Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищезгаданим позовом, уточнивши позовні вимоги, в якому просить винести рішення яким встановити безособовий, платний та безстроковий земельний сервітут на земельній ділянці [PERSON] з кадастровим номером 2624885201:01:002:0454, що знаходиться в [ADDRESS] , для проходу та проїзду велосипедом, автомобілем чи іншими видами транспорту, визначити істотні умови сервітуту: плата за встановлення та користування сервітутом - у розмірі 100% від суми земельного податку за частину земельних ділянок, на яких поширюється дія сервітуту з оплатою до 31.12 щорічно, строк дії сервітуту - безстроковий. Крім того просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі згідно ст.141 ЦПК України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . ЇЇ земельна ділянка межує з земельною ділянкою, кадастровий номер 2624885201:01:002:0454, яка належить відповідачці [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] приватизувала свою земельну ділянку, виготовила на неї технічну документацію, а потім обгородила свою земельну ділянку таким чином, що позбавила позивачку можливості користуватись під`їзною дорогою до гаражу та домоволодіння, якою вони за усною згодою, користувалися спільно все життя. На момент звернення до суду, заїзду до гаражу та домоволодіння позивачки не існує. Згідно до плану меж земельної ділянки позивачки [PERSON] вбачається, що по межі «А» «В» є землі загального користування (канава). По межі літери «Б» «В» є землі сусіднього землекористувача - відповідачки [PERSON] . Іншого способу заїзду до гаражу у позивачки не існує, окрім як встановити сервітут через земельну ділянку відповідачки [PERSON] до [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, пояснення відповідачів. А тому просив позов задоволити повністю. У судовому засіданні представник Сливківської сільської ради Рожнятівського району - Близнюк М.Ф. позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніякого спільного заїзду між господарствами [PERSON] та [PERSON] не було, і жодних документів де відображено заїзд не існує. Сільська рада дала дозвіл на приватизацію та затвердила технічну документацію відповідачці [PERSON] відповідно до чинного законодавства, і жодних порушень не було допущено. Земельна ділянка позивачки межує з [ADDRESS] , і у неї облаштований виїзд на цю вулицю. А тому просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що жодної домовленості ні письмової, ні усної, між позивачкою та відповідачкою [PERSON] про спільне використання подвір`я відповідачки між ними не було. Також позивачка не зверталась до відповідачки про встановлення земельного сервітуту ні платного, ні безоплатного. Крім того позивачка по справі сама поставила себе у становище, коли належним чином не може користуватись своїми господарськими будівлями. Позивачка сама планувала розміщення та споруджувала будівлі на своїй земельній ділянці. Також на прибудову до житлового будинку жодних дозвільних документів у позивачки немає, а її представник вказав, що про існування таких він не знає. І останнє на що він звертає увагу суду та учасників процесу, Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання і Експлікацію угідь позивачка [PERSON] погодила своїм підписом, а отже була згідна з розмірами та конфігурацією земельної ділянки [PERSON] . А тому просить у задоволенні позову відмовити. Крім того заявив, що після закінчення розгляду справи по суті та проголошення рішення, ним буде подано розрахунок судових витрат по справі. Сторони по справі відмовилися від виклику в судове засідання свідків вказаних у клопотаннях, а представником позивачки клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи не заявлялося. Сторони також у судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує. Вислухавши представника позивачки, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею будинковолодіння у [ADDRESS] згідно копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.5-6). Копією Плану меж земельної ділянки [PERSON] (а.с.14) підтверджено, що по межі «А»-«В» є землі загального користування (канава), по межі «Б»-«В» є землі відповідачки [PERSON] , а по межі «А»-«Б» [ADDRESS] . Копіями витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомостей про власника та Кадастрового плану земельної ділянки(а.с.16-20) підтверджено, що власником земельної ділянки площею 0,0815 га, кадастровий номер 2624885201:01:002:0454, є відповідачка [PERSON] . Копією рішення Сливківської сільської ради Рожнятівського району від 19.05.2019 року №152-21/2019(а.с.22) підтверджено, що позивачці [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення і відновлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд у [ADDRESS] . Копією рішення Сливківської сільської ради Рожнятівського району від 03.03.2019 року №146-20/2019(а.с.23) підтверджено, що відповідачці [PERSON] затвердили технічну документацію із землеустрою та передали у власність земельну ділянку площею 0,0815 га, кадастровий номер 2624885201:01:002:0454. Копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.48) підтверджено, що власником земельної ділянки площею 0,0815 га, кадастровий номер 2624885201:01:002:0454, є відповідачка [PERSON] . Копією технічної документації із землеустрою(а.с.49-76) підтверджено, що позивачка по справі [PERSON] погодила своїм підписом межі, площу та конфігурацію земельної ділянки [PERSON] . Фототаблицею до відзиву на позовну заяву(а.с.86-88) підтверджено, що позивачка має вільний доступ до [ADDRESS] . Суд погоджується із доводами представників відповідачів, що вище викладене свідчить про те, що позивачка сама собі створила такі умови та розмістила господарські споруди таким чином, що не може у повній мірі користуватися господарським приміщенням, а саме гаражем. Згідно ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. У статтях 99 та 100 ЗК України вказано, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів як право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином судом встановлено, що метою встановлення земельного сервітуту на певний строк чи без зазначення строку є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання. Умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] не зверталася до відповідачки [PERSON] з проханням укласти угоду про встановлення земельного сервітуту на певний строк чи без зазначення строку. Крім того судом встановлено, що неможливість використання господарської споруди/гаражу/ позивачкою [PERSON] , що в [ADDRESS] зумовлена діями самої позивачки. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ні позивачка у своїй позовній заяві, ні її представник у судовому засіданні не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідачів по справі, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Питання стягнення судових витрат буде вирішено судом на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.98-102 ЗК України та

Outcome: dismissed