Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач Комунальне\~підприємство теплових\~мереж Тернопільської\~обласної ради\~«Тернопільтеплокомуненерго» пред`явив\~до суду\~позов до\~відповідача [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~спожиту теплову\~енергію у\~сумі 4278,72\~гривень. В обгрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що Комунальне\~підприємство теплових\~мереж Тернопільської\~обласної ради\~«Тернопільтеплокомуненерго» є\~об`єктом спільної\~власності територіальних\~громад сіл,\~селищ,\~міст Тернопільської\~області та\~є правонаступником\~Тернопільського обласного\~комунального підприємства\~теплових мереж\~«Тернопільтеплокомуненерго» згідно\~статуту,\~яке створене\~з метою\~забезпечення тепловою\~енергією споживачів,\~розташованих на\~території Тернопільської\~області та\~отримання прибутку.\~На підставі\~укладеного між\~Комунальним підприємством\~теплових мереж\~Тернопільської обласної\~ради «Тернопільтеплокомуненерго»\~та [PERSON] , який є\~власником квартири\~ [ADDRESS] \~договором за\~обліковим кодом\~споживача 2300489,\~відповідач [PERSON] взяв на себе певні договірні зобов`язання, виконання яких у відповідності до чинного законодавства є обов`язковим. Відповідач користувався наданими йому послугами з центрального опалення, однак, в порушення умов укладеного договору не проводить оплату за надані послуги, у зв`язку із чим, 28 вересня 2018 року на його адресу було надіслано попередження про заборгованість станом на 26березня 2019 року в сумі 4278,72 гривень. Однак, відповідач в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості , а тому, наявна у нього станом на 26 березня 2019 року сума боргу становить 4278, 72 гривень підлягає стягненню в примусовому порядку. З цих підстав просять позов задовольнити. Від позивача Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не подавав. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Судом установлено: Згідно договору, укладеного у 2015 році між Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» та [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , обліковий код споживача 2300489, позивач зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а відповідач [PERSON] зобов`язався вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. У пункті 8 вказаного договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно викладених у позові обставин, відповідач не здійснював оплату за отримувані послуги з централізованого опалення. 28 вересня 2018 року Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» направило на адресу відповідача [PERSON] попередження за №787/03, яким повідомлено відповідача про наявність у нього станом на 26 вересня 2018 року заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 4278,72 гривень та вказано на необхідність сплатити заборгованість до 26 жовтня 2018 року. Однак, вказана вимога залишилась невиконаною відповідачем. Згідно долученого позивачем розрахунку заборгованості станом на березень 2019 року розмір заборгованості [PERSON] за спожиту теплову енергію, яка надається позивачем у квартиру [ADDRESS] , тернопільської області становить 4278,72 гривень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 67, 68, 160 Житлового кодексу України, власник та повнолітні члени його сім`ї зобов`язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно з абзацом 1 пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведені обставини справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 4278,72 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved