Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3.01.3ВН/13/08-Склв, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1\~262\~500 грн. з розрахунку 13,7% річних за користування кредитом на строк з 20.02.2008 року по 19.02.2015 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором згідно іпотечного договору №3.01.3ВН/13/І01/08-Склв від 20.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №283, відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №46 по вул. С. Наливайка, с. Лука-Мелешківська, Вінницький р-н, Вінницька обл., загальною площею 276,3 кв.м., житловою площею 110,9 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 23.04.2007 року за реєстровим номером 757 та який зареєстровано в КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 23.04.2007 року і записано в реєстрову книгу №9 за реєстраційним номером 1291; земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520682803.02.002.0200, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД №42661, виданого Управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі Вінницької області 05.02.2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010882800085. 26.06.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі даного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки, укладених між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість станом на 31.07.2015 року у розмірі 526\~282,74 грн. А відтак, позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив в рахунок виконання основного зобовязання за кредитним договором щодо оплати відповідачем заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі позивачу права власності на вказане майно; визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки (а.с.1-7 т.1). В послідуючому позивачем було змінено позовні вимоги в силу ч.2 ст.31 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 29.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку та земельної ділянки, які передані в іпотеку ПАТ «Дельта Банк», в результаті чого право власності на предмет іпотеки перейшло до [PERSON] (а.с.6 т.2). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2016 року прийнято заяву позивача про зміну позовних вимог, а саме щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON], а саме: земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520682803.02.002.0200, яка розташована за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. С. Наливайка, 46, Вінницький р-н, Вінницька обл.; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. С. Наливайка, 46, Вінницький р-н, Вінницька обл.; визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на: земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520682803.02.002.0200, яка розташована за адресою: с. Лука-Мелешківська, вул. С. Наливайка, 46, Вінницький р-н, Вінницька обл.; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Лука Мелешківська, вул. С. Наливайка, 46, Вінницький р-н, Вінницька обл. (а.с.7 т.2). Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 20.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №3.01.3ВН/13/08-Склв, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1\~262\~500 грн. з розрахунку 13,7% річних за користування кредитом на строк з 20.02.2008 року по 19.02.2015 року (а.с.8-14 т.1). З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором згідно іпотечного договору №3.01.3ВН/13/І01/08-Склв від 20.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №283, відповідач [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №46 по вул. С. Наливайка, с. Лука-Мелешківська, Вінницький р-н, Вінницька обл., загальною площею 276,3 кв.м., житловою площею 110,9 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 23.04.2007 року за реєстровим номером 757 та який зареєстровано в КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 23.04.2007 року і записано в реєстрову книгу №9 за реєстраційним номером 1291; земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520682803.02.002.0200, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД №42661, виданий Управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі Вінницької області 05.02.2008 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010882800085(а.с.20-24 т.1). 26.06.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі даного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки, укладених між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с.32-38 т.1). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання вказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строки. Як вбачається з довідки ПАТ «Дельта Банк» вих. №б/н від 31.07.2015 року (а.с.26 т.1) через неналежне виконання умов кредитного договору станом на 20.02.2008 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 526\~282,74 грн. та яка складається з: 404\~630,79 грн. тіло кредиту; 121\~651,95 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. На виконання вимог кредитного договору та договору іпотеки позивачем 21.08.2015 року за вих.№31.4-08/8769/15 на адресу відповідача було направлено цінний лист, з описом вкладення, із повідомленням про порушення забезпеченого обтяженням зобовязанням та можливим зверненням стягнення на іпотечне майно (а.с.27, 28-31 т.1). Однак, в порушення умов договору іпотеки та вимог чинного законодавства України, на день подачі позовної заяви до суду позичальник не здійснив погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки. Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. Позивач як на підставу про задоволення позовних вимог посилався на частини 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку» які визначають, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, розділом 4 п.4.3 іпотечного договору №3.01.3ВН/13/І01/08-Склв від 20.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №283, вбачається, що іпотекодержатель дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем, погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] звернувся до іпотекодержателя з проханням про зняття заборони на відчуження майна і дозволу на продаж обєкта іпотеки будинку і земельної ділянки. 29.04.2011 року за вих.№2660/101-Б-03ВН ПАТ «Кредитпромбанк» направив приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] лист, в якому зазначив, що станом на 29.04.2011 року кредит, що був отриманий позичальником за кредитним договором, в забезпечення якого був укладений іпотечний договір та накладена заборона на відчуження предмета іпотеки, частково погашено, тому банк просить зняти накладену 20.02.2008 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану за реєстровим №284 та №285 на іпотечному договорі №3.01.3ВН/13/І01/08-Склв від 20.02.2008 року заборону на відчуження зазначеного у іпотечному договорі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під №46 по вул. С. Наливайка в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, та земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520682803.02.002.0200, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у звязку з припиненням іпотечного договору (а.с.35 т.2). На виконання вищезазначеного листа банку та заяв про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] 29.04.2011 року здійснила реєстрацію вилучення запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, про що свідчать відповідні витяги №31262980 від 29.04.2011 року та №31263042 від 29.04.2011 року, а також здійснила реєстрацію вилучення запису у Державному реєстрі іпотек, про що свідчить відповідний витяг №31263094 від 29.04.2011 року (а.с.37-42 т.2). Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», яка кореспондується із п.3 ч.1 ст.593 ЦК України, іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч.3 ст.17 Закону України «Про іпотеку»). Більше того, суд звертає увагу, що на виконання п.4.3 іпотечного договору, в результаті укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку та спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON] в касу ПАТ «Кредитбанк» було внесено грошові кошти, а саме : за квитанцією №290347 445\~041,83 грн.; за квитанцією №ТR33925.2613.29 247\~500,00 грн.; за квитанцією №ТR33914.2610.29 12\~955,75 грн.; за квитанцією №ТR33925.2612.29 9\~568,42 грн. (а.с.55-58 т.2). Таким чином, вищевикладені обставини, встановлені в ході судового розгляду, свідчать про припинення іпотеки за іпотечним договором №3.01.3ВН/13/І01/08-Склв від 20.02.2008 року, що виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем на іпотечне майно. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню. Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції до 01.09.2015 року) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - відповідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON], в особі якого й звернувся позивач до суду з даним позовом. А тому, в силу ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed