Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 15096,85 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 10.08.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №А33ZCC9FP60137, згідно вимог якого відповідач отримав кредит у розмірі 32200,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 644,00 гривень з кінцевим терміном повернення 09.08.2014 року включно. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що з 01 березня 2014 року вона не могла повертати кредит, у зв'язку з тим, що в неї не було грошових коштів, так як вона не отримувала дохід як приватний підприємець. При цьому вона зверталася до банку з проханням провести реструктуризацію, однак їй було відмовлено. Крім того, між нею та банком не укладався кредитний договір, вона підписувала лише заяву позичальника, а умови надання споживчого кредиту фізичним особам не підписувала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.ст.58, 59 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №А33ZCC9FP60137, згідно умов якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 32200,00 гривень на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі до 09.08.2014 року та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 644,00 гривень в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.7, 8-14). Вказаний договір складається з анкети (заяви) позичальника (а.с.7) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.8-14). Відповідно до заяви позичальника погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 10 по 15 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1540,12 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. При порушені позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Пунктом 2.1 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) передбачено, що банк зобов'язався надати кредит позичальнику шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Згідно п.4.1 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту, позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах і заяві. На підставі п.4.4 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) нарахування відсотків та винагород, здійснюється на останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Пунктом 4.6 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) передбачено, що позичальник сплачує банку винагороду в розмірі й строки, зазначені в заяві та умовах. Відповідно до п.3.2.7 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) позичальник зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Згідно п.4.7 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) при порушенні позичальником строків погашення заборгованості в строки, установлені в заяві й п.п.3.2.2., 3.3.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 умов з дати виникнення простроченої заборгованості. На підставі п.5.1 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3 кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року (умов надання споживчого кредиту фізичним особам) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року не виконує, в обумовлені строки кредит, комісію та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 14.08.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року в сумі 15096,85 гривень, а саме: 5078,60 гривень - заборгованість по несплаченому кредиту, 1,95 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 2799,42 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 6021,79 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 695,09 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року ПАТ «Акцент-Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків, комісії по ньому. Тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, пені та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. При цьому як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №А33ZCC9FP60137 від 10.08.2011 року складається з заяви позичальника (а.с.7) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.8-14). Посилання відповідача на те, що між нею та банком не укладався кредитний договір, так як вона підписувала лише заяву позичальника, а умови надання споживчого кредиту фізичним особам не підписувала, є безпідставними, виходячи з наступного. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Нормами ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки [PERSON] висловила згоду про укладення кредитного договору саме у вигляді Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що підтверджується її підписом, то посилання відповідача на недотримання Банком вимог закону щодо письмової форми правочину, суд вважає безпідставними. Крім того, з заяви, яка підписана відповідачем і ним не оспорюється, вбачається, що остання ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та погодилася на вказані умови. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, та не оспорювалося відповідачем у судовому засіданні, [PERSON] отримала грошові кошти, частково погашала кредитну заборгованість. Таким чином, [PERSON], отримуючи кредитні кошти та здійснюючи часткове погашення кредиту, визнавала умови кредитного договору та питання щодо визнання умов договору недійсним не ставила. Посилання відповідача на те, що з 01.03.2014 року вона не могла повертати кредит, у зв'язку з тим, що в неї не було грошових коштів, так як вона не отримувала дохід як приватний підприємець, суд не приймає до уваги, оскільки згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також відповідно ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved