Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що 13.05.2011 року Публічне акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-16500-130511. Згідно умов договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3402,22 грн. Станом на 19.09.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість перед позивачем за тілом кредиту на загальну суму 3189,58 грн. В зв'язку з викладеним позивач посилаючись на норми Цивільного та Цивільно-процесуального Кодексів України просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 3189,58 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В зв'язку зі зміною відповідачем прізвища після одруження, ухвалою суду від 14 січня 2015 року проведено зміну анкетних даних відповідача в частині прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]». Представник позивача Духота І.В., будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, зазначивши, що позивачем не вірно визначено розмір заборгованості за тілом кредиту, який на її думку повинен бути менший на 1225 грн., оскільки саме ця сума була внесена нею на погашення заборгованості. Пояснила, що в попередньому судовому засіданні несвідомо ввела суд в оману, заявивши, що вказаний кредитний договір вона не укладала. Примірник даного договору був знайдений нею згодом вдома та вона згадала обставини його укладення. Так, вищевказаний кредит оформлювався нею в 2011 році, в якості рефінансування по попередньому кредиту, взятому в 2008 році. Тобто отримані за ним кошти були спрямовані банком на погашення заборгованості за попереднім кредитом. При цьому в тексті договору вказані обставини відображені не були. Крім цього під час укладення кредиту вона внесла платіж у розмірі 400 грн. на погашення заборгованості. Платіжна картка фактично їй не видавалась, а отже вона була позбавлена подальшої можливості знімати з неї гроші. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, яке обумовлення перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей та відсутністю роботи, просила суд розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості на 6 місяців. Вважала недоцільним допит в судовому засіданні свідка [PERSON], викликаного за її клопотанням, та дослідження оригіналів документів, що були витребувані судом за її клопотанням, оскільки змінила свою позицію щодо позову. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Так, судом встановлено, що 13 травня 2011 року між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 002-16500-130511 «На відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки» (а.с.3) Невід'ємними частинами вказаного договору згідно п.п. 1.1., 1.2., 5.1. є Правила здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам, Тарифи на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Лояльна пропозиція 18 (2)». Згідно п.1.2. Договору банк відкриває Держателю картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, оформлює та надає в користування Держателю картку платіжної системи Дельта, а також ПІН-код до неї, здійснює обслуговування Держателя на умовах викладених в Тарифному пакеті «Лояльна пропозиція 18 (2)», що міститься в Додатку № 1 до цього договору. Згідно п. 1.3. Договору банк надає Держателю кредит шляхом відкриття невідновлювальної відкличної Кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3402,22 грн. Згідно п. 3.3. Договору клієнт зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку визначеними Правилами та Тарифами. Відповідно до п. 3.6. Договору клієнт зобов'язаний щомісячно в строки визначені Правилами здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у тарифах. Своїм підписом відповідач підтвердила факт ознайомлення із тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Лояльна пропозиція 18 (2)» (а.с.4). Згідно умов вказаного тарифного пакету частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 5,56% від суми кредитного ліміту. Держатель зобов'язаний щомісячно погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (0,0001% річних), плати за обслуговування (1,00% в місяць), овердрафту, процентів за овердрафтом, штраф за прострочену заборгованість (100 грн. за кожен факт прострочення) та суми заборгованості минулих періодів (а.с.4). Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач (банк) належним чином виконав свої зобов'язання відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 3402,22 грн., що підтверджується особистим підписом відповідача в договорі (а.с.3 зворотні бік) та не заперечувалось ним в судовому засіданні Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 19.09.2014 року, має перед ним заборгованість у сумі 3189,58 грн. (а.с.10). Надану позивачем квитанцію від 13.05.2011 про сплату 400 грн. суд визнає неналежний доказом та до уваги не бере оскільки в ній зазначено, що платіж зараховується за договором 001-16123-080408 від 08.04.2008 року, а отже вказаний доказ не стосується предмету доказування (а.с. 26-27, 43). Надані відповідачем квитанції про внесення коштів на погашення наявної кредитної заборгованості, яка є предметом позовних вимог, не спростовують доводи позивача оскільки в повній мірі співвідносяться з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем. Заперечення відповідача про те, що сума заборгованості за кредитом, яка відповідає сумі заборгованості за тілом кредиту, повинна бути зменшена на розмір проведених нею виплат, суд вважає безпідставними оскільки внесені відповідачем кошти відповідно до положень наведених у тарифах на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Лояльна пропозиція 18 (2)» призначається як для оплати частки обов'язкового погашення тіла кредиту так і нарахованих процентів, плати за обслуговування, штрафів тощо (а.с.4). З розрахунку заборгованості наданого позивачем встановлено, що станом на 28.12.2013 року заборгованість за кредитним договором складалась з простроченого тіла кредиту у розмірі 2713,30 грн., простроченої заборгованості за комісією (платою за обслуговування) у розмірі 476,28 грн., простроченої заборгованості за штрафами у розмірі 300,00 грн. В наступний розрахунковий період вказані суми, окрім заборгованості за штрафами на суму 300 грн., були капіталізовані шляхом складання (2713,30+476,28=3189,58 грн.) та до теперішнього часу іменуються банком, як заборгованість за тілом кредиту, яка відповідає загальному розміру заборгованості (а.с.5). В зв'язку з вищевикладеним суд вважає повністю обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 3189,58 грн., яка утворилась станом на 19 вересня 2014 року, та з врахуванням приписів статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судових витрат в сумі 243,60 грн. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору. Згідно вимог ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судовому засіданні відповідач просила розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на перебуванні у неї на утриманні трьох неповнолітніх дітей та скрутне матеріальне становище. Як встановлено судом відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 40-42). Діти проживають разом з матір'ю, у власності якої земельних чи майнових паїв не зареєстровано, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 10.02.2015 за № 102 (а.с.39). Діти, на думку суду, в силу свого віку, фізіологічних та духовних потреб потребують догляду та належного матеріального забезпечення з боку матері. В зв'язку з цим суд приходить до висновку про необхідність розстрочення виконання судового рішення на 6 місяців. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved