overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом (а.с.26-27) до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона разом з відповідачем від шлюбу має малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відносини між сторонами припинені, шлюб розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні. Угоди між сторонами по справі про добровільну сплату аліментів не досягнуто. В позові позивачка просить стягнути з відповідача її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісяця з усіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда» № 47, номер якої вийшов 01.12.2016 року, але в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань від нього не надходило. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії I- ЖС № 045849 (а.с.10). Відносини між сторонами припинені, шлюб розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні. Угоди між сторонами по справі про добровільну сплату аліментів не досягнуто. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька(матері) і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем з 01 травня 1996 рок перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час сторони однією родиною не проживають, діти мешкають з позивачкою, та потребують матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку на утримання дітей не надає. У зв'язку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дітей. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву, в якій вказала, що свої уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, з якої вбачається, що уточнений позов визнає, просить розглянути справу за його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 01 травня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та у свідоцтві про народження дітей сторони записані батьками. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.. 183 ч.2 СК України передбачено, що «якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття». Враховуючи викладене, матеріальне становище відповідача, те, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, інших аліментів нікому не сплачує, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 13 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення повноліття найстаршою дитиною, тобто до [INFO] року. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст..88 ЦПК України. Оскільки відповідно до ст.. 5 ч.1 п. 3 ЗУ «Про судовий збір» позивачку звільнено від сплати судового збору після винесення рішення з відповідача стягується судовий збір на користь Державного бюджету України відповідно до ст.. 4 ч.2 п.1 в розмірі 243,60 грн, т.я. за позови майнового характеру судовий збір складає 1% ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], за участі третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона разом з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з1994 по 2001 рік, від даного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет». У зв'язку з навчанням донька потребує додаткової матеріальної допомоги, яку відповідач відмовляється надавати добровільно. Відповідач інших дітей не має, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходу. Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час слухання справи вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило. Третя особа в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідач є батьком [PERSON], 21.05.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3), яка проживає разом з позивачкою. Згідно довідки № 2261 від 14.09.2015 року [PERSON] навчається на 1 курсі Державного вищого навчального закладі «Запорізький національний університет» за спеціальністю «Реклама і звязки з громадськістю», що підтверджується довідкою (а.с.6) Відповідно до довідки № 2374 від 16.12.2015 року термін навчання становить з 01.09. 2015 року по 30.06.2018 роки У зв'язку з навчанням донька потребує додаткової матеріальної допомоги, яку Відповідач відмовляється надавати добровільно. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, що продовжують навчання. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер 28 жовтня 1998 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, представила заяву згідно якої уточнені позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, представили заяву згідно якої просили винести рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за їх відсутністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 1998 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 235730 від 27.11.1998 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка пропустила встановлений строк, у звязку з тим, що довгий час проживала в іншому місті разом з матірю та не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що доводи обґрунтовані, та такі що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом про розірвання шлюбу, в якому вказала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 608. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, характери у сторін виявилися несумісними, позивачка збереження сім'ї вважає неможливим та просить задовольнити позов про розірвання шлюбу. Спору щодо місця проживання та порядку виховання дитини сторони не мають. Позивачка надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Відповідач надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27.11.2010 року в Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 608 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного. При дослідженні судом дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 27 червня 2004 р. в с. Соснівка, Погребищенського району померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку ( пай) розміром 2.84 га, з земель бувшого КСП «Перемога» с.Свитенці, на яку вона має право , як спадкоємиця за заповітом від 22 липня 1998 року, посвідчений секретарем Ширмівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №52, окрім того на день смерті сестри залишилось спадкове майно на право на земельну частку (пай), після її покійного чоловіка [PERSON] , який помер 7 січня 1996 року , та яку вона успадкувала шляхом фактичного вступу у користування та володіння цим спадковим майном, а саме земельною часткою (паєм) розміром 2.84 га, з земель бувшого КСП «Перемога» с.Свитенці, на території Ширмівської сільської ради.. Інших спадкоємців, а також осіб, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні на підставі ст..124 ЦК України немає. Строк для подання заяви про прийняття спадщини, тобто строк для звернення до нотаріальної контори закінчувався 27 грудня 2004 року. І заявою вона не зверталася так як не знала , що подача заяви стала обовязковою з січня 2004 року і прийняття спадщини шляхом фактичного вступу у її володіння та розпорядження спадковим майном було скасоване.Вважає ,що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин , із-за необізнаності спадкового права. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась ,направила до суду свою заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності та позов задовольнити. Представник Ширмівської сільської ради в судове засідання не зявився,проте направив до суду заяву від 7.10.2015 року , в якій просив провести розгляд у його відсутності,. проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини, тобто строк для звернення до нотаріальної контори закінчувався 27 грудня 2004 року та не знала , що подача заяви стала обовязковою з січня 2004 року і прийняття спадщини шляхом фактичного вступу у її володіння та розпорядження спадковим майном було скасоване, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що в шлюбі з відповідачем з 19 червня 2012 року. Від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Сімейні стосунки припинились кілька місяців тому у зв`язку із сварками та відсутністю взаєморозуміння. Просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримує свій позов і просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнає повністю і безумовно, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Сторони просять винести рішення про розірвання шлюбу у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень статей 200, 206 ЦПК України. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідає інтересам сторін. Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2008 року виконавчим комітетом Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №01. Від вказаного шлюбу мають дітей не мають. Позивачка просила їх шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що сім'я розпалась та існує лише формально, оскільки в них часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, збереження сім'ї вважає неможливим. В судове засіданні позивачка не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак жодного разу в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою з позивачем суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, та згідно до ст.169 ЦПК України винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 вересня 2008 року виконавчим комітетом Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №01 (а.с.6). Від вказаного шлюбу дітей не мають (а.с.6). Відповідач заперечень проти позову не подав, про надання строку на примирення не клопотав, в судове засідання не з'явився, що свідчить про його небажання зберегти сім'ю. Фактичні шлюбні стосунки, спільне господарство та проживання сторони припинили, що стверджується матеріалами справи. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Спору про майно не заявлено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у неї другий, а у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її, відповідача та їх дитини інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж девять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечував, просив розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 07 липня 2000 року у виконкомі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №11. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж девять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved