Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 9 481,37 грн, та судовий збір в розмірі 1 762,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 вересня 2016 року на вул. Харківське шосе, 21 у м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 16 375,02 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 620,00 грн. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 16 995,02 гривень. 03 грудня 2018 року Подільським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 16 квітня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 червня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовну заяву Моторно (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, задоволено. Присудженого до стягнення з [PERSON] на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України суму понесених витрат в розмірі 16 995,02 гривень. Присудженого до стягнення з [PERSON] на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України суму судового збору в розмірі 1921,00 гривень. 29 листопада 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у цивільній справі за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу. 16 січня 2020 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. 02 квітня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 25 червня 2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову та просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. 07 липня 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відповідь на відзив з посиланням на норми чинного законодавства , які регулюють спірні правовідносини. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 02 листопада 2016 року постановою Дарницьким районного суду м. Києва, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. За змістом вказаної постанови вбачається, що 26 вересня 2016 року об 12 год 45 хв [PERSON] керуючи автомобілем «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] по вул. Харківське шосе, 21 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Daewoo Lanos Т13110» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen C-Elysee» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.. На даний час постанова Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників належного транспорту засобів. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність. 16 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до Звіту № 5582/10/16 складеного ТОВ «Сател Груп» від 17 жовтня 2016 року, встановлено, що вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «Citroen C-Elysee» д.н.з. [NUMBER] , складає 16 375,02 гривень, без ПДВ. 20 січня 2017 року МТСБУ на рахунок [PERSON] , на підставі наказу № 404 від 19 січня 2017 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 50 038,47 гривень. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. Отже, з огляду на обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України, страхового відшкодування у розмірі 16 375,02 грн., оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, відповідачем [PERSON] , не доведено, що шкоду завдано не з його вини, а тому він є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога позивача, пред`явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля, є правомірною. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямована на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за сплачену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності в сумі 620,00 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн, сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial