Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

позивач Орган опіки та піклування Сихівської районної адмінстрації Львівської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить відібрати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, а також стягувати з [PERSON] та [PERSON] на особистий рахунок дітей, [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 гривень щомісячно. Обґрунтовує позов тим, що 24.10.2018 комісією в складі начальника відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району, інспектора СЮП Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, сімейного лікаря загальної практики КНП «4-та міська поліклініка» здійснено вихід за адресою проживання [ADDRESS], малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]., про що складений відповідний акт. Відповідно до клопотання директора ліцею «Оріяна» учениці [PERSON] (3-г клас) та [PERSON] (2-г клас), які проживають за адресою [ADDRESS], без поважних причин пропустили навчання у школі з 10.10.2018-24.10.2018, причини відсутності дітей невідомі, оскільки батьки зв'язок з класним керівником не підтримують, навчанням не цікавляться, а причина пропусків навчання є зловживання батьками алкогольними напоями та ведення антисоціального способу життя. Згідно акту обстеження житлово - побутових умов від 24.10.2018 за адресою [ADDRESS] умови проживання є неналежні. В кімнатах брудно, антисанітарні умови, речі, одяг порозкидані, брудні, неприємний запах, відповідних продуктів харчування для дітей не виявлено. У зв'язку з тим, що житлово-побутові умови в помешканні загрожують життю та здоров'ю дітей, комісія вирішила негайно відібрати [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]. від батьків [PERSON] та [PERSON] та надання дозволу на влаштування дітей в притулок для ЛОДА. Батьки офіційно ніде не працюють, не слідкують за навчально-виховним процесом дітей, що спричинило те, що діти тривалий час не відвідували школу без поважних причин, батьки зловживають алкогольними напоями, неодноразово ознайомлювались з відповідльністю за неналежне виконання обов'язків по утриманню, догляду, вихованню та навчанню дітей, однак не зробили належних висновків. На черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини де прийнято рішення від 26.10.2018 №35 про доцільність відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав. Ухвалою від 12.11.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29.11.2018 представником позивача Потерейко О.О. подано клопотання про приєднання доказів, а саме фотокартки з місця проживання [PERSON] та [PERSON]: [ADDRESS]. Ухвалою від 18.12.2018 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду по суті. 20.02.2019 від представника відповідача [PERSON]- [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенні, в матеріалах справи відсутні будь-які докази ведення батьками дітей антисоціального способу життя, зловживання алкоголем тощо. Заперечує клопотання директора ліцею «Оріяна», яка посилається на слова тітки дітей [PERSON]. Вказує, що така перебуває у неприязних стосунках із відповідачами та свідомо вводить в оману про спосіб життя дітей. Наполягає, що мати дівчат постійно турбується про своїх дітей, станом на даний час діти відповідачів перебувають у притулку для дітей, куди поміщенні за розпорядження, за час перебування у ньому їх мати 6 разів відвідували дітей, частіше не могла з поважних причин у закладі був карантин на кір, неодноразово телефонувала та цікавилась їх навчанням, життям, здоров'ям. Помешкання відповідачів по мірі матеріальних можливостей приводиться до належного стану. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача Потерейко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила. Дала пояснення аналогічні відзиву поданого на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що з 22.10.2018 не вживає алкогольних напоїв, ходить до психолога. Має стабільний дохід 23 000 грн. в місяць. Хоче піклуватися про дітей та виховувати їх. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] хороша мати. Обізнана, що [PERSON] не хотіла ходити в школу, вона дзвонила до вчителя з цього приводу. Заслухавши думку учасників процесу, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, покази свідка, суд встановив наступне. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO]. та [PERSON] [INFO]. Згідно клопотання ліцею № 178 від 24.10.2018 про проведення відповідної роботи з батьками учениць [PERSON] (3-г клас) та [PERSON] (2-г клас) у зв'зку з пропусками навчальних занять ученицями без поважних причин та без жодних пояснень батьків з 10.10 по 24.10.2018. Психолого - педагогічний аналіз впродовж перших двох днів відсутності дітей у школі класними керівниками [PERSON] та [PERSON] не вдалося встановити зв'язок з батьками та вияснити причин відсутності дітей. Зі слів тітки дівчат, [PERSON], яка постійно підтримує контакт з класним керівником причиною пропуску дітей є зловживання батьками алкоголем. 18.10.2018 класні керівники відвідали сім'ю за адресою проживання, проте двері квартири ніхто не відкрив. 19.10.2018 комісія у складі класних керівників практичного психолога [PERSON] та заступника директора ВР [PERSON] знову здійснили спробу відвідати родину. Сусіди повідомили, що родина [PERSON] веде антисоціальний спосіб життя, що може бути причиною відсутності дітей. При виході з будинку коміся зустріла батька [PERSON], який не вказав конкретне місцезнаходження дітей та причину їх відсутності. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї за адресою [ADDRESS], вбачається, що умови для належного проживання дітей відсутні. На переконання суду, акт є належним доказом на підтвердження того, що залишення дітей у батьків є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. З висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації від 26.10.2018 №35 вбачається, що рекомендовано відібрати дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків , встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків , коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 малолітня дитина не повинна , крім випадків коли є виключні обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю. Правовий сенс відібрання дитини за статтею 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення направленого на захист прав дитини і коли зволікання може привести до тяжких наслідків для дитини. Судовим розглядом встановлено, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавляться їхнім навчанням, не створили їм належних умов проживання, матеріально не забезпечують, батько веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на дітей, спотворюючи уявлення про сімейні та суспільні цінності, батьки не в повній мірі усвідомлюють свою батьківську роль. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідачів від батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей. Позиція відповідачів стосовно їх бажання опікуватися дітьми, намагання створити дітям умови для проживання, неофіційне працевлаштування батьків, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки жодними належними чи допустимими доказами відповідачами не підтверджена, відтак є голослівною. Судом враховано, що відповідачі в судовому засіданні визнали, що під час обстеження їх помешкання умови проживання дітей були у незадовільному стані. Діти зареєстровані за місцем реєстрації матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановлено, що власником квартири де проживали діти за адресою [ADDRESS] вживаються заходи, що до продажу даної квартири. Відповідач в суді визнав, що у період обстеження адміністрацією знаходився декілька днів в стані алкогольного сп'яніння. Мати дітей [PERSON] ствердила суду про факт її залежності від алкогольних напоїв, не спростувала відомості викладені у акті обстеження помешкання, визнала про те, що діти не відвідували школу без поважних причин. Показання допитаного в суді свідка вказують лише на емоційне відношення матері до дітей і жодним чином не спростовує і не виправдовують незадовільні умови, в яких опинилися неповнолітні діти внаслідок поведінки відповідачів, які на переконання суду, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та обґрунтовані докази на підтвердження того, що перебування неповнолітніх дітей разом з їх батьками є небезпечним для їх життя, здоров'я, морального виховання. Тому суд позов задовольняє і постановляє про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Згідно із ч.2 ст.166, ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки немає відомостей щодо офіційного працевлаштування батьків дитини, місячний заробіток встановити неможливо, тому суд вважає, що стягнення аліментів слід призначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно, з кожного батька, з урахуванням індексації до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 170, 181-182, 191 СК України та

Outcome: approved