Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 19 лютого 2011 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння одне одного. Позивачка вказує, що на даний час з відповідачем фактично разом не мешкає, спільне господарство сторони не ведуть. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним. Тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений 19 лютого 2011 року між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 83, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно наданої до матеріалів справи довідки Голови правління ЖБК № 44 Весна від 28.11.2018 року, [PERSON], [INFO], проживає разом із сином [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Судом встановлено, що сторони разом не мешкають і відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому вважає необхідним розірвати шлюб. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або визначаються судом. Згідно ч. 2\~ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191\~СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. За таких обставин, враховуючи наявність передбачених законом підстав, та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved