Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Олевської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги наступним. Відповідач є батьком малолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Новоград-Волинській школі-інтернаті. Стверджує, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забезпечує її матеріально, не піклується належним чином. У зв'язку із цим просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі до суду позовної заяви і досягнення повноліття дитини, встановленого Законом України «Про державний бюджет України». Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Відзив на позов від відповідача суду не надійшов. Від представника третьої особи до суду надійшла письмова заява, в якій просить розглянути справу у його с відсутність. Позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с 6), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 7,8). Матір малолітньої дитини [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с 11). Висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради від 25.01.2018 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області № 24 від 28.02.2018 року (а.с.9-10) визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідок Новоград-Волинської загальноосвітньої школи-інтернату [PERSON] , [INFO], навчається в даному закладі з 06.12.2016 року по даний час. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] за період навчання зв'язки зі школою не підтримували, дитину не відвідували, не цікавилися її життям та здоров'ям, не підтримували сина ні морально, ні матеріально, не забирали на вихідні та святкові дні. Організацією питання влаштування у заклад освіти та перебування [PERSON] на канікулярних днях займався орган опіки та піклування Олевської міської ради (а.с. 14, 16). Станом на 01.06.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 1717,20 грн. за перебування дитини в школі-інтернаті , що стверджується довідкою Новоград-Волинської загальноосвітньої школи-інтернату (а.с 17). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 30.01.2018, 12.02.2018, 16.03.2018, 03.07.2018 року слідує, що сім'я проживає у власному будинку, який потребує капітального ремонту, малолітня дитина [PERSON] не залучався до навчання, батько дитини [PERSON] ніде не працює, займається тимчасовими заробітками. Відповідач притягувався 03.07.2018 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по догляду та вихованню свого сина [PERSON] та на нього накладено Олевським ВП адміністративне стягнення у виді попередження (а.с 24). Відповідно до ст. 150 ч.2, Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» (далі - Закон) передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини. Відповідач [PERSON], на думку суду, не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з сином, зв'язків не підтримує, не цікавиться його вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, крім того він визнав позов, не намагався спростувати позовні вимоги, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, що проявляється відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити . При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, інші обставини справи та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України» (на відповідний рік) для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, які слід зарахувати на особистий рахунок дитини відкритий в установах Ощадбанку України до призначення їй опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved