Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, в якому вказала, що 14.12.1993 року виконкомом Яготинської міської ради народних депутатів надано [PERSON] дозвіл на виділення земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30.10.1994 року він укладав із заступником голови виконкому Яготинської міської ради народних депутатів Полежакою В.П.. Договір на будівництво жилого будинку на правах приватної власності, на наданій земельній ділянці. Цього ж дня, [PERSON] та представник госпрозрахункового проектно-виробничого АПБ Курило Б.Г., встановили в натурі межі присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.04.1997 року на засіданні виконкому Яготинської міської ради народних депутатів вирішили передати безоплатно у приватну власність Спадкодавцю земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За спадкодавцем обліковується вищезначена земельна ділянка, згідно записів земельно-кадастрової книги № 6за № 444. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація щодо державної реєстрації права власності за Спадкодавцем спадкової земельної ділянки. [INFO] [PERSON] - помер син позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,10га, що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша та друга статті 1220 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За час життя, спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування його всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Таким чином, спадкоємець за законом у першу чергу є мати спадкодавця - [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця немає. З заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори позивач не зверталася, але вважає, що спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ він не заявив про відмову від неї. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про паво на спадщину, остання роз`яснила, що видати Свідоцтво на дану земельну ділянку неможливо, у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку з причини не завершення приватизації відповілної земельної ділянки. З 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр». Відповідно до нього, державні акти на право власності на землю не видаються. Натомість документом, на підтвердждення реєстрації права власності є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданий територіальним органом Державної реєстраційної служби. Таким чином, виникла ситуація при якій позивачка не може набути право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування через нотаріальну контору та внаслідок цього, змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.Згідно зі змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене просила встановити, що [PERSON] , постійно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати за [PERSON] , [INFO] , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,10га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачки звернувся до суду із заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яготин Київської області, зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 5-6). З копії свідоцтва про народження (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Яготин Київської області, має батьків [PERSON] та [PERSON] . З копії Свідоцтва про смерть (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Яготин Київської області. З Акта обстеження (а.с. 9) вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] ; разом з нею проживав до дня смерті, [INFO] , її син [PERSON] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 04.02.1984 року по 23.03.1991 року, з 23.07.1994 року по 14.10.2003 року був зареєстрований в [ADDRESS] . З довідки № 137 від 16.09.2020 року (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] згідно ст. 120 ЗК України користується земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] ; згідно записів земельно-кадастрової книги № 6 за № 444 вищезазначена земельна ділянка облікується за [PERSON] у власності площею 0,10 га, з метою використання для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З копії виписки з протоколу № 4 засідання виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 08.04.1997 року (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га по [ADDRESS] з метою з метою використання для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зареєстровано в книзі громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність за № 3441. З Договору на будівництво жилого будинку на правах приватної власності від 30.10.1994 року (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] , якому згідно рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 14.12.1993 року № 12 надано земельну ділянку для будівництва жилого будинку [ADDRESS] , зобов`язується побудувати жилий двоповерховий будинок жилою площею 80 кв.м. і загальною площею 120 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами. З Виписки з протоколу № 12 засідання виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 14.12.1993 року (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] з вільного земельного фонду держземфонду для будівництва житлового будинку та господарських споруд. З Акта про відведення в натурі присадибної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с. 15) вбачається, що на підставі рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 14.12.1993 року № 12 встановлено в натурі межі присадибної земельної ділянки, належної гр. [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку; площа присадибної земельної ділянки становить 1000 кв.м.; присадибна земельна ділянка розташована в [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 16) вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та в Державному реєстрі іпотек відсутні відомості щодо земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] - б. З листа Яготинської районної державної нотаріальної контори № 831/01-16 від 15.10.2020 року (а.с.17, 25) вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в Яготинській районній державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмсежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуюче вище викладене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved