overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивачка у серпні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що 18.08.2009 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 132. За час шлюбу, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Також позивачка зазначила, що протягом останніх трьох років взаємовідносини між нею та відповідачем погіршувалися, вони не підтримують зв`язок та фактично припинили шлюбні відносини з 2019 року. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 132. Ухвалою суду від 17.08.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка та відповідач у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та не вирішувати питання про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідач також подав до суду заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 18.08.2009 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 132. Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивачка у серпні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що 20.04.2001 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Боромлянській сільській раді Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 8. За час шлюбу, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також позивачка зазначила, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння та наявні різні погляди на життя. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб фактично припинений. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.04.2001 Боромлянською сільською радою Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 8. Ухвалою суду від 17.08.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка та відповідач у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та залишити за нею судові витрати. Відповідач також подав до суду заяву у якій просив суд справу розглянути без його участі та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 20.04.2001 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Боромлянській сільській раді Тростянецького району Сумської області, актовий запис № 8. Після реєстрації шлюбу відповідачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). За час шлюбу у позивачки та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 6, 7). Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка у січні 2014 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 31.08.2007 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від дошлюбних стосунків позивачка [INFO] народила дочку - [PERSON], [INFO] сина - [PERSON] та [INFO] сина - [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільних дітей, не піклується про них та не допомагає, участі у вихованні дитей не приймає. Позивачка зазначає, що діти перебувають на повному її утриманні, а тому вона не має можливість гідно утримувати дітей та належно забезпечувати їх життя, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 12 частини його заробітку щомісяця до їх повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення, зазначивши, що розуміє необхідність утримання спільних з позивачкою неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка у січні 2014 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 15.01.2010 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період зазанченого шлюбу позивачка [INFO] народила дочку [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, не піклується про неї та не допомагає, участі у вихованні дочки не приймає. Позивачка зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні, хоча її матеріальне утримання не надає можливість гідно утримувати дочку та належно забезпечувати її життя. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка у січні 2014 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 20.09.2008 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період зазанченого шлюбу позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, не піклується про неї та не допомагає, участі у вихованні сина не приймає. Позивачка зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні, хоча її матеріальне утримання не надає можливість гідно утримувати сина та належно забезпечувати її життя. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка у січні 2014 р. звернулася до суду з зазанченим вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1998 року. Від даного шлюбу позивачка [INFO] народила дочку [PERSON]. Проте, з березня 2010 р. між сторонами погіршились стосунки через постійні сварки та непорозуміння, що призввели до втрати почуття любові та поваги до один одного. З лютого 2012 р. сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка у січні 2014 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах, але починаючи з липня 2013 року відповідач проживає окремо, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Від спільного проживання мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте відповідач, на теперішній час, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у їхньому вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах, але починаючи з липня 2013 року відповідач проживає окремо, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено . Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, коштів на утримання не надає та ухиляється від обов'язку щодо надання матеріальної допомоги на дитину. Крім того, на теперішній час, позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та не має можливості самостійно матеріально забезпечити дітей. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дітей в судовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дітей, тому що відповідач будучи батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати. Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка у січні 2014 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, на теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Однак відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.03.2007 року розірвано ВРАЦС Тернівського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 44. Згідно свідоцтва про народження у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивачки до суду та до повноліття дитини, тому що відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний його матеріально утримувати. Таку допомогу він може надавати, тому що є працездатним. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка у січні 2014 року звернулася до суду з позовом, де вказує, що згідно мирової угоди укладеної 05 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], яка затверджена ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2012 року в справі за № 2/0417/3164/2012, Відповідачем було визнано обов'язок сплачувати аліменти за період з липня 2012 року до повноліття [PERSON]. На даний час Відповідачем порушені зобов'язання по сплаті аліментів. Станом на 27 червня 2014 року зобов'язання частково виконані за третій квартал 2013 року, частково за четвертий квартал 2013 року, перший та другий квартал 2014 року. Уточнивши позовні вимоги просила суд зобов?язати відповідача [PERSON] виконати умови п.1.2., 2 та 3 мирової угоди затвердженої ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2012 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів визначених мировою угодою у розірі - 7 500,00 дол. США, що еквівалентно - 88 650,00 грн. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно мирової угоди укладеної 05 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], яка затверджена ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2012 року в справі за № 2/0417/3164/2012, Відповідачем було визнано обов'язок сплачувати аліменти за період з липня 2012 року до повноліття [PERSON]. Відповідно до умов мирової угоди Відповідачем було взято на себе зобов'язання сплачувати аліменти щоквартально, до кінця другого місяця звітного кварталу проводити перерахунок аліментів на користь [PERSON]. На даний час Відповідачем порушені зобов'язання по сплаті аліментів. Станом на 27 червня 2014 року зобов'язання частково виконані за третій квартал 2013 року, частково за четвертий квартал 2013 року, перший та другий квартал 2014 року. Так згідно витягу про рух грошових коштів по картрахунку № [NUMBER] за період з 01.06.2012 року по 31.12. 2013 року видно, що за третій квартал було перераховано 4000 доларів, за четвертий квартал перераховано 2000 доларів. За період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року видно, що за перший квартал перераховано 2000 доллврів за другий квартал перераховано 2000 долларів. В силу ст.ст.11, 202 Цивільного кодексу України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved