Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона одружилась 24.04.2010 року. За період шлюбу у них народилась спільна дитина - син [PERSON], [INFO] року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, через те, що у них не стало взаємного розуміння, в результаті чого сталося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена. Шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2015 року, однак шлюб на даний час не розірвано. Спільне господарство ними не ведеться. Суперечок щодо майна, що є їхньою спільною власністю, у них з відповідачем на даний час не має. Домовленості з відповідачем про спосіб виконання ним обов'язків батька щодо утримання дитини ними не досягнуто. Відповідач, проживаючи окремо від дитини, став ухилятися від участі в утриманні їхньої спільної дитини у вигляді надання матеріальної допомоги, яку він у добровільному порядку надавав до середини жовтня 2015 року. На даний час позивачка працює санітаром в аптеці № 409 м. Вільногірська і її середньомісячний дохід складає 1200-1300 грн. Інших джерел доходу вона не має. Дитина відвідує дитячий заклад № 8 м. Вільногірська, проживає спільно з позивачкою ( матір'ю) і перебуває на її повному забезпечені. На утримання дитини в дитячому закладі № 8, вона самостійно сплачує щомісячно кошти в розмірі не менше 400 грн. Таким чином, одержуваних коштів на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON]., без матеріальної допомоги відповідача, у неї практично не вистачає, що створює великі труднощі в забезпечені нормального виховання та утримання дитини. Відповідач [PERSON]., має постійне місце роботи - Вільногірський ГМК (об'єднана гірничо-хімічна компанія) на посаді чергового слюсаря рудника, і отримує стабільну щомісячну заробітну плату у розмірі не менше 6000 грн. Позивачка вважає, що обрала всі можливі заходи для отримання матеріальної допомоги від відповідача в добровільному порядку, але не змогла її добитися у зв'язку з небажанням відповідача надавати таку матеріальну допомогу в добровільному порядку. Позивачка - [PERSON]., в судовому засіданні позов підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON]., також позов підтримав, вважає, що він підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON]., в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що не заперечує з приводу сплати аліментів на утримання їхнього малолітнього сина. Надав суду довідку від 16.12.2015 року, відповідно до якої він працює на підприємстві ФІЛІЯ «ВГМК» ДП «ОГХК» на посаді - слюсар черговий та з ремонту устаткування та приблизний розмір його середньомісячного доходу становить 5712 грн. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає з 01 вересня 2015 року 1167 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 1455 грн. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24 квітня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 32.( а.с. 6). За період шлюбу у них народився син - [PERSON] [INFO] р.н. (а.с.7), який проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утримані, що визнали сторони в судовому засіданні. Відповідач є працездатним, працює на підприємстві ФІЛІЯ «ВГМК» ДП «ОГХК» на посаді - слюсар черговий та з ремонту устаткування та приблизний розмір його середньомісячного доходу становить 5712 грн., що підтверджується довідкою наданою з місця роботи від 16.12.2015 року, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших малолітніх дітей на його утриманні не має, тому він має можливість і зобов'язаний утримувати свого сина, що підтвердив в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача - [PERSON] на користь позивачки - [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] р.н., в частці від його заробітку в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з чим погодився і відповідач, задовольнивши повністю позовні вимоги. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави Україна. В матеріалах справи міститься договір про надання юридичних та правових послуг від 05.10.2015 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанція на суму 350 грн., сплачена позивачем (а.с.8-10). Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн. Вказаний розмір витрат підтверджується квитанцією та орієнтовно відповідає часу участі адвоката у судових засіданнях. На підставі викладеного та

Outcome: approved