Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася з цим позовом до суду і обгрунтовуючи позовні вимоги пояснила, що з липня 1992 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який 02 жовтня 1992 року купив у ДГ «Руно» житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. В даному будинку вони проживали разом і 15 травня 1993 року уклали шлюб. У 2004 році даний шлюб був розірваний, а у 2007 році позивачка знову уклала шлюб з [PERSON], який був розірваний у 2012 році. За час спільного проживання в будинку вони разом з [PERSON] значно поліпшили стан будинку, провели його добудову, внаслідок чого будинок став їх спільною сумісною власністю.[INFO] року [PERSON] помер і на вказаний будинок відкрилась спадщина. Позивачка вважає, що вказаний будинок є спільною сувмісною власністю її та померлого [PERSON], як подружжя. Тому вона просить визнати будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частину цього будинку та господарських будівель. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду просьбу справу розглянути без його присутності. Представник третьої особи в судове засідання з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки задоволені буди не можуть, бо згідно ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності чоловікові та дружині належить майно, набуте ними під час шлюбу, згідно ст . 62 СУ України якщо майно чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних затрат воно може бути визнане спільною сумісною власністю подружжя, ст. 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Будинок по [ADDRESS] [PERSON] купив до укладення шлюбу з позивачкою, тому правила ст. 60 СК України в даному разі застосовані бути не можуть. Постанова № 11 Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлює, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Але на час придбання будинку [PERSON] перебував у шлюбі з іншою жінкою [PERSON], і цей шлюб був розірваний 24 грудня 1992 року, тобто після придбання спірного будинку. Ухвалою Криничанського районного суду від 29 травня 2008 року про затвердження мирової угоди передбачено, що будинок по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Перелічені обставини позбавляють суд можливості визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю [PERSON] та позивачки, що обумовлює неможливість визнання за позивачкою права власності на ? части ну цього будинку і господарських споруд. А відмова в задоволенні позову покладає на позивачку обов'язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed