Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, з видаленням відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видане на земельну ділянку розміром 3,0647 га, яка знаходиться на території Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 6823380700:05:001:0124, видане 07 березня 2019 року на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 249, номер запису про право (в державному реєстрі прав): 30607620 від 07 березня 2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,0647 гектарів розташовану на території колишньої Березівської сільської ради Новоушицького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6823380700:05:001:0124. 26 лютого 2020 року рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/358/18, позивачці, як спадкоємцю за законом, визначено додатковий строк в чотири місяці для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з`ясувалося, що приватним нотаріусом Кохан О.В. заведена спадкова справа №70-2019 після смерті [PERSON] на підставі заяви спадкоємця [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2013 року по справі №680/313/13-ц встановлено факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1993 року до дня смерті останнього. Видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , як спадкоємцю за законом четвертої черги порушує права позивачки, оскільки вона є спадкоємцем першої черги, а [PERSON] не мала права на спадкування. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом не було враховано, що на день смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою. А тому така видача свідоцтва про право на спадщину порушує права позивачки, як спадкоємця першої черги за законом та фактично унеможливлює подальше оформлення її прав на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її чоловіка. [PERSON] померла [INFO] , на день смерті в [ADDRESS] , разом з нею проживали та були зареєстровані [PERSON] - дочка, та [PERSON] - син. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті своєї матері, спадщину прийняли, не відмовилися від неї, а тому є відповідачами по справі. Ухвалою судді від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання представника позивачки та витребувано копії спадкових справ заведених після смерті [INFO] [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] ; копію актового запису про смерть [PERSON] ; цивільну справу №680/313/13-ц та копію рішення суду від 05 квітня 2013 року. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. В подальшому подав клопотання про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримав. Відповідачі будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, стосовно позову покладається на думку суду. Третя особа - нотаріус Кохан О.В. подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 жовтня 1977 року (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Позивачці визначено додатковий строк в чотири місяці для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.7-9). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Власником земельної ділянки розміром 3,0647 га, яка знаходиться на території колишньої Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6823380700:05:001:0124, значиться [PERSON] . Дата державної реєстрації 07 березня 2019 року, номер запису про право 30607620 (а.с.11-14). Вартість земельної ділянки розміром 3,0647 га, кадастровий номер 6823380700:05:001:0124, складає 66646,08 грн (а.с.15). Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2013 року №680/313/13-ц встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без шлюбу з 1993 року до дня смерті останнього (а.с.16, 17). З 1977 року по 1986 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, у листопаді 1986 року останній вибув із домоволодіння (а.с.18). Із матеріалів спадкової справи №70-2019 заведеної приватним нотаріусом Кохан О.В. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, спадкоємець [PERSON] , яка звернулась із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.43-51). [PERSON] померла [INFO] (а.с.37). [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала разом із дочкою [PERSON] , сином [PERSON] , внуком [PERSON] , в [ADDRESS] (а.с.19, 20). Суд встановив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.53). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 28 серпня 2018 року ) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 3гідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус не врахував, що на день смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою. А тому, видача свідоцтва [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги, порушує права позивачки, як спадкоємця першої черги спадкування та фактично унеможливлює подальше оформлення її прав на земельну ділянку, яка залишилась після смерті чоловіка. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , спадщину прийняли, тому до них перейшли як права які набула їх мати, так і обв`язки, разом із правочином, що порушує права позивачки. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину посвідченого 07 березня 2019 року приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Кохан О.В., зареєстроване в реєстрі за № 249, номер запису про право (в державному реєстрі прав): 30607620 від 07 березня 2019 року. Крім того, оскільки свідоцтво є недійсним, то запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] на земельну ділянку, внесений на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 березня 2019 року, зареєстровано в реєстрі під номером 30607620, підлягає скасуванню. Також, розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною шостою статті 141 ЦПК України, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Позивачка 13 серпня 2020 року подала позов із вимогою немайнового характеру. Судовий збір, який підлягає сплаті за подання до суду даного позову становить 840 грн. 80 коп. Позивачка є особою з інвалідністю 2-ї групи, тому відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Отже, враховуючи задоволення позову, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. у дохід держави.

Outcome: approved