Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що з [PERSON] вона познайомилася у 1999 році, починаючи з 2000 року з відповідачем склалися інтимні стосунки; разом вони не проживали, але зустрічалися дуже часто, відповідач познайомив її зі своєю матірю. Оскільки на той час відповідач не був налаштований на серйозні стосунки, тому через деякий час вона зустріла іншого чоловіка та вийшла за нього заміж і виїхала в інше місто, в шлюбу у них народилася донька [INFO]; відповідач також одружився, вони жили окремо кожен своїм життям. Вказує, що оскільки у неї сімейне життя не склалося, вона постійно згадувала відповідача, з надією побудувати відносини з ним вона розлучилась зі своїм чоловіком і повернулася до дому; на той час відповідач також вже був розлучений; між ними знову виникли близькі стосунки, вони почалися зустрічатися постійно, час проводили в основному в його квартирі. У 2013 році вона завагітніла, вона дуже хотіла дітей і відповідач про це знав, вони неодноразово обговорювали цю тему, але відповідач відповідав їй, що діти це тягар. Коли вона повідомила йому, що вона вагітна, він не заперечував свого батьківства, однак запропоновував їй позбавитися вагітності. 30.03.2014 року вона народила доньку [PERSON], батьком дитини є відповідач, однак ним заява про реєстрацію батьківства до органів РАЦСУ подана не була, відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивачка вказує, що з червня 2013 року відповідач повністю відсторонився від неї та новонародженої своєї доньки, за цей час відповідач жодного разу не прийшов до них, не надав жодної матеріальної допомоги, хоча знає, що вона дуже її потребує. Вона неодноразово зверталася до нього, пропонувала прийти до своєї новонародженої дитини, однак відповідач категорично відмовився і таким чином вона на сьогоднішній день вимушена самостійно виховувати та утримувати їх спільну з відповідачем дитину. В звязку із викладеними обставинами позивач просила визнати [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], народженої 30 березня 2014 року, актовий запис № 40 від 16.04.2014 року, вчинений виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області; зобовязати відділ реєстрації актів про народження Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області внести зміни до актового запису № 40 від 16.04.2014 року про народження [PERSON]; судові витрати та витрати щодо проведення судово-генетичної експертизи покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує та надала письмове клопотання про включення до судових витрат та стягнення з відповідача вартість проведення судової генотипоскопічної експертизи у розмірі 3\~158,0 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В звязку із цим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За відсутності заперечень позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від інтимних стосунків з відповідачем 30 березня 2014 року позивач народила доньку [PERSON], про що виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області було складено відповідний актовий запис № 40 16 квітня 2014 року та видане Свідоцтво про народження серії І-ОК № 264827 від 16.04.2014 року. Відповідно до даного свідоцтва про народження батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08 серпня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Встановлено, що згідно висновку експерта № 28 від 15.05.2015 року, виконаного відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2014 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %; таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Встановлено, що позивачкою було оплачено вартість проведення судової генотипоскопічної експертизи у розмірі 3\~158,0 гривень. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином суд вважає, що оскільки вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 % і таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено, що підтверджується висновком експерта № 28 від 15.05.2015 року, виконаного відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2014 року, тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], народженої 30 березня 2014 року знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають до задоволення. При цьому суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, також вважає, що у звязку із визнанням [PERSON] батьком [PERSON], народженої 30 березня 2014 року, є підстави для зобовязання виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області внести відповідні зміни до актового запису № 40 від 16.04.2014 року про народження [PERSON]. Суд також вважає, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати за проведення судової генотипоскопічної експертизи у розмірі 3\~158,0 гривень та понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 250,80 гривень.

Outcome: approved