Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради ,Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області ,треті особи : [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю мотивуючи свої вимоги тим, що вона починаючи з 28 грудня 1995 року зареєстрована та проживає у в [INFO]. Зазначену квартиру позивачка отримала згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету Прилуцького м'ясокомбінату № 15 від 28 грудня 1995 року та ордеру на житлове приміщення в гуртожитку № 2 від 28 грудня 1995 року. У 2007 році після банкрутства ВАТ «Прилуцький м'ясокомбінат» та проведеного ліквідаційного процесу комбінату будинок № 42 та квартира № 13 по вул. Дружби Народів м. Прилуки не були передані на баланс Прилуцької міської ради і їх правовий статус до цього часу не визначений. На сьогоднішній день [PERSON] продовжує проживати у [INFO]. Вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за квартирою та будинком, утримує їх, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди в ньому проживає. Позивачка неодноразово зверталася, до виконкому міської ради, прокуратури, регіонального відділення Фонду державного майна з заявами, про те щоб визнали за нею право власності на дане домоволодіння, оскільки вона понад 15 років безперервно користується даним нерухомим майном. Посилаючись на ті обставини, що виконавчим комітетом Прилуцької міської ради та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області в задоволенні звернень позивачки про визнання за нею права власності було відмовлено, а тому вона вимушена звернутися до суду в порядку п. 1 ст. 344 ЦК України із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі Представники відповідачів згідно повідомлень не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просили суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засідання визнав позовні вимоги [PERSON],не заперечив проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] згідно рішення адміністрації та профкому Прилуцького м'ясокомбінату, наказ № 15 від 28 грудня 1995 року виданий ордер на житлове приміщення в гуртожитку № 2 за адресою [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до відповіді Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області від 17.06.2015 року за № 13.05.02114 не має повноважень щодо розподілу житлової площі ,видачу ордерів на вселення та реєстрації місця проживання громадян,тому не має права втручатися у пов»язані з цим спірні питання та рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на займане житло за набувальною давністю.( а.с.10) Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 02.0-4.2015 р. за № 02-11/43 ,що для прийняття в комунальну власність територіальної громади міста будівлі,що знаходиться в місті Прилуки по вул.. дружби народів, 42 і рахується гуртожитком колишнього ВАТ «Прилуцький м»ясо комбінат» ,немає підстав .(а.с.12) Згідно довідок ВАТ «Прилуцький м»ясо комбінат» вбачається,що [PERSON] довгий час згідно прописки проживає разом з сином [PERSON], та донькою [PERSON]за адресою : [ADDRESS] з 31.05.1988 року.( а.с.13-14) Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.l ЦК У країни передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Виходячи із положень ст. 16,344,396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК . Оскільки починаючи з 1995 року по теперішній час позивачка фактично добросовісно, відкрито безперервно володіла та користувався нерухомим майном, а саме квартирою 13 у будинку 42 по вул. Дружби народів в м. Прилуки, утримувала його, то суд приходить до висновку про те, що позивачка набула права власності на вказану квартиру на підставі ст. 344 ЦК України, та її позов в цій частині слід задовольнити. Витрати по справі покласти на сторони. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial