Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми 52686,08 грн. за період з 01.01.2013 р. по 31.10.2019 р., на підставі ст.ст. 11, 625 ЦК України, ст.ст. 68, 162 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач надає послуги з опалення та гарячої води, які відповідачі в порушення вимог не оплачують своєчасно. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, у боржників виникла заборгованість , у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в порядку спрощеного провадження за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідачі 14.01.2020 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, з розміром заборгованості в межах позовної давності погодилися. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що надаються КП «Харківські теплові мережі» за адресою [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є підприємством, яке засноване на власності територіальної громади м. Харкова з метою надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачам м. Харкова та частини населених пунктів Харківської області. Згідно статуту КП «Харківські теплові мережі» метою діяльності підприємства є задоволення суспільних потреб населення міста Харкова, селища Пісочин Харківського району, селища Солоницівка Дергачівського району Харківської області, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності у якісній тепловій енергії. Предметом статутної діяльності КП «Харківські теплові мережі» є виробництво теплової та електричної енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Статтею 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків, пов`язаних з дією непереборної сили. На підставі ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. На підставі ч.2 ст. 22 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виробник зобов`язаний виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», на підставі п.1.4 рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998р. № 1407 в редакції рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003р. № 946 визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води. Вказане рішення було прийнято Виконавчим комітетом Харківської міської ради з метою забезпечення безперебійної експлуатації енергетичного обладнання та споруд, підвищення надання якості послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 06.06.04р. та п.п. 18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., споживач зобов`язаний сплачувати послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води у строки, встановлені договором або законом; розрахунковим періодом для оплати послуг \\ календарний місяці; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк . Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. Як вбачається зі ст.68 Житлового Кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а тому суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача вказану суму заборгованості. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, у боржників утворилася заборгованість період з 01.01.2013 по 31.10.2019 в сумі 50764,08 грн. Розрахунок заборгованості підтверджено відомостяни нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу.(а.с. 4) Позивачем на адресу споживачів були направлені платіжні вимоги на погашення заборгованості яка утворилася, але останні залишили їх без задоволення. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Проте, подані відповідачами до суду заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд вважає обгрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згічно ч.ч.3, 4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, в межах періоду з 01.11.2016 до 31.10.2019 в сумі 27469,13 грн., що відповідають строку позовної давності та визнані відповідачами. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial