Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із відповідним позовом до відповідачки, в обґрунтування якого зазначила, що 17 жовтня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала від неї у борг грошові кошти в сумі 100000.00 грн., які зобов'язалася повернути до 17 грудня 2013 року, про що відповідачкою складено відповідну розписку. В порушення вказаних умов договору, відповідачка відмовилася від виконання своїх обов'язків за договором позики, грошові кошти позивачці не повернула, тому 28 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про припинення зобов'язання шляхом передачі відступного, а саме передачею позивачці у власність належного відповідачці житлового будинку, як відступного, розташованого за адресою [ADDRESS]. Тому позивачка просить суд припинити зобов'язання за договором позики, укладеним 17 жовтня 2013 року між нею та [PERSON] в сумі 100000,00 грн. та визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 160,9 м?, який складається з: літ. А-1 - житлового будинку з напівпідвалом літ. НПД та тераси літ. а, воріт №1, № 3, хвіртки № 2, огорожі № 4, колодязю насосного № 5. У судове засідання представник позивачки - [PERSON] не з'явилася та до початку розгляду справи від неї на адресу суду надійшла заяви, в якій вона підтримали заявлені вимоги [PERSON] у повному обсязі та просила провести розгляд справи без її присутності та за відсутністю [PERSON] /а. с. 32/. Представник відповідачки -[PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання надала суду заяву, в якій визнала заявлені вимоги [PERSON] у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала та просила провести розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3,213,214,215 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить к наступному висновку. У судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., які зобов'язалася повернути до 17 грудня 2013 року, відповідно до фотокопії розписки від 17 жовтня 2013 року /а. с. 10/. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно з ч.1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають зокрема, із договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, в якому встановлений строк (термін) його виконання, підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у відповідачки виник обов'язок повернути позивачці в строк до 17 грудня 2013 року грошові кошти в сумі 100000,00 грн., а у позивачки виникло право вимагати від відповідачки виконання вказаних обов'язків. В порушення вказаних норм права та умов договору, відповідачка відмовилася від виконання своїх обов'язків за договором позики, грошові кошти не повернула в повному обсязі. Як вбачається з угоди про припинення зобов'язання від 28 грудня 2013 року /а. с. 11/, між позивачкою та відповідачкою, за згодою чоловіка відповідачки [PERSON], досягнуто згоди про припинення грошового зобов'язання та передачу відступного, а саме передачею позивачці у власність належного відповідачці житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з типового договору від 23 березня 1989 року, укладеного між відповідачкою та Олександрівською радою народних депутатів і посвідченого 15 квітня 1989 року старшим державним нотаріусом 2-ої Ворошиловградської державної нотаріальної контори Герасимовою В.Т. за реєстровим № 2-1713, [PERSON] та її чоловіку [PERSON] для будівництва на праві приватної власності житлового будинку в безстрокове користування надано земельну ділянку площею 0,600 кв.м. за адресою [ADDRESS] /а. с. 12 - 13/. Рішенням виконавчого комітету Олександрівської міської ради народних депутатів від 22.09.1994 року № 57/10 особисто відповідачці за вказаною адресою додатково надано в користування земельну ділянку площею 206 м? та закріплено в безстроковому користуванні відповідачки земельну ділянку загальною площею 806 м?, відповідно до фотокопії рішення виконавчого комітету Олександрівської міської ради народних депутатів № 57/10 від 22.09.1994 року /а. с. 14/. Для початку будівництва на зазначеній земельній ділянці житлового будинку розроблено проект індивідуального житлового будинку, погоджений архітектором Артемівського району м. Луганська, Головним архітектором м. Луганська, управлінням архітектури та містобудування Луганської обласної адміністрації З довідки - характеристики на об'єкт нерухомого майна від 31 жовтня 2013 року, складеної МКП «БТІ» м. Луганська вбачається, що за адресою [ADDRESS] розташовано житловий будинок загальною площею 160,9 кв.м., який складається з літ. А-1 - житлового будинку з напівпідвалом літ. НПД та тераси літ. а, воріт №1, № 3, хвіртки № 2, огорожі №4, колодязю насосного №5 /а. с. 15 - 16/. На момент набуття відповідачкою права власності на вказане нерухоме майно, ці відносини регулювалися ЦК Української РСР в редакції 1963 р. Згідно із ст. 58 Конституції України, закони підлягають застосуванню в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Зі звіту технічного стану житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 20 лютого 2014 року вбачається, що спірний житловий будинок будівництвом закінчено на 100 %, в обстеженому будинку забезпечено правильне інженерно-конструктивне з'єднання між собою будівельних матеріалів і конструкцій у відповідності із технологічними процесами, результатом яких є створення нерухомого майна, дотримано діючі державні будівельні стандарти і норми; матеріали, вироби та конструкції, які використані при будівництві нерухомого майна, відповідають державним будівельним стандартам і нормам, технічним умовам і технологічним регламентам; забезпечена необхідна стійкість та експлуатаційна надійність будинку; можлива подальша експлуатація будівлі /а. с. 34 - 46/. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка знаходиться у відповідачки в користуванні, а будинок побудовано з дотриманням затвердженого органами архітектури проекту, тобто з огляду на положення ст. 105 ЦК Української РСР, Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 19.09.75 р. «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України», на момент розпорядження спірним будинком, відповідачка має необхідний обсяг правоздатності для передачі будинку позивачці в якості відступного. Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно із статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 600 ЦК України, об'єктом відступного може бути нерухоме майно (розмір вартості встановлюється сторонами), переданням відступного можуть припинятися договірні зобов'язання, обов'язковість досягнення згоди на припинення зобов'язань відступним повинно бути належним чином зафіксоване. Домовленість щодо передачі відступного замість виконання зобов'язання може бути досягнута як до, так і після порушення такого зобов'язання. Розмір відступного відповідно до положень статті, встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлене договором, в якому вказуються розмір відступного, порядок та строк його надання. Діючим законодавством України не передбачено конкретну форму оформлення договору щодо передачі відступного, тому укладений між позивачкою та відповідачкою договір є дійсним і таким, який породжує цивільно-правові наслідки для його сторін. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється відповідним державним органом, який у своїй діяльності керується ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р. та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим ПКМ України від 22.06.2011 р. № 703, якими угода про передачу у власність кредитора в якості відступного нерухомого майна не внесена до переліку угод, які є підставою для державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення [PERSON] до суду, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази, документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, судом вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на законних підставах, а тому суд вважає за необхідне припинити зобов'язання за договором позики, укладеним 17 жовтня 2013 року між позивачкою та [PERSON] в сумі 100000,00 грн. та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 160,9 м?, який складається з літ. А-1 - житлового будинку з напівпідвалом літ. НПД та тераси літ. а, воріт №1, № 3, хвіртки № 2, огорожі № 4, колодязю насосного № 5. На підставі викладеного та

Outcome: approved