Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14.07.1997 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, запис 435. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з чоловіком не склалося через постійні суперечки, кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди у шлюбі, вихованні дитини, шлюбні відносини припинені. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Позивачка до судового засідання не з'явилася, подала через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №208846, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, 29.04.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №56. (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №285209 виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, 01.09.2004 року від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинені протягом трьох років, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина розпалася остаточно та не може бути поновлена. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Спору щодо розподілу майна між сторонами не має. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved