Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути з останнього в свою користь заборгованість за кредитним договором за № A33DRХ123260166 від 18.02.2014 року в розмірі 9373,48 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що було укладено договір № A33DRХ123260166 від 18.02.2014 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4888,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ «Акцент Банк» свої зобов»язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушуючи свої договірні зобов'язання, станом на 22.02.2016 року має заборгованість у розмірі - 9373,48 грн., яка складається з 4557,22 грн. - заборгованості за кредитом, 1,55 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 852,11 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3962,60 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. Представник позивача ПАТ «Акцент-Банк», у судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву у якій просить дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, зазначивши, що у разі не явки відповідача, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду причин своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяви про можливість розгляду справи у його відсутності не надав. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] 18.02.2014 року заповнив та підписав заяву про отримання кредиту у розмірі 4888,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців до 17.02.2015 року включно.(а/с 4). Позивач ПАТ «Акцент- Банк», у відповідності до встановлених вимог вищевказаного кредитного договору свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на встановлених вищевказаних кредитним договором умовах повернення грошових коштів зі сплатою відсотків за користування ними. У відповідності до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а/с 3) за договором № A33DRХ123260166 від 18.02.2014 року, укладеного між позивачем ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем, станом на 22.02.2016 року, вбачається, що за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 9373,48 грн., яка складається з 4557,22 грн. - заборгованості за кредитом, 1,55 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 852,11 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3962,60 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом беззаперечно встановлено, що між відповідачем та позивачем ПАТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № A33DRХ123260166 від 18.02.2014 року, відповідач підписав заяву про отримання строкового кредиту, чим підтвердив свою згоду на те, що заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» та тарифами банку складає між ним та Банком договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4888,77 грн., зі сплатою 0,12 % за користування таким, однак, отримавши грошові кошти на умовах повернення, він порушив свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку боржник добровільно не погашає. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що умовами надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки та в розмірі, як це було визначено кредитним договором, а тому, суд дійшов до висновку, що заявлений позов в цій частині є підставним та підлягає до задоволення. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача є підставними вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмір 9373,48 грн., яка складається з 4557,22 грн. - заборгованості за кредитом, 1,55 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 852,11 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3962,60 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved