overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, при цьому наполягала на визнанні за нею [PERSON], як за спадкоємицею першої черги після смерті матері [PERSON] померлої 18 березня 2014 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 5, 47 га, розташованої на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, на підставі Державного акту серії Р1 №491527 від 20. 05. 2003р. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не надав цьому поважних підстав чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2014 року, померла її матір [PERSON], яка на день смерті проживав у [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки. В передбачений законом 6-ти місячний термін позивачка не звернувся до Котовської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як на момент смерті проживала та зареєстрована з померлою за однією адресою. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею право приватної власності на майно померлої [PERSON], як за спадкоємицею за законом у розумінні положень\~ст. 1268 ЦК України, бо, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.\~\~\~\~ Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, при цьому наполягала на визнанні за нею [PERSON], як за спадкоємицею першої черги після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] року, право приватної власності на земельну ділянку площею 2, 12 га, розташовану на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 03.11.2004р та право приватної власності на житловий будинок позначений в плані літ. «А» загальною площею 88, 3 кв. м., житловою площею 38, 6 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», погріб літ «в», сараї літ. «В, Г», огорожа №1-7, розташований за адресою [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про розгляд справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала у [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки та житлового будинку [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Коли позивачка прийшла до нотаріуса по закінченню шестимісячного сроку але їй в устній формі відмовили в оформлені спадщини, тому що оригінали документів були загублені померлою. Цей факт унеможливлює нотарільне оформлення спадщини. Після чого позивачка звернулись КП «Інвентаризатор» для отримання дублікату витячгу, де отримала відмову в зв'язку з тим, що на покійного дублікати витягу не видаються. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею право приватної власності на майно померлої [PERSON], як за спадкоємицею за законом у розумінні положень ст. 1268 ЦК України, бо, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, при цьому наполягала на визнанні за нею [PERSON], як за спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка [PERSON] померлого 30 жовтня 2014 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 4, 6835 га, розташованої на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, на підставі Державного акту серії ЯИ №139563 від 24.12.2009 р. земельну ділянку площею 4, 68 га, розташованої на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала померлому на підставі Державного акту серії Р1 №491715 від 20.05.2003 р. та права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), в розмірі 4141 гривня, або 0, 581 відсотків від 16.02.2001 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав у [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки та майнового сертифікату. В передбачений законом 6-ти місячний термін позивачка звернулась до Котовської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину не отримувала в звязку з тяжким матеріальним станом. Крім позивачки спадкоємців не має. В травні цього року позивачка звернулась до державного нотаріуса, але їй в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадщину так, як оригінали Державних актів на земельну ділянку було загублено. Відновити їх позивачка не має змоги. Я неодноразово зверталася до Деркомзему з питанням одержання дублікату, але отримала відмову, в звязку з поганим самопочуттям та похилим віком позивачка більше не мала змоги їздити в місто, тому вирішила звернутися до суду, так я це порушує її права, та вона не може належним чином розпоряджатися належною мені спадщиною. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею право приватної власності на майно померлого [PERSON], як за спадкоємицею за законом у розумінні положень\~ст. 1268 ЦК України, бо, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.\~\~\~\~ Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] батьком [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Шишківці Новоселицького району Чернівецької області посилаючись на те, що відповідач є біологічним батьком вказаної дитини, однак у зв'язку із тим, що дочка народилася під час її перебування в шлюбі із [PERSON] вона не змогла без згоди останнього зареєструвати батьком дитини її фактичного батька. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона з вересня 2013 року по даний час постійно проживає однією сім'єю разом із [PERSON], від чого у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно він є біологічним батьком [PERSON], оскільки вже тривалий час проживає однією сім'єю із позивачкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції в суд не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов відлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка із вересня 2013 року по даний час проживає однією сім'єю із [PERSON], веде із ним спільне господарство. У них в с. Шишківці Новоселицького району [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої було записано її чоловіка [PERSON], із яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із 09.03.2011 року. Запис про батька був здійснений на підставі ст.133 СК України. Відповідач [PERSON] визнав той факт, що він є біологічним батьком дитини, що відповідає вимогам закону та не порушує права та законні інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка позов про визнання батьківства. До вказаної вимоги встановлюється річний термін. На підставі викладеного підлягають задоволенню вимоги про визнання батьком дитини [PERSON] [PERSON]. У зв'язку із цим суд вважає підлягають задоволенню і вимоги про внесення змін в актовий запис про народження, звідки слід виключити запис про батька [PERSON] та внести запис про батька [PERSON] із зміною прізвища дитини із «[PERSON]» на «[PERSON]» та по-батькові із «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки носити прізвище та по-батькові свого фізіологічного батька відповідає інтересам дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло домоволодіння № 105, що на вул.Галицького в с.Завій, Калуського району, Івано-Франківської області, посилаючись на те, що останній був її співмешканцем. Однак з травня 2011р. вони не підтримують стосунки і [PERSON] проживає окремо, участі по утриманню житла не приймає, хоча прописаний у її будинку за вищезазначеною адресою. Позивачка вважає , що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, адже тривалий час не проживає в ньому без поважних причин, тому просить визнати його таким , що втратив право користуватися домоволодінням № 105, в с.Завій, Калуського району, Івано-Франківської області. В судове засідання представник позивачки подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує , просить розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам положення ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки ВСС № 677023 від 17.06.2005р. [PERSON] купила домоволодіння №105, на вул.. Галицького, в с.Завій, Калуського району, Івано-Франківської області (а.с.5), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). Із акту обстеження матеріально-побутових умов в будинку 105, що на вул.. Галицького, в с.Завій , Калуського району вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в даному господарстві з травня 2011р. (а.с.8). та відповідно до довідки виконкому Завійської сільської ради № 1906 від 27.10.2015р. [PERSON] входить до складу сім»ї позивачки і прописаний у вищезазначеному будинку (а.с.9). У відповідності ст.ст.71-72 ЖК України особи, які не проживають у будинку без поважних причин більше шести місяців визнаються такими, що втратили право на житло. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає у домоволодінні № 105, на вул..Галицького, в с.Завій, Калуського району, Івано-Франківської області більше 6-ти місяців без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на житло- вищезазначене домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло домоволодіння № 26, що на вул.. Довге-Калуське, Калуського району, Івано-Франківської області, посилаючись на те, що останній є її колишнім чоловіком, однак з 2011р.вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Не зважаючи на те, що вже тривалий час відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні, що належить позивачці , він не знімається з реєстрації, що обмежує позивачку у користуванні і розпорядженні домоволодінням, тому просить суд визнати його таким , що втратив право на проживання у вищезазначеному домоволодінні.. В судове засідання позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує , просить розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам положення ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1-485від 14.06.1980р. вищезазначений одноповерховий будинок що в с. Довга-Калуська, Калуського району належить позивачці (а.с.7). Із акту обстеження матеріально-побутових умов в будинку 26, що на вул.. Л.Українки, в с. Довге-Калуське, Калуського району вбачається, що чоловік [PERSON] відповідач [PERSON] , [INFO], зареєстрований у даному домоволодінні, однак не проживає за місцем реєстрації з жовтня 2014р. (а.с.4). Також , відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 23.02.2015р. шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.6). У відповідності ст.ст.71-72 ЖК України особи, які не проживають у будинку без поважних причин більше шести місяців визнаються такими, що втратили право на житло. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач, не проживає у домоволодінні № 26, на вул..Л.Українки, в с.Довга Калуська, Калуського району, Івано-Франківської області більше 6-ти місяців без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на житло- вищезазначене домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло квартиру 21 на вул.. Стуса, 12, в м.Калуш, Івано-Франківської області, посилаючись на те, що він зареєстрований у даній квартирі, однак з 2012р. не проживає в ній, участі в утриманні помешкання не приймає, не проводить плату за комунальні послуги, тощо., а його реєстрація у вищезазначеній квартирі , що належить позивачці позбавляє її права розпоряджатися своїм майном, тому просить суд визнати [PERSON] таким , що втратив право на проживання у вищезазначеній квартирі. В судове засідання позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує , просить розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам положення ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що згідно з копією договору дарування від 06.07.2012р. та договору дарування від 17.12.2014р. двокімнатна квартира №21, на вул.. Стуса, 12, в м.Калуш, Івано-Франківської області належить позивачці (а.с.3,4). Відповідно до довідки КП ЖЕО №4 від 06.05.2015р. у квартирі №21, що на вул.. Стуса, 12 в м.Калуш зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.7). Із акту обстеження щодо не проживання [PERSON] на вул.. Стуса, 12/21 № 235 від 06.05.2015р. вбачається, що відповідач фактично не проживає в зазначеній квартирі з липня 2012р.(а.с.8) . У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає у квартирі 21, на вул..Стуса, 12, в м.Калуш, Івано-Франківської областібільше 3-ох років без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на проживання в зазначеній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], в заяві вказавши, що в вищезазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], 1994 року народження. В 2012 році відповідачка створила свою сім'ю та мешкає в на тимчасово окупованій території Криму. В квартирі немає її речей, квартплату та комунальні послуги вона не сплачує. В зв'язку з її відсутністю та тривалим часом проживання у Криму, позивачі просять визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирі [ADDRESS]. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена через оголошення в газеті «Запорізька правда» Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі, зареєстрована також [PERSON], мати відповідачки, а також неповнолітні діти - брати відповідачки [PERSON] - [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 2007 року народження. В 2012 році відповідачка створила свою сім'ю та мешкає на тимчасово окупованій території Криму. В квартирі немає її речей, квартплату та комунальні послуги вона не сплачує. Ці обставини не заперечує її мати -[PERSON] Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком № 66 по вул.Сільрадівська в с.Івачків Здолбунівського району Рівненської області. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач в серпні 2015 року добровільно забрав свої речі і залишив спірне житло. На даний час місце його знаходження невідоме. Оскільки відповідач в даному помешканні не проживає без поважних причин більше року, то відповідно до ст.405 ЦК України він втратив право користування ним. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав в повному обсязі, просить задовільнити їх. Відповідач позов визнав повністю та згідний на задоволення позовних вимог в повному обсязі.. Згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами по справі. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що той з червня 2014 року зібрав свої речі і переїхав до іншого житлового приміщення, і з того часу в даній квартирі не проживає, витрати по утриманню житла та комунальні послуги не сплачує. Відповідач в своїй письмовій заяві позов визнав, просить розглянути справу за його відсутності. Позивачка, надала заяву з проханням розглянути справу за своєї відсутності на задоволенні позову наполягає. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, вирішення даного спору залишила на розсуд суду Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вимог ч.2 ст.167 Житлового Кодексу України, член сім'ї, який вибув з жилого приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин позовні вимоги є достатньо обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. А тому,

Outcome: approved