Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 25.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 83 014,31 грн. та судового збору у розмірі 830,14 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2005 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 03/1/73/05-Z від 01.09.2005 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 40 000 дол. США, строком по 31.08.2010 року включно, зі сплатою 14,5 % річних. 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та відповідно набуло статус нового кредитору. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлявся та у зв'язку з чим у нього перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 1310.2014 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 83 014,31 грн.. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 25.02.14) не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2005 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 03/1/073/05-Z, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 40 000 дол. США на споживчі цілі, строком з 01.09.2005 року до повного виконання зобов'язань, зі сплатою відповідно до п. 1.3. договору 14,5 % річних кожного 10-го числа кожного місяця.. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору.(а.с.5-10). Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у розмірі 40 000 дол. США. Кредитні зобов'язання Банку та зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладання сторонами цього договору. Згідно п.2.1. кредитного договору Банк надає позичальнику кредити на умовах забезпеченості, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів протягом дії цього договору. Пунктом 3.2. договору передбачено, забезпечити повне повернення одержаної суми згідно з умовами цього договору не пізніше 31 серпня 2010р.. Згідно п.4.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати Банку нараховані проценти за кредитом відповідно до умов цього договору а також до повного погашення заборгованості за кредитом. Погашати кредит за графіком, який наведений у цьому пункті. Згідно п.4.8. кредитного договору у разі порушення умов цього договору достроково повернути на вимогу Банку всю суму заборгованості за кредитом у порядку, визначеному у п.5.4. цього договору, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом. Відповідно до п.5.3. кредитного договору Банк має право достроково стягувати та проценти за період фактичного користування кредитом, виданим за цим договором, у разі недотримання позичальником умов цього договору. Згідно п. 7.1. кредитного договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами сплатити Банку пеню. Згідно п. 9.1. кредитного договору договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами, а при наявності простроченої заборгованості - і пені за несвоєчасне повернення кредиту, сплату процентів. Також у договорі зазначено графік погашення кредиту (а.с.6). У позові зазначено, що Банк умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі. Також з позову вбачається, що ВАТ «Кредитпромбанк» на підставі зміни організаційно-правової форми було перейменовано у ПАТ «Кредитпромбанк». Судом встановлено, що 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором, що також підтверджується витягом з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги, та відповідно набуло статус нового кредитору (а.с.15, 16-21). Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно Свідоцтва серії А01 № 646833 «Про державну реєстрацію юридичної особи», зареєстрований як юридична особа ПАТ КБ «Дельта Банк», і має статут (а.с.24-25, 22-23). Відповідач в свою чергу зобов'язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед позивачем, станом на 13.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 83 014 (вісімдесят три тисячі чотирнадцятьь) гривень 31 копійка, з яких: - тіло кредиту - 61 161, 28 грн.; - відсотки - 20 853,03 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові (а.с.3). Також, зазначена заборгованість підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою від 1310.2014 року (а.с.14). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за Кредитним договором № 28.3/1036-КЕК-08 від 21.03.2008 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цього кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Судом також встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 830 (вісімсот тридцять) гривень 14 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 85813331 від 12.11.2014 року (а.с.1). Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved