Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. 14.12.2015 р. позивачка уточнила позовні вимоги та просить надати дозвіл на виїзд за кордон її сину [PERSON], 15.12.2011 р. н. без згоди його батька - відповідача [PERSON] до Російської Федерації у період з дня набрання рішенням законної сили по 30.04.2016 р., посилаючись на те, що її син проживає разом з нею, відповідач після розірвання шлюбу з ними разом не проживає. Відповідач не дає дозволу для виїзду сина за межі України без пояснення будь-яких причин, хоча сам ніякої участі у вихованні та утриманні дитини фактично не приймає. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та пояснила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, а також створює безпідставні перешкоди у повному розвитку дитини та не надає дозвіл для виїзду дитині в Російську Федерацію для відвідування та спілкування з близькими родичами. На прохання відповідач дозвіл на виїзд дитині за межі України та дозвіл на виготовлення сину проїзного документу дитини для здійснення поїздки за кордон відмовляється без пояснення жодних мотивів. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що колишній чоловік позивачки безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважає, що виїзд дитини за кордон можливий на визначений термін до 30.04.2016 р. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 12.09.2008 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], 15.12.2011 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЖС № 188280 виданим 27.12.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області/а.с.10/. 16.01.2013 р. рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний/а.с.9/. Згідно довідки голови квартального комітету /а.с.11/ син [PERSON], 15.12.2011 р. н. проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Некрасова, 19. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зіст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх права та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до положень ч. 2ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або за дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В звязку з цим, суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України малолітнього [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька у період з дня набрання рішенням законної сили по 30.04.2016 р. підлягає задоволенню.

Outcome: approved