Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» ( далі КП «ЖЕО№2) звернувся в суд з позовом до відповідачів про виселення посилаючись на те, що [PERSON] який був наймачем [ADDRESS] помер. Інші особи в даній квартирі не зареєстровані. Працівниками позивача здійснено вихід за даною адресою та встановлено, що в спірній квартирі проживають відповідачі разом з неповнолітніми дітьми,які зареєстровані в с. Байрак Полтавського району та області. Відповідачі проживають у квартирі без реєстрації та належних документів про користування квартирою. Відповідачі є такими, що самоправно зайняли дане нерухоме майно. Відповідачі [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON] звернулись з зустрічними позовними вимогами про зміну договору найму житлового приміщення. У своїй заяві посилались на те, що [PERSON] з 1991 року перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, проживала з ним у [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство, бюджет. У 2011 році зі згоди [PERSON] у дану квартиру поселилась її дочка з онуками - відповідач [PERSON] Відповідачі та неповнолітні діти зареєстровані в с. Байрак Полтавського району та області, проте не проживають у будинку ,бо він є аварійний. Вони поселились до даної квартири зі згоди квартиронаймача, після його смерті виконують обов'язки по утриманні майна. Ухвалою суду від 05 січня 2015 року зустрічний позов прийнятий та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала , вважає їх безпідставними та пояснила, що відповідачі проживають без правових підстав у спірній квартирі. Крім того, на даний час діючим законодавством не передбачено укладення договору найму, просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] первісний позов не визнала та пояснила, що у 1991 році вона зі згоди [PERSON] поселилась у спірну квартиру, де і продовжує проживати. За місцем реєстрації [ADDRESS] проживати немає можливості, оскільки будинок аварійний. Даний будинок належав її матері [PERSON], яка у 1988 році померла. Відповідач прийняла спадщину, але свідоцтва про право власності не оформлювала. З 2010 року [PERSON] став хворіти, вона доглядала за ним, оплатила витрати на поховання. Просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про виселення не визнала та пояснила, що з 2011 року зі згоди [PERSON] вона разом з дітьми стала проживати в кв. [ADDRESS]. Проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] продовжують проживати у цій квартирі, частково оплачують комунальні послуги. Будинок у с . Байрак не газифікований та не придатний для проживання. У м. Полтаві на квартирному обліку вона не перебуває та немає місця реєстрації. Просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник відповідача первісний позов не визнала та пояснила, що відповідачі поселились в [ADDRESS] зі згоди квартиронаймача, а тому посилання на самоправне зайняття даного житлового приміщення є безпідставними. Вони проживали з [PERSON] однією родиною,вели спільне господарство та були членами його сім'ї. Через юридичну необізнаність відповідачі не оформили своє перебування у даній квартирі. Задоволення первісного позову негативно вплине на неповнолітніх дітей, які соціально закріпилися в даному районі, це призведе до порушення їх житлових прав, позбавить можливості навчатися у державних закладах освіти. Просила відмовити у задоволенні позову щодо виселення відповідачів, зустрічні позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи - відділ опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічні позовні вимоги мають бути задоволенні. При вирішенні позовних вимог просила врахувати та захистити інтереси неповнолітніх дітей, які проживають в кв. [ADDRESS]. Відповідачі не мають наміру проживати за адресою місця реєстрації, іншого житла в м. Полтаві не мають. Представники третіх осіб - територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, від представника Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутні, первісний позов підтримує, неявка представників інших третіх осіб суду невідома. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність осіб, які у судове засідання не з'явились. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Полтавської міської ради від 16 березня 2012 року позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Пунктом 5.3 Статуту КП «ЖЕО№2» передбачено право позивача за первісним позовом виявляти самовільно зайняті квартири, в житлових будинках, що знаходяться на балансі підприємства та забезпечує їх вивільнення у встановленому законом порядку із обов'язковим повідомленням та залученням власника житлового фонду та органу управління. Звертається до суду з позовами про стягнення заборгованості з осіб, які відмовляються сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги, з позовами про виселення з самовільно зайнятих квартир. [INFO] [PERSON] квартиронаймач кв.[ADDRESS] помер. Згідно довідки № 486 від 14 листопада 2014 року виданої КП «ЖЕО №2» кв. [ADDRESS] належить до комунальної власності , на час смерті квартиронаймача [PERSON], він був один зареєстрований в даному житловому приміщенні. Актом від 16 квітня 2014 року, який затверджений начальником КП «ЖЕО № 2» встановлено, що в [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані в с. Байрак Полтавського району та області. Дані особи проживають без жодних правових підстав, які б давали право користування даною квартирою, тому є такими, що самоправно зайняли житлове приміщення. Рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання членом сім'ї основного квартиронаймача та визнання права користування жилим приміщенням у задоволенні позовних вимог відмовлено. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2014 року рішення суду залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, в рамках даного провадження не підлягає встановленню та доведенню підстави вселення відповідачів у спірне житлове приміщення, оскільки рішеннями судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] не довела, що вона з жовтня 1991 року проживає у спірній квартирі та перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], а надані нею докази, на які вона посилалася як на підставу задоволення позову, не є належними доказами у розумінні ст. ст. 57,58 ЦПК України. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право на користування жилою площею у квартирі державної власності, яка не приватизована, як членами сім`ї основного квартиронаймача неможливо, оскільки вони зареєстровані в іншому місці по теперішній час, а у спірній квартирі за життя [PERSON] зареєстровані не були, тобто у встановленому законом порядку основний квартиронаймач не вселяв позивачів у спірну квартиру, а лише надавав їм можливість проживати у спірній квартирі разом з ним як тимчасовим мешканцям. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено відсутність прав відповідачів на користування спірною квартирою як членів сім'ї квартиронаймача [PERSON] Статтями 103, 104 ЖК України передбачена зміна договору найму жилого приміщення , який може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, а враховуючи ч. 3 ст. 61 ЦПК України відповідачі за первісним позовом не відносяться до членів сім'ї квартиронаймача [PERSON] та як наслідок не можуть звертатися з такими позовними вимогами , як і з позовними вимогами про визнання права на укладення з ними всіма договору найму. Згідно акту обстеження від 26 грудня 2014 року,який затверджений селищним головою Мачухівської сільської ради встановлено, що [PERSON] з 1991 року не проживає за адресою [ADDRESS], [PERSON] - з 2002 року. Даний будинок знаходиться у аварійному стані та для проживання непридатний. Як пояснила у судовому засіданні відповідач [PERSON], до 1991 року вона проживала в [ADDRESS]. Даний будинок належить їй на праві спадщини після померлої матері [PERSON], вона є єдиним спадкоємцем. Відповідачем [PERSON] не надано суду належних доказів, що вона відмовилась від спадщини , що складається з домоволодіння [ADDRESS] чи дане домоволодіння перебуває у власності іншої особи. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином утримання майна належить виключно до обов'язків власника даного майна. Не оформлення у встановленому порядку спадкових прав відповідачем [PERSON] , яка прийняла спадщину, фактично користується спадковим майном не може звільняти її від утримання даного майна. Законодавством встановлено право особи прийняти чи відмовитись від спадщини, проте строк оформлення спадкових прав не визначений та залежить від волевиявлення спадкоємця. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] щодо порушення прав малолітніх дітей на освіту при задоволенні первісного позову, оскільки ст. 53 Конституції України встановлено, що кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та особою, що є власником житлового будинку (гуртожитку), власником (наймачем) квартири (житлового приміщення в гуртожитку), власником, орендарем нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Враховуючи вимоги ст..ст.11, 60, 131 ЦПК України відповідачами [PERSON]. [PERSON] не надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави для їх задоволення. З відповідачів за первісним позовом, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп., а саме по 121 грн. 80 коп. з кожної.

Outcome: approved