Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Мотивує позов тим, що [PERSON] зареєстрований та є власником квартири №20 в багатоквартирному будинку по проспекту Володимирському, 63 в м. Лубнах Полтавської області. В будинку діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення. ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач. В 2008 році відповідачем в квартирі встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення та виконано роботи з відключення квартири від мереж централізованого опалення, що не позбавляє його обовязку сплачувати за опалення МЗК будинку. 24.02.2015 року позивач звертався до Лубенського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу. Однак, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 11.06.2015 року виданий судовий наказ було скасовано, в звязку з наявним спором про право між сторонами. Таким чином, позивач прохає стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за опалення місць загального користування будинку в сумі 2 661 грн 63 коп. за період з листопада 2008 року по січень 2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач не погодилася з позовом. Вказала, що вимоги є безпідставними. Розрахунок проведено неправильно. В будинку не працюють 4 з 8 батарей, а тому оплата по ним є безпідставною. Позивачем пропущено строк позовної давності. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON]В зареєстрований та є власником квартири №20 в багатоквартирному будинку по проспекту Володимирському, 63 в м. Лубнах Полтавської області. Квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у звязку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2008 року. З того часу оплата за поставку теплової енергії до квартири відключеної від системи централізованого опалення не проводилася. Згідно ст.ст.20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов'язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключення від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Відповідач в період з листопада 2008 року по січень 2015 року оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не проводив, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розрахунок заборгованості було проведено згідно з вимогами чинного законодавства, з урахуванням встановлених розпорядженнями міського голови періодів опалювального сезону, рішень Полтавської обласної ради про тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України про встановлення тарифів на теплову енергію. Заперечення представника відповідача щодо правильності розрахунку суд відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на даних, встановлених шляхом проведення вимірювання на місці комунікацій, а носять характер особистих припущень. Пари цьому, ним взяті за основу довідкові матеріали навчального підручнику, який не має обовязкового характеру. Натомість позивач провів розрахунки відповідно до чинних нормативно-правових актів, на підставі даних, встановлених в актах, які за формою відповідають вимогам закону. Також суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо нездійснення заходів по утепленню МЗК та несправності 4 конвекторів, оскільки такі дані ґрунтуються на недопустимих доказах - поясненнях мешканців будинку. При цьому представник відповідача пояснив, що такі факти не встановлено, у передбаченому законом порядку, шляхом виклику представників балансоутримувача та складання відповідного акту. В судовому засіданні представнику відповідача розяснено право на призначення судової експертизи для перевірки правильності проведення вимірювань та розрахунків. Однак, він таким правом не скористався. Вимогу позивача про погашення заборгованості за послуги з опалення місць загального користування відповідач залишив без реагування. Отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов'язані вносити за них плату, яка відповідно до п.п.18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно з правовим висновком ВС України, сформованим в ухвалі від 28.05.2008 року споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, обовязок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, позов підлягає задоволенню. Водночас, в судовому засіданні позивач подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про застосування трирічного строку позовної давності. При цьому, строк позовної давності слід починати обчислювати з моменту звернення позивача з заявою про видачу судового наказу (24.02.2015 року, що передувало зверненню до суду з цим позовом (а.с.43-45)) про стягнення заборгованості, оскільки таке звернення перериває перебіг позовної давності. Таким чином, сума заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню, складає 1 040 грн 36 коп. Також судом встановлено, що в загальну суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування відповідач включив заборгованість за гарячу воду на суму 1 209 грн 92 коп. за спожитих 152 м3. Однак, вказані вимоги виходять за межі поданого позову, оскільки предметом цього позову є стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку. Вимоги про стягнення заборгованості за подачу гарячої води жодним чином не мотивовані. Відповідач категорично заперечив щодо цих вимог, мотивуючи тим, що він відключився від подачі гарячої води, що підтверджено відповідним актом. Таким чином вказаний позивачем обєм гарячої води він не споживав. В судовому засіданні позивач не зміг пояснити походження цієї заборгованості, а тому суд вважає безпідставними вимоги в частині 1 209 грн 92 коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам. При цьому суд враховує розяснення викладені в постанові пленуму ВССУ РЦКС від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Outcome: partial