Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, стягуваних з відповідача її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з відповідачем позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачка просила збільшити розмір аліментів до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами пов'язані з обов'язком батьків утримувати дітей, та врегульовані Сімейним Кодексом України. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2009 року, батьком [PERSON], [INFO], зазначений [PERSON], відповідач у справі (а. с. 6). Згідно довідки № 379 від 01.02.2018 року, виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, дитина проживає з матір'ю (а. с. 5). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06.02.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 15.12.2011 року і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 4). Частиною першою статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В силу ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. При ухваленні рішення по справі суд керується положенням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивачка як і відповідач також має обов'язок утримувати неповнолітню дитину. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач офіційно працює, мешкає окремо, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволенню позову про зміну розміру аліментів, стягнутих рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06 лютого 2012 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 15.12.2011 року і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікудо 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв'язку з задоволенням позовних вимог позивачки про зміну розміру аліментів виконавчий лист № 1502/412/2012, виданий Арцизьким районним судом Одеської області 18.02.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 15.12.2011 року і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає відкликанню з виконання. Разом з тим, суд звертає увагу, що вказане рішення не є перешкодою для застосування в подальшому положень ст. 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, за заявою вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням може бути змінений. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв'язку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.

Outcome: approved