Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка у серпні 2014 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого [INFO], право приватної власності на ? частину земельної ділянки площею 2,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125281300:01:001:0486. В обґрунтування позову посилається на те, що батько заповіт щодо свого майна не залишав, а із спадкоємців за законом першої черги є також дружина та син спадкодавця, які відмовились від прийняття спадщини. Вона цю спадщину прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки зазначену частину земельної ділянки батько отримав у спадщину за відповідним свідоцтвом і у державному акті про це наявна відмітка, але відсутня відмітка територіального органу Держземагентства про перехід права власності на земельну ділянку. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач надав суду заяву, у яких позовні вимоги визнає повністю і просить розглядати справу без його участі. У заяві зазначено, що відповідач не має наміру звертатись до суду з позовом про визнання вказаної спадщини відумерлою та її передачу у власність територіальної громади. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області помер [PERSON]. Спадкодавець мав право на ? частину земельної ділянки площею 2,41 га вартістю 15322,27 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125281300:01:001:0486. Це право підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 933896, виданим [PERSON] 10 листопада 2006 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованим в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю за № 010653600069, а також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 05 липня 2010 року у спадковій справі № 53/2010 за реєстровим номером 984 Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, згідно з яким вказана земельна ділянка перейшла у рівних частках у власність спадкодавця та його сестри [PERSON]. У вказаному вище державному акті на ім'я [PERSON] є відмітка нотаріуса про перехід до спадкодавця та [PERSON] по ? частині кожному права власності на земельну ділянку на підставі вказаного свідоцтва. У свідоцтві про народження позивачки, як [PERSON], виданому на підставі відповідного запису № 1 складеного 12 січня 1983 року виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Фрунзівського района, спадкодавець вказаний її батьком. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого на підставі актового запису № 52 складеного 24 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, позивачка своє родове прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого на підставі актового запису №19 складеного 03 червня 1979 року Троїцькою сільрадою Любашівського району Одеської області, спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі з матір'ю позивачки [PERSON]. У матеріалах спадкової справи № 70/2013, заведеної Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою на майно померлого [PERSON] відсутні відомості про його заповіти, а наявні заява його дружини [PERSON] від 24 травня 2013 року про відмову від прийняття його спадщини, а також заява позивачки від 04 червня 2013 року про прийняття цієї спадщини. Син померлого [PERSON] був повідомлений нотаріусом про відкриття спадщини, проте її не прийняв. Відповідно до положень статті 392 Цивільного кодексу України, Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи з правової точки зору встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спадкодавець у порядку спадкування набув право на зазначену вище земельну ділянку, яка за приписами частини 1 статті 1223 і частини 5 статті 1268 ЦК стала належати йому з часу відкриття спадщини, що підтверджено вказаними вище свідоцтвом про право на спадщину та відміткою нотаріуса на державному акті. Оскільки позивачка прийняла його спадщину, то вона також набула на неї право з часу відкриття. Оскільки спадкодавець не залишив заповіт щодо свого майна, то його спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України, є дружина та діти, з яких дружина і син спадкодавця відмовились від прийняття вказаної спадщини і права на цю спадщину не набули. Пунктом 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, також встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частинами 2 і 6 статті 126 цього ж Кодексу, у редакції чинній на день оформлення спадкодавцем спадщини матері, було передбачено, що на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Пунктом 4 чинного на той час Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 року № 439, було встановлено, що територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього документа про перехід права власності на земельну ділянку проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Відсутність відмітки органу Держкомзему на зазначеному вище державному акті виключає можливість оформити цю спадщину шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, проте не позбавляє позивачку права на цю спадщину, оскільки вона набула його з часу її відкриття за фактом її прийняття.

Outcome: approved