Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO] у сумі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON],[INFO] з нею - [PERSON] по адресі [ADDRESS] та встановити графік зустрічей з дитиною відповідачу. В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем,який 27.10.2016 року рішенням суду розірвано, народилась донька [PERSON],[INFO]. Внаслідок фізичного насильства ,погроз вбивством,агресивної поведінки відповідача відносно неї в присутності малолітньої дитини, вона вимушена була виїхати із спільного з колишнім чоловіком житла до помешкання її батьків за адресою: [ADDRESS].Житлово-побутові умови проживання дитини відповідають нормам,вона забезпечує належний матеріальний рівень життя дитини,виховує доньку в дусі поваги,любові,загальних норм моралі ,піклується про її стан здоровя,фізичний,духовний моральний розвиток,а тому ,оскільки в добровільному порядку сторонам не вдалось досягти згоди щодо визначення місця проживання дитини просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею та встановити графік зустрічей з дитиною відповідачу. Відповідач, як батько, не надає постійної та належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний її надавати. За відсутності можливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. У судове засідання позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO] у сумі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON],[INFO] з нею - [PERSON] по адресі [ADDRESS]. Просить позов з уточненими вимогами задоволити повністю та розглядати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання подав заяву в якій вказав,що позовні вимоги не визнає ,просить відмовити у його задоволенні,оскільки справа повинна розглядатися за місцем його проживання та повідомив ,що бути присутнім у судових засіданнях не має можливості через надмірну зайнятість по місцю роботи. Представник третьої особи служби у справах дітей Калуської міської ради в судове засідання не з'явився, одак подала суду заяву у якій вказала,що проти задоволення вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі. сторони які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - ст.10 ЦПК України. Суд встановив, що сторони по справі перебували в шлюбі зареєстрованому шлюбі (а.с.7),який рішенням Києво-Святошинського районного суду від 27.10.2016 року розірвано (а.с.17). У шлюбі в них народилась донька [PERSON],[INFO]. Відповідач являється її батьком згідно свідоцтва про народження (а.с.8). Неповнолітня [PERSON],[INFO] проживає із своєю матір'ю [PERSON] по адресі [ADDRESS], що підтверджується акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.08.2016 р. складеного службою у справах дітей Калуської міської ради та акту ОСББ «Січове 15» про встановлення фактичного проживання від 22.08.2016 року та фактично перебуває на утриманні матері (а.с.18,19). У відповідності до висновку служби у справах дітей Калуської міської ради від 13.06.2017 року № 01.-19/05/41 служба у справах дітей Калуської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] при матері [PERSON],[INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.45). Відповідно до ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися за місцем перебування позивача. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Судом встановлено, що відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування дитини не надає. Позивачка проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні. Відповідач в даний час працює в.о.начальника лікарні відновного лікування МВС України , на утриманні інших осіб не має, будь яких інших стягнень з нього суду не представив, а тому суд розцінює, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути в користь позивачки з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що позивачка має можливість забезпечити неповнолітній доньці [PERSON],[INFO], умови для проживання, забезпечує належний матеріальний рівень життя дитини,виховує доньку в дусі поваги,любові,загальних норм моралі ,піклується про її стан здоровя,фізичний,духовний моральний розвиток. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вік дитини, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про те, що інтересам малолітньої [PERSON],[INFO], буде відповідати визначення місця її проживання разом з матір'ю [PERSON], оскільки дитині в даний час створені всі належні умови для належного фізичного та морального розвитку, що відповідає вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід Державної судової адміністрації України слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн..

Outcome: approved