Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 12488,89 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 01.09.2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГА00068920, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9000 гривень на споживчі потреби, терміном до 01 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 відсотків на рік, а також комісії за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту. Однак, [PERSON] порушує свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також комісії за управління кредитом, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання, в якому просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГА00068920, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9000 гривень на споживчі потреби, терміном до 01 вересня 2014 року. Відповідно до п.3 Спеціальної частини кредитного договору, позичальник був зобовязаний за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 0,01 % річних. Також встановлено комісію за управління кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту (п.4 Спеціальної частини кредитного договору). Згідно з умовами договору, кредит надається шляхом збільшення доступного залишку коштів на поточному рахунку (п.2.2. Загальної частини кредитного договору). Відповідно до п.2.5.2. Загальної частини кредитного договору, позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», указаний в п.6 Спеціальної частини кредитного договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені у графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. Однак, відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п.п.1.2. Спеціальної та п.3.3.2. Загальної частин кредитного договору, а також комісії за управління кредитом, встановленої п.4 Спеціальної частини кредитного договору. Як вбачається зі змісту статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами п.2.7.1. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором або правомірних вимог. Право вимоги банка, як позикодавця, на дострокове повернення позичальником заборгованості за кредитом також встановлене ст.1050 ЦК України. Так, згідно із ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, відповідач вимоги кредитного договору не виконує, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Станом на 02.09.2014 у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12488,89, яка складається з наступного: 8190,22грн. заборгованість за кредитом; 0,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4297,87 грн. заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом. Всього позивач просить стягнути з відповідача 12488,89 грн., а також судові витрати. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №BLaЖГА00068920 від 01.09.2011 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги вказаного кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії по ньому. Тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 гривень підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved