Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідачки про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0834 гектарів, яка розташована на території Горохівської міської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 листопада 2003 року, кадастровий номер [NUMBER]. Мотивує свій позов тим, що вона в лютому 2015 року придбала у відповідачки вказану земельну ділянку, яку остання успадкувала після смерті свого сина [PERSON], який помер [INFO] року. Розрахунок за придбане позивачкою майно проведений повністю про що відповідачка не заперечує. Після розрахунку відповідачка передала для позивачки документи на земельну ділянку і вона почала її обслуговувати. Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з проханням посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки в нотаріальному порядку, але вона з різних причин відмовлялася від цього. Відповідачка й по сьогоднішній день зволікає з належним посвідченням цього договору, а позивачка фактично є власником земельної ділянки, однак не може нею розпоряджатися. Просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, підтвердила факт повного розрахунку позивачки з нею, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на вказане майно. Справу просить слухати за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. А згідно ч.5 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON], помер [INFO] року. З свідоцтва про народження вбачається, що відповідачка [PERSON] є рідною мамою [PERSON], який помер [INFO] року. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №1410/01-09 від 29 липня 2015 року стверджується, що після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася. З Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0834 га, яка розташована на території Горохівської міської ради і яка призначена для будівництва індивідуального житлового будинку. Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 листопада 2003 року, кадастровий номер [NUMBER] успадкувала його мама [PERSON], тобто відповідачка. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивачка купила у відповідачки земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19 листопада 2003 року, кадастровий номер [NUMBER], проте, договір купівлі-продажу вказаного майна нотаріально посвідчено не було. Однак, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, тобто розрахунок за придбану земельну ділянку, а тому суд позов задовольняє.

Outcome: approved