Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що рішенням Виконавчого комітету Битицької сільської ради Сумського району Сумської області за № 27 від 23.12.1993 р. її чоловіку - [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 0,08 га для садівництва у товаристві «Фрунзенець» в с. Пушкарівка. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна, в тому числі , входить вказана земельна ділянка, спадкоємцем на майно померлого є вона як дружина, яка після смерті чоловіка постійно користуюся цією земельною ділянкою. Після звернення до нотаріальної контори, для вирішення питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй запропоновано надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, але виявилося, що державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не видавався, а тому просить в судовому порядку визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка- [PERSON]. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом про визнання за ним на право власності на ? вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] Позивачка не заперечувала проти зустрічного позову, при цьому надала заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, зменшивши позовні вимоги, просила визнати право власності на ? вищевказаної земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка- [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи- Шевченко Н.О. надав до суду відзив, у якому вказує, що заперечень проти позову не має і просить справу розглядати без його участі. [PERSON] надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність наполягав на задоволенні зустрічного позову. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Битицької сільської ради Сумського району Сумської області за № 27 від 23.12.1993 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для садівництва, що розташована на території садівничого товариства «Фрунзенець» в с. Пушкарівка (а.с. 9-10). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Спадкоємцем на майно померлого [PERSON] є його дружина- [PERSON] (а.с. 4-5) та син- [PERSON]. Як убачається з копії спадкової справи після померлого, позивачці та її сину [PERSON] 13.09.2004 року державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини грошових вкладів, розташованих на рахунках в Ощадбанку м. Суми та банку м. Москва РФ та на інше майно. (а.с. 13-14) Згідно довідки Битицької сільської ради Сумського району Сумської області від 30.06.2011 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га для садівництва в товаристві ««Фрунзенець» в с. Пушкарівка на ім.»я [PERSON] не видавався. (а.с. 8) Разом з цим, відповідно до членської книжки № 30 садівничого товариства « «Фрунзенець «, [PERSON], тобто позивачка з 11.02.2003 року прийнята членом цього садівничого товариства. (а.с. 7) Відповідно до ст. ст. 524 Цивільного кодексу України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, заявлені вимоги позивачки [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved