Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 23 червня 1996 року помер батько позивачки [PERSON]. На момент смерті разом із її батьком мешкала та була зареєстрована його дружина, а позивачки матір [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла її матір подавши до державної нотаріальної контори заяву, але не здійснила переоформлення на своє імя бо 27 січня 2014 року вона померла. На момент смерті вона була зареєстрована одна. Позивачка вказала на те, що починаючи з 1996 року та по теперішній час вона мешкала та мешкає в селі Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, а її батьки мешкали в селі Олексапіль Білокуракинського району. Мешкаючи окремо та на значній відстані в різних населених пунктах вона завжди підтримувала з батьками стосунки, спілкувалася, допомагала їм та після смерті здійснила допомогу у похованні. З метою виявлення та встановлення належності померлому спадкового майна позивачка, отримавши у березні поточного року відповідь, дізналася про те, що ще за життя при розпаюванні землі її батька, на підставі розпорядження Білокуракинської РДА № 21 від 20.01.1997р., було включено до списків громадян-членів КСП «Заріччя» за №326 та за життя ним було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Заріччя» серії ЛГ № 0113764 від 25.02.1997р. Позивачці стало відомо, що після смерті її батька відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) 9,56 умовних кадастрових гектар, змінену на 8,81 в умовних кадастрових гектарах (ріллі, сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району, право на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0113764 реєстраційний № 40 належало її померлому батькові [PERSON], оригінал якого за невідомих їй обставин було втрачено. Звернувшись до органу нотаріату з приводу переоформлення спадщини, яка відкрилась після смерті її батька постановою нотаріуса у видачі свідоцтва було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджували б належність цього майна спадкодавцю, а також через те, що спадщину хоча й прийняла її матір, але не встигла здійснити переоформлення документів на своє імя бо померла. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як єдиної та належної спадкоємиці за законом звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 23 червня 1996 року у віці 71 років в селі Олексапіль Білокуракинського району помер [PERSON], про що Лозно-Олександрівською селищною радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 26 та видано Свідоцтво серії І-ЕД № 169979 (а.с.11). Відповідно до довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району № 331 від на момент його смерті разом із з ним була зареєстрована та мешкала його дружина [PERSON] (а.с.09). 27 січня 2014 року в селі Олексапіль, Білокуракинського району у віці 82 років померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 03 та видано Свідоцтво серії І-ЕД №388834 (а.с.8). Із довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району № 331 вбачається, що на момент смерті [PERSON] вона була зареєстрована одна. Відповідно до Свідоцтва про народження ЯИ № 707769 та Свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО № 377623 позивачка [PERSON], [INFO] є донькою померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). Із дослідженої в судовому засіданні відповіді Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 142/102-18 від 13.03.2018р. вбачається, що померлому 23.06.1996р. [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0113764 реєстраційний № 40 на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 9,56 умовних кадастрових гектар, змінену на 8,81 в умовних кадастрових гектарах (ріллі, сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Заріччя» Білокуракинського району. Державний акт на право власності на земельну ділянку не отримував.(а.с.12) Із постанови виконуючого обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], але не здійснила переоформлення спадщини з померлого на своє імя бо померла та у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджували б належність цього майна спадкодавцю. Нотаріус, відмовляючи в оформленні спадкових прав позивачці, зазначив не тільки про пропуск строку для прийняття спадщини, а й про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні було встановлено, що Сертифікат серії ЛГ № 0113764 реєстраційний № 40 виданий на імя померлого 23.06.1996р. [PERSON], було втрачено. Таким чином, позивач при винесенні окремого рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в будь-якому разі позбавлена можливості оформити свої спадкові права нотаріально. У зв'язку з чим, суд вважає можливим, визнавши причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, визнати право власності на спадкове майно за позивачем. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно до ст.1216 ЦК України (2003 р.), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України (2003р.) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved