Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 13 серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міськвиконкому (актовий запис № 1340). Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач під час подружнього життя поводив себе дивно, їздив часто до Львова і залишався на ніч, нічого не пояснював, а півтора роки тому взагалі вибрався і переїхав до м. Львова. Впродовж цього часу позивачка з відповідачем не спілкуються, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, відповідач не цікавиться і не допомагає дітям. Просить розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не прибула, однак, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міськвиконкому (актовий запис № 1340), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач під час подружнього життя поводив себе дивно, їздив часто до Львова і залишався на ніч, нічого не пояснював, а півтора роки тому переїхав до м. Львова. Впродовж цього часу позивачка з відповідачем не спілкуються, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, відповідач не цікавиться і не допомагає дітям. З позовної заяви позивачки та її заяви від 03.03.2015 року вбачається, що позивачка остаточно визначилася і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved