Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їхніх неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Зазначає, що відповідач їй та дітям матеріально не допомагає. На даний час вони проживають окремо, оскільки відповідач влаштовував сварки та погрожував їй, вона переїхала з дітьми проживати до своїх батьків. На утримання дітей на даний час потрібні чималі кошти, так як вона зобов`язана постійно дбати про дітей, купувати їжу, одяг, що теж потребує значних витрат. Посилається на те, що відповідач є здоровим чоловіком, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві підтримала свої позовні вимоги повністю, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вказував на те, що він не має постійного заробітку, а тому просив стягнути з нього аліменти в розмір 500 гривень на кожну дитину. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . На даний момент сторони спільно не проживають. Діти проживають із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає жодних коштів на утримання дітей. Встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим та працездатним чоловіком, офіційно не працевлаштований. [PERSON] офіційно не працює, веде домашнє господарство та доглядає за дитиною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року становить 2118 гривень, для дитини віком від до 6 років з 01 липня 2019 року становить 1699 гривень . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дітей, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач, є здоровим чоловіком може працювати і надавати утримання своїй дитині, враховуючи думку сторін, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved