Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ «А» загальною площею 41,9 м2, житловою площею 28,3 м2, з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами: сіни «а», ганок «кр», кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», погріб з шийкою «Д», сарай «Е», ворота № 1, огорожа № 2 , що розташований в [ADDRESS] та право власності на ? земельних ділянок: площею 0,0387 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2949 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтувавши тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 червня 2010 року по 12 червня 2017 року. У період шлюбу за спільні кошти було придбано житловий будинок та земельні ділянки за адресою в [ADDRESS]. Посилаючись на ст. 70 СК України просить суд винести рішення, яким поділити спільне майно подружжя. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась про час і місце розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі. До початку підготовчого судового засідання від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до ч 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову суд ухвалює рішення в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доход) ) Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 червня 2017 року зареєстрований 04 червня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили - 12 червня 2017 року (а.с. 7-8). Судом встановлено та не оспорюється сторонами факт придбання сторонами в період шлюбу житлового будинку літ «А» загальною площею 41,9 м2 , житловою площею 28,3 м2 , з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами: сіни «а», ганок «кр», кухня «Б», сарай «В», вбиральня «Г», погріб з шийкою «Д», сарай «Е», ворота № 1, огорожа № 2 , що розташований в [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,0387 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2949 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер[NUMBER] за спільні кошти та підтверджується копією договорів купівлі - продажу від 19 квітня 2017 року житлового будинку та земельних ділянок (а.с. 9-17). Також, ч.1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved