Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони проживають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року, від шлюбу мають дитину - доньку: [PERSON], [INFO], з вересня місяця 2009 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися та на даний час вони проживають окремо, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 03.09.2014 року і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу [NUMBER], 14 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, місце реєстрації - Таврійська сільська рада Голопристанського району Херсонської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.05.2009 року, позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з матір'ю - [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач відбуває покарання за вироком суду у виправній колонії, аліментів нікому не сплачує. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved