Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка \~звернулася \~до суду\~з цим\~позовом мотивуючи\~тим,\~що 29.11.2000\~року помер\~її батько\~[PERSON],\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшло\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 2,16\~в умовних\~кадастрових гектарах,\~яке було\~посвідчено сертифікатом\~ серії\~СМ №0184572\~та право\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 2,16\~в умовних\~кадастрових гектарах,\~яке було\~посвідчено сертифікатом\~ серії\~СМ №0184571,\~яку він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 11.03.1999 року, але юридично за життя не оформив. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як оригінали вище згаданих сертифікатів на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~ було втрачено, а також через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою [PERSON] та батьком [PERSON], оскільки у посвідці про народження останнього в графі мати невірно зазначено «Редькина Маруся Остаповна», замість правильного «Редька Марія Єпіфанівна», як записано у свідоцтві про смерть. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею\~ право на вищевказані земельні частки (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо, підтвердили, що [PERSON] дійсно була рідною матірю [PERSON]. Вони знали їх особисто, обоє вже давно померли. Дослідивши пояснення позивачки, її представника, свідків, обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 29\~листопада 2000\~року \~в селі\~Піски Буринського\~району Сумської\~області \~помер батько\~позивачки [PERSON],\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до якої\~ввійшло право\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 2,16\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~ частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~ на\~території [PERSON]\~ сільської\~ради Буринського\~району Сумської\~області,\~що було\~посвідчено за\~спадкодавцем сертифікатом\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії СМ\~№0184572\~та право\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 2,16\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~ частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~ на\~території [PERSON]\~ сільської\~ради Буринського\~району Сумської\~області,\~що було\~посвідчено \~сертифікатом на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії СМ\~№0184571,\~яку він прийняв після смерті 11 березня 1999 року своєї матері [PERSON], фактично вступивши в управління\~ та володіння спадковим майном згідно вимог п.1) ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, але за життя юридично не оформив, що вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON], копії свідоцтва про смерть [PERSON], довідки [PERSON] сільської (а.с.9,12-13). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] позивачка по справі, будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показами позивачки та її представника, копією свідоцтва про народження позивачки, довідкою [PERSON] сільської ради, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки, копією паспорта позивачки (а.с.14-15,29-31). Разом з тим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище згадані земельні частки (пай) , оскільки оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 було втрачено, а отримати дублікати позивачка не спроможна, у звязку із змінами в законодавстві та смертю [PERSON] і [PERSON], що підтверджується поясненнями позивачки, письмовим повідомленням нотаріуса, листами Буринської РДА та розясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.16-19). В той же час з інформаційних довідок відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 були зареєстровані у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №344 та №345 і належали [PERSON] та [PERSON] відповідно, однак державні акти взамін сертифікатів останні не отримували (а.с.10-11,28). Крім цього судом враховується, що паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], будучи членами КСП, пенсіонерами, були включені до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000010 виданого колгоспу «Присеймівський» 22.06.1995 року і реалізували своє право на земельну частку (пай), площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отримавши сертифікати на земельну частку (пай), оригінали яких були втрачені (а.с.25-27). Тобто суд прийшов до висновку, що право [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатами на земельну частку (пай) серії СМ №0184572 та серії СМ №0184571 відповідно сумнівів не викликає. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того, позивачка також не спроможна належними чином оформити свої спадкові права через неможливість підтвердження родинних відносин між її бабою [PERSON] та батьком [PERSON], оскільки у посвідці про народження останнього в графі мати невірно зазначено «Редькина Маруся Остаповна», замість правильного «Редька Марія Єпіфанівна», як записано у свідоцтві про смерть, що вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] та копії посвідки про народження спадкодавця [PERSON] (а.с.12,24). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживали в [INFO] з [PERSON] та [PERSON], знали їх особисто. Останні дійсно були сином і матірю, обоє давно померли. З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі доказам. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON], а розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved