Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Бориславтеплоенерго» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно клопотання позивача від 18.04.2017 року, в судовому засіданні ухвалою суду замінено первісного відповідача на належного відповідача [PERSON], яка являється власником квартири [ADDRESS]. Уточнивши позовні вимоги позивач просить: поновити пропущений строк позовної давності; стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за теплову енергію в сумі 14832,97 грн. та судовий збір. за період з листопада 2008 року по 07 квітня 2014 року в розмірі 7531 гривні 75 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач [PERSON] проживає в багатоповерховому будинку [ADDRESS], який підключений до тепломереж КП «Бориславтеплоенерго». Позивач надає послуги по теплопостачанню, за які в свою чергу споживач [PERSON] зобов»язана оплачувати платежі, однак передбачених законодавством обов»язків відповідач не виконує. Внаслідок чого станом на 23 травня 2017 року сума заборгованості за спожите теплопостачання до [ADDRESS] становить 14832,97 грн. У добровільному порядку відповідач заборгованість не погасила. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29 жовтня 2015 позовні вимоги заперечив в частині строку позовної давності, а саме за період з 1998 року по листопад 2013 року, зіславшись на обставини викладені у заяві про застосування строку позовної заяви. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON], підключена до тепломереж позивача КП «Бориславтеплоенерго». Позивач КП «Бориславтеплоенерго» надає послуги по теплопостачанню, за які зобов»язана оплачувати платежі споживач [PERSON] Позивачем виконано свої зобовязання та надало відповідачу [PERSON] послуги по теплопостачанню. Однак, відповідач не виконала взятих на себе зобовязань та не оплатила вартість спожитої теплової енергії у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім цього, правовідносини між позивачем КП «Бориславтеплоенерго» та відповідачем регулюються Законом України «Про теплопостачання», відповідно до якого у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ухвалою судді Бориславського міського суду від 12.12.2016 року (справа №438/1219/16-ц, провадження №2-н/438/60/2016) відмовлено у прийнятті заяви КП «Бориславтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію в сумі14262,77 грн. Відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України у випадку відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Оскільки, відповідач [PERSON] не в повному обсязі сплачувала плату за послуги теплової енергії, у неї станом на травень 2017 року виникла заборгованість за вказані послуги за період з жовтня 2009 року (враховано залишок за попередні роки в сумі 5316,44 грн.) по квітень 2017 року, яка становить 14832,97 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію, здійсненим КП «Бориславтеплоенерго». Відтак, згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за послуги з теплопостачання вже існувала станом на жовтень 2009 року та станом на травень 2017 року становить 14832,97 грн., однак до суду з заявою про видачу судового наказу позивач звернувся в грудні 2016 року (ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу від 12.12.2016 року) та відповідно з позовною заявою у січні 2017 року. У відповідності зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і така відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки. Статтею 264 ч.ч.1,2 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Таким чином, станом на час подання позивачем КП «Бориславтеплоенерго» у суд позовної заяви закінчився трирічний строк позовної давності щодо частини позовних вимог позивача, які стосуються стягнення заборгованості за теплову енергію за період з жовтня 2009 року по листопад 2013 року. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відмову у позові в частині стягнення заборгованості за теплову енергію за період з жовтня 2009 року по листопад 2013 року в сумі 11044,16 грн., обставин, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності відповідачем [PERSON] не наведено і таких судом не встановлено, а тому суд не знаходить підстав для поновлення терміну позовної давності, оскільки відповідач не визнає нарахованого боргу за даний період в сумі 11044,16 грн. і не вчиняв дій, що свідчать про визнання боргу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію за період з грудня 2013 року по квітень 2017 року в сумі 3788,81 грн., щодо стягнення якої не заперечив і представник відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, а саме в розмірі 3788,81 грн., тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 352,16 грн.

Outcome: partial