого в судовому засіданні не заперечила відповідач. Позивач має право на визначення ідеально частки, яка належить йому для вирішення питання щодо її обслуговування, реалізації чи виділення в натурі Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed