Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 14 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0251. Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 5 400 гривень зі строком користування з 14 червня 2007 року по 13 червня 2009 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 відсотків річних. Згідно умов п.п. 3.4.1 кредитного договору позичальник був зобов'язаний виконувати свої зобов'язання: з повернення кредиту частинами на протязі періоду з червня 2007 року по червень 2009 року та щомісячної сплати процентів за графіком, наведеним у додатку № 1 до цього договору. 14 червня 2007 року, виконуючи зобов»язання за умовами п.п. 4.3.2 кредитного договору, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 14.06.2007 року по 10.12.2013 року. Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 3.4.1 ), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами складає у сумі 4 119,34 гривень, заборгованість з повернення кредитних коштів складає 3 562,52 гривень. У зв»язку з порушенням строків повернення кредиту відповідачу на підставі п. 4.1 кредитного договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення була нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, сума якої складає 1 479,44 гривень. У зв»язку з порушенням строків сплати процентів за користування кредитом відповідачу на підставі п. 4.1 кредитного договору на суму простроченого платежу за кожний день прострочення була нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, сума якої складає 1 518,60 гривень. У зв»язку з порушенням відповідачем умов коредитного договору останньому на підставі п. 4.2 кредитного договору нарахований штраф у розмірі 50% від суми отриманого кредиту, сума якого складає 2 700 гривень За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість у розмірі 13 379,90 гривень та судові витрати у сумі 243,60 гривень. Представник позивача Воронін О.В., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить поштове повідомлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого, не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0251. Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 5 400 гривень зі строком користування з 14 червня 2007 року по 13 червня 2009 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 23 відсотків річних. Згідно умов п.п. 3.4.1 кредитного договору позичальник був зобов'язаний виконувати свої зобов'язання: з повернення кредиту частинами на протязі періоду з червня 2007 року по червень 2009 року та щомісячної сплати процентів за графіком, наведеним у додатку № 1 до цього договору. Згідно п. 4.1 Договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми отриманого кредиту. Встановлено, що 14 червня 2007 року, виконуючи зобов»язання за умовами кредитного договору, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 14.06.2007 року по 10.12.2013 року. Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 3.4.1 ), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість з повернення кредитних коштів складає у сумі 2 186,45 гривень; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у сумі 3 562,52 гривень; сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 4 119,34 гривень; пеня за порушення строків повернення кредиту у сумі 1 479,44 гривень; пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1 518,60 гривень; штраф за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 2 700 гривень, а всього заборгованість відповідача перед Банком складає 13 379,90 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З договору споживчого кредиту № 0251 від 14.06.2007 року вбачається, що вказаний договір підписаний обома сторонами. Отже, вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору). Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. А отже, розмір процентів та комісії за користування кредитом, а також розмір інших штрафних санкцій до боржника є істотними умовами договору. Також підписання договору свідчить про те, що відповідачу всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту, порушила його умови, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, тому виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 0251 від 14.06.2007 року та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість у розмірі 13 379,90 гривень. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved