Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та уточненим позовом до відповідачів про розподіл спільного майна подружжя, відшкодування коштів за проведений ремонт та облаштування садиби і стягнення матеріальної і моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 05.02.1994 року по 01.10.2012 року вона з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу угоди про добровільний поділ майна не досягнуто, в результаті чого вона звернулася до суду. За період шлюбу ними було спільно придбано автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, зареєстрований 27.01.2012 року згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON], державний номер [NUMBER], вартістю 115300,0 грн. Крім того, як додаткове майно під час шлюбу було придбано: - стінка меблева: сервант 3 шт. та шифоньєр, вартістю 1500,0 грн.; - куточок м'який «Мустанг», вартістю 2500,0 грн.; - прихожа: шафа 1 шт.+ тумбочка+дзеркало, вартістю 600,0 грн.; - ліжко залізне з матрацем, вартістю 2500,0 грн.; - софа м'яка, вартістю 1300,0 грн.; - кухонний гарнітур: стіл 2 шт., навісна шафа, вартістю 300,0 грн.; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 600,0 грн.; - телевізор «Витязь», вартістю 200,0 грн.; - кольоровий телевізор «Panasonic», вартістю 4000,0 грн., - тумбочка під телевізор, вартістю 300,0 грн.; - холодильник двокамерний, вартістю 2000,0 грн.; - мікрохвильова піч, вартістю 1000,0 грн.; - пральна машина автомат «LG», вартістю 4000,0 грн.; - дівіді плеєр, вартісю 300,0 грн.; - супутникова антена в кількості 2 шт. та 2 тюнера, загальною вартістю 2000,0 грн.; - комп'ютер, принтер та модем, вартістю 2000,0 грн.; - радіотелефон «Panasonik», вартістю 100,0 грн.; - відеомагнітофон, вартістю 200,0 грн.; - дівіді програвач, вартістю 300,0 грн.; - звукова установка, вартістю 500,0 грн.; - пилосос, вартістю 100,0 грн.; - комп'ютерне крісло, вартістю 150,0 грн.; - стільці м'які 6 шт. (50,0 грн./шт.), загальною вартістю 300,0 грн.; - стіл комп'ютерний, вартістю 500,0 грн.; - обідній стіл полірований, вартістю 100,0 грн.; - стіл журнальний, вартістю 100,0 грн.; - підставка для квітів у кількості 2 шт., загальною вартістю 60,0 грн.; - машинка швацька ножна у кількості 2 шт., загальною вартістю 200,0 грн.; - жалюзі віконні металеві 5 шт., вартістю 300,0 грн.; - жалюзі із тканини, вартістю 200,0 грн.; - штори на вікна, вартістю 1500,0 грн.; - килим 2мх3м, вартістю 400,0 грн.; - килимова доріжка 1,2мх2м, вартістю 200,0 грн.; - килимова доріжка 2мх2м, вартістю 400,0 грн.; - автонавігатор, вартістю 300,0 грн.; - газовий котел навісний «Sainen», вартістю 4000,0 грн.; - двері металеві, вартістю 1500,0 грн.; - велосипед «Україна», вартістю 400,0 грн.; - велосипед «Десна», вартістю 250,0 грн.; - велосипед «Школьник», вартістю 200,0 грн.; - насосна станція для води, вартістю 800,0 грн.; - зернодробилка, вартістю 500,0 грн.; - бочки металеві бувші у вживанні ємкістю 200 л. в кількості 6 шт. по 100,0 грн. за штуку, загальною вартістю 600,0 грн.; - теплиці металеві в кількості 6 шт. (1000,0 грн./шт), загальною вартістю 6000,0 грн.; - буржуйка 2 шт. (200,0 грн./шт..), загальною вартістю 400,0 грн.; - металопластикові вікна в кількості 8 шт. (1000,0 грн./шт.), загальною вартістю 8000,0 грн. - електросварка, вартістю 1500,0 грн.; - компресор, вартістю 1000,0 грн.; - залізний бак під зерно, вартістю 1000,0 грн.; - бурова установка для риття свердловин, вартістю 10000,0 грн.; - міжкімнатні двері в кількості 6 шт., загальною вартістю 3000,0 грн. Загальна вартість додаткового майна складає 70160,0 грн. А разом коштів витрачено на купівлю речей та придбання автомобіля 185460 грн. (115 300,0+70 160,0). З моменту одруження вони стали мешкати у будинку, що належить матері відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За спільні сімейні кошти у розмірі 77000 грн. проведено ремонт будинку та поліпшення самої садиби, а саме: було добудовано до будинку прибудову у вигляді ванної кімнати та туалету, загальною вартістю 16000 грн.; побудовано гараж, загальна вартість склала 25000 грн.; побудовано погріб, загальною вартістю 20000 грн.; зроблено колодязь, загальною вартістю 14000 грн. та проведено централізоване водопостачання на загальну суму 2000 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд поділити майно набуте за час шлюбу між нею та відповідачем [PERSON], виділивши їй автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], вартістю 115300 грн., а відповідачу виділити все інше майно, загальною вартістю - 70160 грн., а також стягнути з [PERSON], як з власниці домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на її користь компенсацію за проведений ремонт та облаштування садиби у розмірі 38500 грн. (1/2 від коштів, що є спільною сумісною власністю). 08 серпня 2014 року позивачкою подано до суду заяву про збільшення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на її користь моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та 1773 грн. матеріальної шкоди, яка була витрачена для придбання ліків та лікарських засобів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду від 29.04.2014 року нею разом з фахівцями, дільничним інспектором та представником по даній справі здійснено двічі виїзд до зазначеного домоволодіння, однак відповідачем [PERSON] в грубій та категоричній формі було відмовлено у доступі до домоволодіння. Ці звернення до відповідачів носили досить принизливий для неї характер, що негативно відобразилося на її моральному стані та здоров'ї, внаслідок чого вона звернулася за медичною допомогою. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вона з [PERSON] одружилась в 1994 році, шлюб вони розірвали в жовтні 2012 році. Вони разом мешкали у будинку матері відповідача, за спільні сімейні кошти провели ремонт будинку, добудували до будинку прибудову у вигляді ванної кімнати та туалету, побудували гараж, погріб, зробили колодязь та провели централізоване водопостачання. За час шлюбу вони також придбали автомобіль, гроші на придбання якого давали її батьки. [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 04.02.2014 року, підтримали всі заявлені позовні вимоги, навели доводи, аналогічні доводам позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, просили відійти від рівності часток подружжя при розподілі їх з відповідачем спільного майна та виділити [PERSON] автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], вартістю 115300 грн., а відповідачу [PERSON] виділити все інше майно, загальною вартістю - 70160 грн. Також стягнути з [PERSON] на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та 1773 грн., витрачених на придбання ліків та лікарських засобів. З відповідачки [PERSON] стягнути, як з власниці домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на користь позивачки компенсацію за проведений ремонт та облаштування садиби у розмірі 38500 грн.. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали письмову заяву, в якій просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі та слухання справи проводити за їх відсутності за наявними матеріалами у справі (а.с. 133). Незгоду із заявленими позовними вимогами обґрунтували тим, що спірне майно, на яке вказує позивачка та претендує на розподіл, вони ніколи не придбавали за час перебування у шлюбі. Стосовно позовної вимоги позивачки щодо стягнення компенсації за проведений ремонт та облаштування садиби зазначили, що вона не може розглядатися судом, оскільки ні Сімейним, ні Цивільними кодексами України не передбачено такого способу захисту як стягнення компенсації при розподілі майна подружжя з третьої особи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її донькою, їй достовірно відомо, що за час шлюбу її доньки з [PERSON], вони за спільні сімейні кошти провели ремонт будинку, в якому вони мешкали та який належить матері відповідача, добудували до будинку прибудову у вигляді ванної кімнати та туалету, побудували гараж, погріб, зробили колодязь та провели централізоване водопостачання. Ми їм допомагали грошима для придбання автомобіля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дружила з позивачем та її колишнім чоловіком близько 10 років, вони були для неї як діти, вона їм допомагала, ділилася досвідом. За час їх шлюбу, позивач з [PERSON] зробили прибудову до будинку, в якому вони мешкали, перебудували кухню, туалет, ванну, ними придбалися будівельні матеріали, пластикові вікна, побутова техніка, холодильник, побудували теплиці. Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 лютого 1994 року, який був зареєстрований 05 лютого 1994 року Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 3. Шлюб було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року (а.с. 12). Від цього шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON]. У відповідності до ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В правових позиціях пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Однак, вирішуючи питання про розподіл спільного майна подружжя, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню з відступленням від засад рівності часток. Так, відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 447170, автомобіль марки «OPEL», 2006 року випуску, зареєстрований 27.01.2012 року у ВРЕВ №12 ГУМВС України в Харківській області на відповідача [PERSON], тобто в період перебування сторін у шлюбі (а.с 13). Чинним законодавством України передбачено спеціальний порядок реєстрації транспортних засобів. Так, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009р. № 1371) передбачено, державну реєстрацію транспортних засобів, яка здійснюється органами ДАІ МВС, в тому числі для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Згідно із п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. У зв'язку з чим, спірний автомобіль марки «OPEL», 2006 року випуску, був зареєстрований на відповідача [PERSON]. Крім того, в позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначила кількість та вартість майна, в підтвердження чого надала копію акта, складеного в присутності депутата Катеринівської сільської ради та свідків про те, що [PERSON] 04 лютого 2014 року звернулася до свого колишнього чоловіка з проханням підтвердити наявність та вартість спільно набутого майна за час перебування із ним у шлюбі. Також позивачкою надано довідку про вартість автомобіля марки «OPEL», 2006 року випуску та довідку Лозівської філії універсальної біржі «Україна» про вартість додаткового майна станом на 12.09.2014 року (а.с. 14, 215). Відповідач заперечував проти вказаного майна, зазначаючи те, що вони ніколи не придбавали за час перебування у шлюбі майно, на яке вказує позивачка. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що [PERSON] та [PERSON] підтримували сімейно-шлюбні відносини, придбавали спільне майно, в тому числі автомобіль та додаткове майно, що є предметом спору, також вели спільне господарство. Судом також встановлено, що позивачка виховувала дитину, вела домашнє господарство, з 06.05.1996 і по теперішній час одержує пенсію по інвалідності (а.с. 15-16, 40, 87-88), з 24.12.2002 року працює охоронником Катеринівської ЗОШ I-III ступенів Лозівського району Харківської області (а.с. 54). Крім того, займалася вирощуванням розсади у теплицях, обробляла город, надлишки продукції реалізовувала. Оскільки, доходи від реалізації продукції з власного городу не оподатковуються у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, позивачка вказує на орієнтовний дохід від реалізації городини за період з 1994 по 2012 рік у розмірі 50000 грн. Відповідно до довідки Катеринівської сільської ради від 05.02.2014 року домоволодіння, де фактично проживало бувше подружжя розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га, яка знаходиться в користуванні [PERSON] (а.с. 37). Даних, які б спростовували відповідні обставини справи, відповідачем не надано. Суд критично оцінює наявні в матеріалах справи заяви [PERSON] та [PERSON], оскільки їх зміст є суперечливим та не обгрунтовним з підстав введення їх в оману [PERSON]. При таких обставинах, суд вважає доведеною ту обставину, що автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску та інше додаткове майно придбані [PERSON] та [PERSON] у шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності. В наданих відповідачами запереченнями проти позову [PERSON] вказує на те, що до складу майна, що підлягає поділу повинні бути включені боргові зобов'язання на підставі його боргової розписки від 15.01.2011 року на потреби родини, що підтверджується заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошові кошти, які зобов'язувався повернути на першу її вимогу, але її неодноразові звернення про повернення боргу залишилися поза увагою, у зв'язку з чим вона звернулася до [PERSON] про повернення боргу в судовому порядку. Відповідно до заочного рішення від 24.03.2014 року вбачається, що при розгляді справи [PERSON] позов визнав повністю (заперечень до позову не заявляв, в судове засідання не з'явився, заочне рішення не оскаржував) та не заявляв клопотання про залучення у зв'язку із вимогою про стягнення боргу, колишньої дружини [PERSON] у якості співвідповідача (а.с. 138). З правових позицій п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Зі змісту заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу не вбачається, що позика від імені [PERSON] укладалася в інтересах та на потреби сім'ї (а.с. 138). Встановлені в судових рішеннях обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються сторонами при розгляді інших справ. Відповідно до вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках встановлених договором або законом. Разом з тим статті 61, 65 Сімейного кодексу України не покладають на [PERSON] солідарного обов'язку за зобов'язаннями її колишнього чоловіка [PERSON], оскільки вона може відповідати своєю часткою майна у спільній сумісній власності подружжя за умови, що договір був укладений в інтересах сім'ї, а одержане за договором використано на його потреби. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачем не доведено, що кошти, які [PERSON] отримав в борг, були використані в інтересах сім'ї та що саме за них було придбано. Частиною 1 ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З правових позицій пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відступаючи від принципу рівності часток, суд враховує те, що позивачка з 1996 року є інвалідом ІІ групи за хронічним захворюванням (ревматоїдний артрит), яка за станом здоров'я потребує допомоги при пересуванні, оскільки хвороба пов'язана з опорно-руховим апаратом (а.с. 109, 167, 183), що не оспорювалось відповідачем. Позивачка потребує проведення профілактичних оглядів та лікування, постійного медичного нагляду. Транспортний засіб необхідний їй для забезпечення нормальної життєдіяльності. На лікування, проведення медичних процедур та дослідження протягом тільки червня-липня 2014 року позивач витратила 1773 гривень (а.с. 184-185). Беручи до уваги хворобу позивача, що негативно відображається на стані її здоров'я та порушує нормальний спосіб життя, суд вважає цю обставину істотною для збільшення розміру частки позивача [PERSON] у спільному майні подружжя. Транспортний засіб автомобіль марки «OPEL», 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER] є річчю неподільною, а тому, суд вважає, можливим провести розподіл майна наступним чином: виділити у власність [PERSON] автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER] вартістю 115300 грн., а відповідачу [PERSON] виділити все інше майно, загальною вартістю - 70160 грн.. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] грошової компенсації замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності з [PERSON], які були витрачені на ремонт та облаштування садиби за адресою: [ADDRESS], а саме 38500 грн. (77000 грн. : 2), суд встановив наступне. Фактично після одруження з 1994 року [PERSON] стала проживати у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта з відміткою про реєстрацію (а.с. 10). Відповідно до довідки Катеринівської сільської ради Харківської області від 05.02.2014 року домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] згідно погосподарської книги №7 на 2011-2015 роки (а.с. 37). Погосподарська книга, в якій зазначена інформація, що [PERSON] належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS], є документом статистичної звітності, відображена в них інформація здійснена органом, що був наділений такими повноваженнями, є достовірною. Свідки, що були допитані в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] було виконано ряд робіт у домоволодінні, де вони проживали, проте будь-яких документів щодо підтвердження вартості позивачем не надано. Для підтвердження вартості витрачених коштів, представником позивача було подано клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Заперечень з боку відповідачів не надходило. Зазначене клопотання судом задоволено, про що винесена відповідна ухвала від 29.04.2014 року (а.с. 151). Однак проведення судової будівельно-технічної експертизи виявилося неможливим через відмову відповідачів у сприянні проведенні судової будівельно-технічної експертизи, а саме відмови у доступі до домоволодіння позивачу [PERSON] з фахівцем для складання та виготовлення технічного паспорту житлового будинку, який необхідний для проведення судової будівельно-технічної експертизи, про що свідчать акти від 27.05.2014 року та 11.06.2014 року, складені [PERSON], представниками Лозівського БТІ, [PERSON], [PERSON] та дільничним інспектором Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 159-162). Судом встановлено, що [PERSON] поселилася та прописалася в спірному будинку в якості члена сім'ї власника та приймала участь у будівництві підсобних приміщень. [PERSON] та [PERSON] ухиляються від участі в експертизі. Таким чином, у відповідності до ст. 146 ЦПК України, суд вважає за доцільне визнати доведеним факт проведення ремонту будинку та поліпшення самої садиби за спільні сімейні кошти у розмірі 77000 грн., для з'ясування чого саме і була призначена експертиза. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», члени сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 Житлового кодексу України обов'язок не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво. Оскільки позивачем надано докази на підтвердження обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідачі їх не оспорюють, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] грошової компенсації замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності з [PERSON], які були витрачені на ремонт та облаштування садиби за адресою: [ADDRESS], у розмірі 38500 грн.. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 1773 грн. (витрати на лікування) та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надала суду доказів на спричинення їй моральної шкоди відповідачем [PERSON]. З виписки № 608 стаціонарного хворого Лозівської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 18.06.2014 по 02.07.2014 року з хронічними захворюваннями, у зв'язку з якими вона визнана інвалідом ІІ групи (а.с. 183). Крім того, відповідно до правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під спричиненням моральної шкоди слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав власності, нормальних життєвих зв'язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В судовому засіданні позивачем не доведено протиправність діяння відповідача, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно моральну та матеріальну шкоду та наявність причинного зв'язку між шкодою і діянням та виною останнього в її заподіянні. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 701,60 грн. на користь держави, з [PERSON] судовий збір у розмірі 385 грн. на користь держави.

Outcome: partial