Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради 27.03.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що [PERSON] [INFO] народила хлопчика, якого залишила в комунальному закладі охорони здоров'я «Перинатальний центр м.Маріуполь». Згідно рішення колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 12.07.2017 року № 131 дитину зареєстровано в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та присвоєно прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON]. Згідно довідки Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.07.2017 року № 2338/15.3-26, встановлено, що актового запису про шлюб та розірвання шлюбу, складеного відносно [PERSON], [INFO], не виявлено. Державна реєстрація дитини проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 17.07.2017 року за № 00018372604, наданий Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Донецькій області). Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25 .07.2017 року № 142 матолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 року № 165 малолітній [PERSON] влаштований до державного складу на постійне повне державне забезпечення. [PERSON] з 01.09.2017 року по теперішній час перебуває в комунальному закладі Маріупольського дитячого будинку змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та спільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». В акті закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 30.06.2017 року зазначено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. З часу залишення дитини в Перинатальному центрі та по теперішній час [PERSON] до служби у справах дітей по Кальміуському району з питання повернення дитини до родини на виховання та спільне проживання не зверталася. На комісії з питань захисту прав дитини 18.01.2018 року розглядалося питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. В результаті розгляду було вирішено звернутися до суду з заявою про позбавлення батьківських прав. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти. Представник позивача Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 40). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відомості про батьків дитини записано відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8). [PERSON] покинула [PERSON] в пологовому будинку (а.с. 7). Рішенням Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської № 142/7 від 26.07.2017 року надано малолітньому [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 12). Рішенням Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 року № 165 малолітній [PERSON] влаштований до державного складу на постійне повне державне забезпечення (а.с. 13,14). Згідно довідки № 2692 від 29.12.2017 року [PERSON] з 01.09.2017 року по теперішній час перебуває в комунальному закладі Маріупольського дитячого будинку змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та спільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» (а.с. 17). З часу залишення дитини в Перинатальному центрі та по теперішній час [PERSON] до служби у справах дітей по Кальміуському району з питання повернення дитини до родини на виховання та спільне проживання не зверталася (а.с. 21). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, а тому її необхідно позбавити батьківських прав. Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітного сина суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самої дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для позбавлення батьківський прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] та стягнення з неї аліментів, оскільки за законом вона не звільняється від обов'язку утримувати дитину. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved