overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частині всіх видів його доходів /заробітку/ щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки добровільно виділяти кошти на утримання сина у належному обсязі відповідач не бажає. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2017р., декілька місяців проживають окремо, відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, офіційно працює, має стабільний дохід. Дитина є інвалідом, потребує домашнього догляду та коштовного лікування, знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки, яка не працює у звязку із доглядом за дитиною-інвалідом, та її доходів не вистачає на утримання себе та неповнолітнього сина, тому вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у повному обсязі підтримала свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суд, оскільки добровільної угоди про розмір аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] На теперішній час шлюб сторін розірваний за рішенням суду, сторони проживають окремо, позивачка стверджує, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання їх сина, який є інвалідом має вроджену аномалію розвитку правої нижньої кінцівки та потребує домашнього догляду та коштовного лікування /а.с.6-9/, у звязку з чим позивачка не має змоги працювати та здійснює догляд за дитиною, натомість відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток та згідно вимог законодавства зобовязаний допомагати позивачці коштами на утримання дитини, яка виховує їх сумісного сина, тому суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів /заробітку/ щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття за рішенням суду. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 26 лютого 2011 року відділом ДРАЦС Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №36, від якого є один неповнолітній син [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені з грудня 2015 року, оскільки відповідач зневажливо ставився до неї, принижував її як жінку, а тому при таких відносинах, які склалися між ними, подальше сумісне проживання стало неможливим. У судове засідання позивачка не з'явилася. У письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, також у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити судове рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Як встановила ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки у судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони припинивши шлюбні стосунки поновлювати їх наміру не мають, тривалий час мешкають окремо та не мають спільного бюджету та господарства, позивачка у своїй письмовій заяві наполягала на розірвані шлюбу, а тому маються всі підстави вважати, що їхня сім'я розпалася остаточно та зберегти її не представляється можливим. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 27 вересня 2003 року відділом ДРАЦС Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №239, від якого є один неповнолітній син [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені з березня 2016 року, оскільки відповідач зловживав спиртним напоями, ніде не працює, в побуті поводить себе агресивно, вчиняє сварки, в ході яких принижував та ображав її, висловлювався нецензурною лайкою, змушував її разом з сином йти з квартири аби уникнути розправи. Все це негативно впливає на виховання дитини, а тому вважає, що їх сімя розпалася остаточно і відновлення стосунків не відповідає її інтересам та інтересам малолітньої дитини. У судове засідання позивачка не з'явилася. У письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, також у судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. З урахуванням поданих позивачкою та відповідачем заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та постановити рішення на підставі письмових доказів, які є у справі. Як встановила ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки у судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони припинивши шлюбні стосунки поновлювати їх наміру не мають, тривалий час мешкають окремо та не мають спільного бюджету та господарства, позивачка у своїй письмовій заяві наполягала на розірвані шлюбу, а відповідач у своїй письмовій заяві не заперечував проти розірвання шлюбу, тому маються всі підстави вважати, що їхня сім'я розпалася остаточно та зберегти її не представляється можливим. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені та більше не поновлювалися, оскільки в сім'ї виникали непорозуміння та сварки. У судове засідання позивачка не з'явилася. У письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач також у судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити судове рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Як встановила ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки у судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони припинивши шлюбні стосунки поновлювати їх наміру не мають, тривалий час мешкають окремо та не мають спільного бюджету та господарства, у своїх письмових заявах наполягали на розірвані шлюбу, а тому маються всі підстави вважати, що їхня сім'я розпалася остаточно та зберегти її не представляється можливим. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені та більше не поновлювалися, оскільки в сім'ї виникали непорозуміння щодо взаємних прав та обов'язків подружжя. Сторони від зареєстрованого у 1999 році шлюбу мають одну неповнолітню дитину. У судове засідання сторони не з'явилися. У письмових заявах просили розглянути справу у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити судове рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Як встановила ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки у судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони припинивши шлюбні стосунки поновлювати їх наміру не мають, тривалий час мешкають окремо та не мають спільного бюджету та господарства, у своїх письмових заявах наполягали на розірвані шлюбу, а тому маються всі підстави вважати, що їхня сім'я розпалася остаточно та зберегти її не представляється можливим. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 25 липня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося. Відповідач не приймає належної участі у вихованні дитини, не надає достатньої матеріальної допомоги на доньку, у зв'язку з чим позивачка просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 14.02.2014 року, також допустити в цій частині негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць та залишити за нею після розірвання шлюбу дівоче прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 липня 2009 року сторони вступили в шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю та знаходиться у неї на утриманні ( а.с. 7). В зв'язку з погіршенням відносин між сторонами спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені. З урахуванням того, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливе, укладений між сторонами шлюб відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 18.02.2014 року, а не з 14.02.2014 року, як просить позивачка. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд вважає за потрібне відновити дошлюбне прізвище позивачки - «[PERSON]». На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави за стягнення аліментів та 243грн. 60 коп. на користь позивачки за розірвання шлюбу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 01.06.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивача просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь невиплачену заробітну плату при звільненні. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 27851,00 грн., справу просить слухати в її відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 01.06.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7) Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 27851,15 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 27851,00 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 08.06.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивачка просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги уточнив та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 36001,12 грн. (в т.ч. 15728,12 грн. вихідної допомоги), справу просить слухати в його відсутності, не заперечує про винесення заочного рішення. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 08.06.2018 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.4-5) Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 36001,12 грн. (в т.ч. 15728,12 грн. вихідної допомоги). Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в розмірі 36001,12 грн. (в т.ч. 15728,12 грн. вихідної допомоги). На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 08.08.2018 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «МАШ-СЕРВІС». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов`язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивачка просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШ-СЕРВІС» на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 25740,59 грн. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «МАШ-СЕРВІС» та 08.08.2018 року була звільнена з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 25740,59 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість із заробітної плати в розмірі 25740,59 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 09.09.2019 перебувала в трудових відносинах з АТ «СМНВО - Іжниніринг». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов`язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Стаття 117\~КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку.\~Тому позивачка\~просить стягнути\~з АТ\~«СМНВО -\~Іжниніринг» на\~її користь\~заборгованість по\~заробітній платі в розмірі 7983,96 грн. Позивача, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з АТ «СМНВО - Іжниніринг» та 09.09.2019 року був звільнений з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа за жовтень 2019 р., копія якого знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 7983,96 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в розмірі 7983,96 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн.

Outcome: approved