Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивачка у липні 2020 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 41131,37 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти у її користь на дитину у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2015 р. до досягнення сином повноліття. На підставі судового рішення, яке набрало законної сили 25.04.2016 р., судом видано виконавчий лист № 352/1892/15-ц від 27.05.2016 р., який знаходиться на виконанні у Тисменицькому РВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (колишній Тисменицький РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області). У березні 2020 р. у Тисменицький РВ ДВС надійшла інформація з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, до якої додано виписку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідача за період часу з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. Згідно вказаного документу відповідач за вказаний період мав значно більші доходи, тому повинен був сплачувати значно більші щомісячні суми аліментів, ніж ті, які він сплатив. З урахуванням вказаної інформації Тисменицьким РВ ДВС розраховано заборгованість відповідача по аліментних платежах за вказаний період, розмір якої складає 40096,10 грн. Стаття 196 СК України передбачає відповідальність у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у вигляді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно проведеного її представником розрахунку за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. пеня за прострочення сплати аліментів складає 41131,37 грн. Просила стягнути з відповідача пеню у вказаному розмірі за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. Позивачка у судове засідання не з`явились, просила справу розглядати у її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав і просив його задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що у період до 2018 р. він сам перераховував аліментні платежі на картковий рахунок позивачки, у тому числі, коли перебував в АТО з 01.10.2016 р. до кінця липня 2017 р. При цьому він неодноразово звертався до державного виконавця із запитами щодо розрахунку за аліментними платежами. Йому було надано довідку № 627/04-45, де вказано, що заборгованість станом на 01.10.2016 р. відсутня, також довідку в лютому 2018 р., згідно якої станом на 01.03.2018 р. у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Обставина щодо відсутності у нього заборгованості по аліментах станом на 01.03.2018 р. встановлена постановою Тернопільського апеляційного суду від 22.07.2020 р. у справі № 607/24120/19 у справі за його позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Заборгованість, на яку посилається позивачка, розрахована державним виконавцем лише у березні 2020 р. Оскільки він неодноразово звертався до ДВС з метою встановлення розміру заборгованості по аліментах та у відповідь отримував довідки про відсутність заборгованості, вважає, що відсутня його вина у простроченні сплати аліментів за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. Крім того, заборгованість розрахована невірно. Та обставина, що перше виконавче провадження було закрите 13.12.2017 р. за заявою стягувачки, свідчить про відсутність претензій з її боку до нього як до боржника та про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. Просив у позові відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.21). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 р., яке набрало законної сили 25.04.2016 р., з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у користь позивачки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17.09.2015 р. до досягнення сином повноліття (т.1, а.с.16-18). Виконавчий лист № 352/1892/15-ц від 27.05.2016 р., виданий Тисменицьким районним судом на підставі вказаного судового рішення, знаходиться на виконанні у Тисменицькому РВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (колишній Тисменицький РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області). Вказані обставини були відомі відповідачу, який оскаржував судове рішення, не погоджуючись із визначеним судом розміром аліментів. Як підтвердив у судовому засіданні відповідач, він сам особисто перераховував щомісячні аліментні платежі на картковий рахунок позивачки у період до 2018 р., у тому числі, коли перебував в АТО з 01.10.2016 р. до кінця липня 2017 р. Відповідач повинен був це робити, виходячи з отриманого доходу, у розмірі 1/3 частини отриманого доходу. У дійсності відповідач перераховував позивачці значно менші щомісячні аліментні платежі, ніж визначено судовим рішенням. З огляду на ці встановлені обставини суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. Судом встановлено, що у березні 2020 р. у Тисменицький РВ ДВС надійшла інформація з ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, до якої додано індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2016 р. та 2017 р. (т.2, а.с.24, також зв.ст.). З урахуванням вказаної інформації Тисменицьким РВ ДВС розраховано заборгованість відповідача по аліментних платежах за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. На виконання вимог ухвали суду від 11.02.2021 р. (т.1, а.с.63-64) начальник Тисменицького РВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) І. Соповський надав дійсний розрахунок заборгованості відповідача по аліментних платежах за вказаний період, що міститься на а.с.68 т.1. Згідно вказаного розрахунку заборгованість відповідача станом на 31.07.2017 р. складає 40096,10 грн. Вказані обставини дозволяють суду критично оцінити посилання відповідача на відсутність у нього заборгованості по аліментах згідно інших розрахунків, копії яких містяться на а.с. 53, 54 т.1, які, як встановлено у судовому засіданні, не відповідають дійсності. Такий розрахунок заборгованості, що не відповідає дійсності, був наданий відповідачем Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області у рамках розгляду цивільної справи № 607/24120/19 за його позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. При цьому суд зазначає, що скарга боржника [PERSON] у порядку ст.447 ЦПК України на дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 352/1892/15-ц від 27.05.2016 р., подана до Тисменицького районного суду 23.03.2021 р. (т.1, а.с.176-178), залишена без розгляду ухвалою суду від 19.04.2021 р. (т.1, а.с.157-158). При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Відповідно до вимог абз.1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, згідно якого зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. Виходячи з розрахунку заборгованості (т.1, а.с.68), суд обчислює пеню наступним чином (у межах заявленого позивачкою періоду до 31.07.2017 р.): 1)за червень 2016 р. мав сплатити 2952,60 грн. аліментів, сплатив 1000 грн., заборгованість склала 1952,60 грн. х 1% = 19,53 грн. х 425 днів = 8300,25 грн. пені; 2)за липень 2016 р. мав сплатити 6712,65 грн., сплатив 1200 грн., заборгованість склала 5512,65 грн. х 1% = 55,13 грн. х 395 днів = 21776,35 грн. пені; 3)за серпень 2016 р. мав сплатити 869,40 грн., сплатив 1200 грн., заборгованості немає, пеня не нараховується; 4)за вересень 2016 р. мав сплатити 2952,60 грн., сплатив 330,60 грн. (переплата у серпні), заборгованість склала 2622 грн. х 1% = 26,22 грн. х 333 дні = 8731,26 грн. пені; 5)за жовтень 2016 р. мав сплатити 4873,56 грн., сплатив 1200 грн., заборгованість склала 3673,56 грн. х 1% = 36,74 грн. х 303 дні = 11132,22 грн. пені; 6)за листопад 2016 р. мав сплатити 5495,53 грн., сплатив 1200 грн., заборгованість склала 4295,53 грн. х 1% = 42,96 грн. х 272 дні = 11685,12 грн. пені; 7)за грудень 2016 р. мав сплатити 1095,33 грн., сплатив 1800 грн., заборгованості немає, пеня не нараховується; 8)за січень 2017 р. мав сплатити 3566,48 грн., сплатив 2004,67 грн. (1300 грн. + 704,67 грн. переплата у грудні), заборгованість склала 1561,81 грн. х 1% = 15,62 грн. х 211 днів = 3295,82 грн. пені; 9)за лютий 2017 р. мав сплатити 4577,37 грн., однак не сплатив, заборгованість склала 4577,37 грн. х 1% = 45,77 грн. х 181 день = 8284,37 грн. пені; 10)за березень 2017 р. мав сплатити 3230,99 грн., сплатив 1300 грн., заборгованість склала 1930,99 грн. х 1% = 19,31 грн. х 152 дні = 2935,12 грн. пені; 11)за квітень 2017 р. мав сплатити 3744,50 грн., сплатив 1300 грн., заборгованість склала 2444,50 грн. х 1% = 24,45 грн. х 121 день = 2958,45 грн. пені; 12)за травень 2017 р. мав сплатити 5774 грн., сплатив 1300 грн., заборгованість склала 4474 грн. х 1% = 44,74 грн. х 91 день = 4071,34 грн. пені; 13)за червень 2017 р. мав сплатити 3354,64 грн., однак не сплатив, заборгованість склала 3354,64 грн. х 1% = 33,55 грн. х 61 день = 2046,55 грн. пені; 14)за липень 2017 р. мав сплатити 3696,45 грн., однак не сплатив, заборгованість склала 3696,45 грн. х 1% = 36,96 грн. х 31 день = 1145,76 грн. пені. Загальний розмір пені за вказаний період становить 86362,61 грн. Суд враховує, що ч.1 ст.196 СК України викладена у новій редакції, яка передбачає обмеження розміру неустойки (пені) 100 відсотками заборгованості, згідно Закону України від 17.05.2017 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 р. З огляду на вимоги ч.2 ст.5 ЦК України, відповідно до якої акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, з урахуванням того, що чинна редакція ч.1 ст.196 СК України пом`якшує відповідальність боржника - платника аліментів, суд застосовує вказану норму при вирішенні даного спору. Таким чином, суд визначає до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2016 р. до 31.07.2017 р. у розмірі 100 відсотків заборгованості по аліментах, що становить 40096,10 грн. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст.196 СК України, ст.5 ЦК України,

Outcome: approved