Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивачкою подано до суду вказаний позов у якому вона просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь аванс у розмірі 27000 доларів США та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на початку 2013 року позивачка разом з чоловіком [PERSON] вирішила придбати житловий будинок у [ADDRESS] . Знайшовши відповідний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідачка, позивачка домовилась з нею про його купівлю. Між ними було погоджено, що продаж будинку буде вчинено за 50000 (п`ятдесят тисяч) дол. США, які позивачка, за попереднім погодженням, зобов`язалася сплатити відповідачці в повному обсязі на початку 2020 року. Позивачкою було сплачено відповідачці за вищевказаний будинок в якості завдатку загальну суму в розмірі 27 000 дол. США, про що складені відповідні розписки. Проте, заробити ще 23000 дол. США, як залишкову частину узгодженої вартості будинку, позивачка не змогла, через важкі сімейні обставини (смерть чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , втрата роботи, перебування на утриманні малолітньої дитини [PERSON] , 2013 року народження, погіршення стану здоров`я тощо). На початку 2020 року позивачка звернулась до відповідачки та повідомила про те, що не має змоги сплатити залишкову частину вартості будинку та попросила повернути сплачений нею аванс в розмірі 27000 дол. США, на що остання та її чоловік заявили, що отриманий аванс поверненню не підлягає, оскільки він є завдатком, який відповідно до вимог закону залишається у відповідача. Згодом, а саме 24 .04.2020, позивачка направила письмову вимогу на останню відому адресу відповідача про повернення суми авансу у розмірі 27 000 доларів США, згідно розписок, проте відповідачка вказану вимогу не виконала і кошти не повернула. Крім того, Відповідачка та її чоловік повідомили позивачці про те, що вони продають будинок іншій особі за 25000 дол. США, а оскільки позивачка не змогла виконати свого обов`язку та сплатити залишок в розмірі 23000 дол. США, то сплачені нею 27000 дол. США залишаються у відповідачки в якості штрафу. Відповідачкою [PERSON] \~подано відзив,\~у якому\~вона просить\~суд відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~позивачки,\~мотивуючи тим,\~що позивачкою\~сплачено в\~рахунок купівля\~будинку за адресою: [ADDRESS] , 27000 дол. США в якості завдатку, а не авансу, а тому поверненню завдаток не підлягає. Представником позивача [PERSON] подано заперечення на відзив, яке мотивоване тим, що договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачкою грошова сума відповідачеві в ромірі 27000 дол. США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а не завдатком. Ухвалою суду від 10.12.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 14.04.2021 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, просила його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив в позові відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторонами було погоджено про купівлю-продаж будинку за адресою: [ADDRESS] , за 50000 (п`ятдесят тисяч) дол. США. Згідно розписок від 01.03.2015, 04.06.2015 та 05.12.2016 відповідачкою [PERSON] отримано від позивачки [PERSON] завдаток в розмірі 10000 дол. США, 15000 дол. США та 2000 дол. США, що разом становить 27000 дол. США. Нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу зазначеного будинку сторонами не надано, тобто такий не був укладений. 24.04.2020 позивачка направила письмову вимогу відповідачці про повернення суми авансу у розмірі 27 000 доларів США, згідно вищевказаних розписок. З наведеного слід дійти висновку, що зміст розписок свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 657ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов`язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України). Аванс - це визначена грошова сума. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Тобто, боржник який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. Матеріали справи та зміст розписок свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому нерухомого майна. З наведеного слід дійти висновку, що оскільки договір купівлі-продажу спірного житлового будинку в установлено законом порядку між сторонами укладено не було, то передані кошти в сумі 27 000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 09 грудня 2020 року по справі № 211/5994/17, від 10 лютого 2021 року по справі № 208/680/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 679/2231/15-ц, від 21 вересня 2020 року по справі № 308/1904/17. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення коштів в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. На підставі вищевикладеного, з відповідачки підлягають до стягнення на користь позивачки грошові кошти в розмірі 27000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 26 травня 2021 року становить 741150,00 гривень та судові витрати по справі. На підставі ст.\~15,16 ЦК України,

Outcome: approved