Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10.12.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1161/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу 20000 доларів США, зі сплатою 11% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 06.12.2022 року. 10.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавцем було передано в іпотеку банку житловий будинок з надвірною будівлею, загальною площею 40,4 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0,1680 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, які знаходяться в с.Милуші, вул..Надстирна, 18 Луцького району. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпроманку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпроманк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржника повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до зазначеного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 1161/ФКВ-07 від 10.12.2007 року. Вказує, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 10.08.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 815768,98 грн., з яких: 374976,63 грн. заборгованість за кредитом, 248621,66 грн. заборгованість за відсотками, 21627,37 грн. заборгованість за комісіями, 160070,51 грн. пеня; 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 4054,17 грн., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 6418,64 грн. На підставі наведеного, просить суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1161/ФКВ-07 від 10.12.2007 року в розмірі 815768,98 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 1161/Zфквіп-07 від 10.12.2007 року, а саме: житловий будинок з надвірною будівлею, згальною площею 40,4 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,1680 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, які знаходяться в с.Милуші, вул..Надстирна, 18 Луцького району, шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У звязку з відсутністю в судовому засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних пристроїв не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що10.12.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1161/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу 20000 доларів США, зі сплатою 11% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 06.12.2022 року. 10.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавцем було передано в іпотеку банку житловий будинок з надвірною будівлею, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0,1680 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, які знаходяться в с.Милуші, вул..Надстирна, 18 Луцького району (а.с.4-8). 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпроманку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпроманк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржника повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до зазначеного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 1161/ФКВ-07 від 10.12.2007 року. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» являється новим кредитором у зобовязаннях. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 10.08.2015 року за кредитним договором становить 815768,98 грн., з яких: 374976,63 грн. заборгованість за кредитом; 248621,66 грн. заборгованість за відсотками; 21627,37 грн. заборгованість за комісіями; пеня 160070,51 грн., сума за ставкою 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту 4054,17 грн., сума за ставкою 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам -6418,64 грн. (а.с. 13-15). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобовязань по кредитному договору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача надсилався лист з вимогою про необхідність погашення суми заборгованості по кредиту, в якому вказано попередження банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог про усунення порушень умов іпотечного договору, яка позичальником була залишена без задоволення (а.с. 16-18). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] шляхом передачі та набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 3654 грн. судового збору.

Outcome: approved