overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2011 року їй належить на праві власності квартира [ADDRESS]. На цей час в квартирі зареєстрована вона та відповідач. Відповідач [PERSON] мешкав у зазначеній квартирі з нею з 2012 р. до січня 2014 р., як її цивільний чоловік. На початку 2014 року вони розлучилися та відповідач виїхав у невідомому напрямку. Після того вона його не бачила, де він знаходиться на цей час їй невідомо. Враховуючи, що вартість комунальних послуг останнім часом зростає у рази, а вона вимушена сплачувати їх у тому числі і за відповідача, який фактично не мешкає у цій квартирі, вона вимушена звертатися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2011 року, що видане державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 3-1398, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Право власності позивачки зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.09.2011 року. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги від 19.09.2016 р. в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими дві особи: [PERSON] та піднаймач [PERSON]. Згідно акту мешканців будинків № 52, 54 по вул. Разумовська Нечипоренко Дмитро Сергійович не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що слід усунути позивачці перешкоди в користуванні її власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди у здійсненні її, права власності на належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], втратившим право користування житловим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS]; а також зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що 29 березня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси було розірвано шлюб між ними. Їй на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року. За час перебування у шлюбі вона прописала відповідача до належної їй квартири. Після розірвання між ними шлюбу відповідач у спільній квартирі не проживає. Проте він продовжує бути в ній зареєстрованим, що звужує її права як власника нерухомого майна. Більш того останнім часом від її колишнього чоловіка почали надходити систематичні погрози в її адресу, в яких він вимагає впустити його в належну їй квартиру. В звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не зявилася, від представника позивачки до суду надійшла заява про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що як вбачається з рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2013 р. квартира №8, що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Французький бульвар, 22-а належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування. (а.с.7) Як вбачається з довідки-витягу з домової книги від 21.03.2016 р. в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими пять осіб: [PERSON] - власник, [PERSON] колишній чоловік та онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що слід усунути перешкоди у здійсненні [PERSON], права власності на належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], втратившим право користування житловим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем за даним позовом вона проживала у цивільному шлюбі від якого в них народився син [PERSON]. [INFO]. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2016 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі ? частини заробітку але не менш як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. Дане рішення своєчасно було звернуто до виконання, що підтверджується постановою державного виконавця від 16.02.2016 року. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, не приймає участь в його вихованні не спілкується з сином, не відвідує батьківські збори в школі, не цікавиться успіхами. Рішенням органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Мурованокуриловецької селищної ради позов підтримав в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації позов підтримав в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач будучи тричі належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причину своєї неявки. У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка посилається на те, що 24 травня 2015 року помер її батько - [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина: житловий будинок, розташований в селі Оране, вул.Поштова,15 Іванківського району Київської області та присадибна земельна ділянка під вищезазначеним будинком. Вона є спадкоємцем за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України, її рідна сестра (третя особа по справі) не заперечує в оформленні нею спадщини. Інших спадкоємців немає. Однак позивачка, як спадкоємиця за законом, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у зв»язку з тим, що коли необхідно було подавати відповідну заяву про прийняття спадщини, вона хворіла, що підтверджено медичною довідкою №154. Позивачка вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання сторони не зявилися. Позивачка звернулася до суду з заявою про те, що позов підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач, Оранська сільська рада, звернулися до суду із листом про те, що позовні вимоги визнають, просять розглядати справу без участі їх представника. Третя особа, [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов визнає, просить справу слухати без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 березня 2016 року, позивачці було відмовлено у заведенні спадкової справи після [PERSON], який помер 24 травня 2015 року, у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Суд, вивчивши письмові докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позову як обґрунтованого доказами та такого, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1272 ЦК України, оскільки строк прийняття спадщини позивачкою пропущений з поважної причини, ніхто, крім неї, на спадщину не претендує. Судовий збір не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачка згодна нести судові витрати сама. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача усунення перешкоди в користуванні сходовою площадкою. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і суду пояснила, що вона є власницею [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.06.2012р. У квартирі №13 мешкає відповідач по справі, яки без необхідних дозволів та зясувань на дільниці сходової площадки 5 поверху, між квартирами 13 та 14 самовільно побудував цегляну перегородку з дверним отвором. Цією самовільною забудовою відповідач перешкоджає вільному користуванні місцями загального користування. Просить винести рішення яким зобовязати [PERSON] знести незаконну перегородку на дільниці сходової площадки 5 поверху, між квартирами №13 та №14, та стягнути з нього судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повістками. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи ПП «Ладіс» [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідач дійсно на 5 поверху між квартирами № 13 та 14 незаконно збудував цегляну перегородку. На неодноразові звернення до нього сусідів представників житлових органів він не реагує. Не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши думку сторони, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити з наступних підстав. Як убачається з договору дарування від 09.06.2012 року [PERSON] була подарована [ADDRESS]. Згідно листа від ПП «Ладіс» на заяву [PERSON] про знос самовільної перегородки власником [ADDRESS] від 5.11.2015р. в кв.67, вони приймали дії для знесення цієї забудови і матеріали передали до адміністративної комісії. Як вбачається з копії акту від 17.03.2015р. складеного робітниками ПП «Ладіс» «При обстеженні місць спільного користування по адресу [ADDRESS], встановлено, що ділянка сходової клітини 9кв.м. в районі км.13 дійсно відгороджена цегляною перегородкою з дверним прийомом. Оскільки ніяких дозвільних документів на переобладнання цього нежилого приміщення надано не було, власникам кв.13 видано припис про демонтаж самовільно встановленої перегородки». Згідно постанови №19 про закриття справи від 25.05.2015р. адміністративна комісія при виконкомі Краматорської міської ради, розглянувши матеріали від ПП «Ладіс» про притягнення до адмін. відповідальності за ст.150 КУпАП, власника кв.13 по вул. Косіора, 5 [PERSON], встановила його вину в виконанні самовільного будівництва цегляної перегородки з дверним отвором в порушення п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, однак провадження по справі закрила за ст.38 КУпАП. При таких обставинах суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що між квартирами 13 та 14 відповідачем самовільно, незаконно побудована цегляна перегородку з дверним отвором, яки підлягає зносу. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14 серпня 1999 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №322. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейні стосунки не склалися в зв'язку з різними поглядами на життя, що неодноразово приводило до сварок, в результаті чого почуття любові та поваги один до одного втрачено. Позивачка до судового засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, підтвердженням чого є зворотнє повідомлення про отримання повістки, що міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою позивачки, суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис №322, свідоцтво серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як було встановлено в судовому засіданні причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами не підтримуються з вересня 2013 року. Позивачку не влаштовує даний шлюб, адже відповідача не цікавить її з сином особисте життя, їх здоров'я, він самоусунувся від родинних проблем. Позивачка стверджує, що сім'я не існує взагалі, примирення між ними неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 23.02.2001 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції в м. Харкові. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх років спільного життя шлюбні відносини сторін погіршились, чоловік безвідповідально ставиться до проблем родини, матеріальної допомоги не надає, зайнятий виключно своїми особистими інтересами, що до родини не мають ніякого відношення. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями і у зв'язку з цією проблемою сторони разом зверталися за медичною допомогою. Позивачка протягом довгих років намагалася зберегти родину, але втратила віру у можливість відновлення нормальних сімейних стосунків. Позивачка до судового засідання з'явилася, позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та зазначила, що строк, наданий для примирення,- результатів не дав. Відповідач до судового засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено запис № 91. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 01.03.2002 року. Як було встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін не склалося через байдужість відповідача до своєї родини, матеріальної допомоги на утримання доньки він не надає, зловживає спиртними напоями. Збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Спору щодо розподілу майна між сторонами не має. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно , посилаючись на те, що дитина, проживає разом з нею, знаходиться на ії утриманні та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає . Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у ії відсутність , позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав. Судом встановлено наступне: Ст..180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина, яка проживає з позивачкою, знаходиться на ії утриманні / а.с.4/ . Відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює ВДС східна дистриб»юторська мережа- транспортним експедитором, інших утриманців не має, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідач взмозі та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно , посилаючись на те, що дитина, проживає разом з нею, знаходиться на ії утриманні та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає . Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у ії відсутність , позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав. Судом встановлено наступне: Ст..180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.2/. Сторони проживають окремо, шлюб між ними розірвано згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.10.2015 року , спільне господарство не ведуть, дитина, яка проживає з позивачкою, знаходиться на ії утриманні. Відповідач є інвалідом 3 групи, не працює, інших утриманців не має, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідач взмозі та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved