Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.46-48), просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 50 038 гривень 58 копійок за період часу з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2015 року, що складається з: основний борг у розмірі 31 165,02 гривень; 3% річних - 3 742,36 гривень; інфляційне збільшення заборгованості - 15 131,19 гривень; сплачений судовий збір в розмірі 1 218,00 гривень стягнути з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 10 січня 2008 року № 2, відповідно до якого даний будинок переданий КП «Житло-сервіс» для його обслуговування. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що затверджений Розпорядженням ДРДА від 27 червня 2007 року КП «Житло-сервіс» визначено, як експлуатуючою організацією за даним будинком. Квартира [ADDRESS], що складається з чотирьох кімнат, загальною площею 136,10 кв.м., належить відповідачу - [PERSON] на праві приватної власності. Між КП «Житло-сервіс» та [PERSON] було укладено договір «На обслуговування будинку і прибудинкової території» від 31 березня 2008 року. Відповідно до предмету договору, позивач забезпечує виконання комплексу робіт по утриманню будинку та прибудинкової території у відповідності до діючого законодавства України. За період часу з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 31 165,02 гривень, яка складається: з розміру заборгованості за період з 01 жовтня 2011 року по 01 лютого 2014 року, що становить 20 808,17 гривень; з розміру заборгованості за період з 01 лютого 2014 року по 01 жовтня 2015 року, що становить 10 356,85 гривень. Зазначена сума заборгованості складається з: послуг з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) в розмірі 19 989,96 гривень; центрального опалення - 11 175,06 гривень. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з′явилася, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать розписки, які зберігаються в матеріалах справи. Письмових заперечень або пояснень по суті позовних вимог до суду не подавала. Попереднього, в судових засіданнях заявляла клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з розглядом у Дарницькому районному суді м. Києва позову КПзЕРЖФ «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом про визнання договору на обслуговування недійсним, в межах якої призначена судово-психологічна експертиза. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року постановленою у відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 208 ЦПК України, не входячи до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судових засідань, у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, відмовлено. У цьому ж судовому засіданні, за клопотання відповідача оголошена перерва для надання можливості відповідачу підготувати зустрічний позов. В судові засідання призначені до розгляду на 22 грудня 2015 року, 26 січня 2016 року, відповідач не з`явилась, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю ї адвоката, та її хворобою, відповідно. В судове засідання 23 лютого 2016 року відповідач не з`явилась, надіслала до суду телеграму, в якій просила перенести судове засідання у зв`язку з її хворобою. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 2 від 10 січня 2008 року «Про передачу на обслуговування жилого будинку на вул. Дніпровська набережна, 19» директору КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було наказано передати КП «Житло-Сервіс», для обслуговування жилий будинок на вул. Дніпровська набережна, 19 (а.с.11). Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (а.с.29-33). Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 березня 2008 року, виданої Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.17). 31 березня 2008 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] було укладено договір [ADDRESS] на обслуговування будинку і прибудинкових територій, предметом якого виступає надання підприємством послуг з обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території (а.с.19-20). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За вимог ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2 договору на обслуговування будинку і прибудинкових території, підприємство зобов'язується забезпечити: виконання комплексу робіт по утриманню будинку і прибудинкової території, які включають надання власнику квартири послуг у відповідності до вимог нормативно-правових актів з питань житлово-комунального господарства та згідно тарифів, затверджених органом самоврядування на ці послуги. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 2.2.2. п. 2.2. Розділу 2 договору, власник квартири зобов'язується: не пізніше 20 числа поточного місяця вносити плату за квитанціями ГІОЦ (Головний інформаційно-обчислювальний центр), що надходять (надсилаються) власнику квартири, за утримання будинку та прибудинкової території і ремонт, комунальні та інші послуги передбачені цим договором, згідно чинних розцінок і тарифів на ці послуги та за показниками лічильників. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком розміру заборгованості, наданого стороною позивача, у період часу з жовтня 2011 року по жовтень 2015 року з боку відповідача мало місце порушення умов договору на обслуговування будинку і прибудинкових територій, у зв'язку з чим заборгованість по квартирі [ADDRESS] становить 31 165,02 гривень, з яких: 19 989,96 гривень - заборгованість з надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та 11 175,06 гривень - заборгованість за надання послуг з центрального опалення. Таким чином, з вищевикладених обставин вбачається, що відповідачем порушуються умови договору на обслуговування будинку і прибудинкових територій в частині своєчасної оплати житлово-комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2014 року позивачем на адресу відповідача надсилалося попередження про сплату заборгованості, який був залишений поза увагою відповідача та заборгованість погашена не була. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи наявну суму заборгованості відповідача суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 31 165, 02 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем до сплати відповідачу розраховано 3 % річних у розмірі 3 742,36 гривень, де 31 165,02 гривень (сума заборгованості) * 3% * 1461 (кількість днів прострочення за період з жовтня 2011 року по жовтень 2015 року) / 365 та 15 131,19 гривен інфляційного збільшення боргу. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи прострочення сплати житлово-комунальних послуг з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та суми інфляційних втрат підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в загальному розмірі 50 038 гривень 58 копійок. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує відповідачу до сплати на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 гривень 00 копійок, які сплачено позивачем за подання даного позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved