Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач ЛКП «Житловик-С» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому з уточненням позовних вимог просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з липня 2010 року по грудень 2015 року в розмірі 9250,33 грн., з яких 5292,61 грн. заборгованості за опалення, 2524,81 грн. заборгованість за електроенергію, 1020,25 грн. заборгованість за утримання будинку та 412,66 грн. заборгованість за водопостачання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач зареєстрований і проживає за адресою [INFO]. Між позивачем і відповідачем існують зобовязальні відносини. Відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 9250,33 грн. На даний час заборгованість перед ЛКП «Житловик-С» відповідачем не погашена. В судових засіданнях 17.02.2016р., 23.02.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Просив суд позов задоволити в повному обсязі. В судове засідання 04.03.2016р. представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання 04.03.2016р. не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав частково. Подав до суду заперечення проти позову та в судових засіданнях 29.01.2016р., 17.02.2016р. та 23.02.2016р. надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнав частково, а саме лише в розмірі 5010,05 грн., з яких 2249,97 грн. заборгованість за центральне опалення, 1739,83 грн. заборгованість електроенергію, 1020,25 грн. заборгованість за утримання будинку. В решті позовних вимог просив відмовити, покликаючись на те, що відповідач не здійснював оплату за опалення за період з липня 2010р. по липень 2012р., а відтак позивач пропустив строк позовної давності на загальну суму 3042,64 грн. Крім того вважає, що позивач пропустив строк позовної давності по стягненню плати за електроенергію за період з травня 2011 року по липень 2012 року в розмірі 784,98 грн. Вважає безпідставною і вимогу позивача, про стягнення з відповідача боргу за водопостачаня, оскільки відповідач не має боргу за водопостачання, оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14.12.2012р. встановлено, що при проведенні робіт з відновлення систем водопостачання та каналізації, вказані роботи на 9-му поверсі будинку №2 по вул. Угорській у м. Львові, ЛКП «Новий Львів», правонаступником якого є ЛКП «Житловик-С» не завершило. 27.03.2014р. [PERSON] зареєстровано водяний лічильник з показником 1м.куб. Відтак, до 27.03.2014р. водопостачання відповідачу позивачем не здійснювалося, а після реєстрації лічильника відповідач здійснив оплату, згідно із показниками лічильника. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Заслухавши думку учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO]. Наведене підтверджується довідкою ЛКП Житловик-С від 29.07.2015 року № 1432. З наведеної довідки також вбачається, що квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків плата розподіляється, зокрема, за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Згідно із відомостями про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, наданих позивачем, відповідач заборгував за період з липня 2010 року по грудень 2015 року 9250,33 грн., з яких 5292,61 грн. заборгованість за опалення, 2524,81 грн. заборгованість за електроенергію, 1020,25 грн. заборгованість за утримання будинку, 412,66 грн. заборгованість за водопостачання. Відповідно до\~ст.61 ЦПК України\~обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку в розмірі 1020,25 грн. слід задоволити, оскільки такі визнані представником відповідача. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 грудня 2012 року зобовязано ЛКП «Новий Львів», правонаступником якого є позивач, надати лист у ЛМКП «Львівводоканал» для узаконення приладів обліку на мешканця [INFO] А.П. з метою відновлення йому водопостачання. Актом реєстрації лічильників №117251 від 27 березня 2014 року зареєстровано лічильник обліку водопостачання у квартиру [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачу здійснювалось водопостачання до 27 березня 2014 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за водопостачання за період з 01.01.2013р. по 31.03.2014р. в розмірі 365,12 грн. є безпідставними, а відтак з відповідача слід стягнути заборгованість за водопостачання в розмірі 47,54 грн. (412,66 грн. 365,12 грн.), тобто лише за період 01.04.2014р. по 31.12.2015р. Згідно з положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за центральне опалення почала утворюватись з липня 2010 року, а заборгованість з електроенергію з травня 2011 року. Відтак, з даного моменту розпочався строк позовної давності для захисту порушеного права позивача. Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Судом встановлено, що 04.09.2013р. позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Відтак позовна давність була перервана. 06.09.2013р. судом видано судовий наказ, однак ухвалою від 25.11.2013р. такий скасований. А тому, з урахуванням загального терміну позовної давності, вимоги позивача про стягнення заборгованості за центральне опалення за період з 01.07.2010 року по 04.09.2010 року в розмірі 55,23 грн. заявлені з пропуском позовної давності. Нормами ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Будь-яких поважних причин пропуску терміну позовної давності позивачем не наведено та судом не встановлено. Представником відповідача подано заяву, в якій він просить відмовити в цій частині позову застосувавши строки позовної давності. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення частково, в межах позовної давності за період з 05.09.2010р. по 31.12.2015р. в розмірі 5237,38 грн. (5292,61 грн. 55,23 грн.), а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за електроенергію задоволити повністю, стягнувши з відповідача 2524,81 грн. Покликання представника відповідача на ту обставину, що позивач пропустив строк позовної давності про стягнення заборгованості за електроенергію за період з травня 2011 року по липень 2012 року не знаходять свого підтвердження та не можуть бути підставою для відмови в позові за вказаний період, оскільки перебіг позовної давності був перерваний 04.09.2013р., тобто датою звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 8829,98 грн. заборгованості за житлово комунальні послуги за період з липня 2010 року по грудень 2015 року, з яких: 5237,38 грн. заборгованість за центральне опалення, 2524,81 грн. заборгованість за електроенергію, 1020,25 грн. заборгованість за утримання будинку, 47,54 грн. заборгованість за водопостачання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А відтак, з відповідача слід стягнути 232 грн. 54 коп. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст. 11, 256, 257, 261, 264 ЦК України, ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу, ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45 та

Outcome: partial