Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1000,00 грн., щомісячно,починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що з 18 квітня 2014 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, в період якого народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через суперечки, згасання почуттів один до одного. Шлюбні відносини фактично припиненні, спільне господарство не ведеться, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивачки в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд також не повідомляв. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 202286 вбачається, що 18 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за № 34 (а. с. 6). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 376588 від 14.05.2014 року (а. с. 8). Згідно довідки № 391 від 13.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом Новоіванівської сільської ради Арцизького району Одеської області дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (а. с. 7). В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер, його відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачкою у позовній заяві. Подальше спільне життя чоловіка [PERSON], та дружини [PERSON], збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Враховуючи вищевикладене, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Кіскіна». Позивачка не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у своїй позовній заяві, у звязку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачки. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати \~дитину \~до \~досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають \~істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, у звязку з чим повинен утримувати своїх малолітніх дітей. При ухваленні рішення по справі суд керується положенням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивачка як і відповідач також має обовязок утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 930,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивачки щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки її позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідною квитанцією № NOST937221 від 11.05.2017 року (а. с. 1). Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційна до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial