Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. до досягнення сином повноліття. Згідно пояснень з позовної заяви встановлено, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 04.06.1998 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У 2011 році спільне проживання між сторонами припинено. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Наприкінці 2016 року відповідач припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні. Він офіційно не працевлаштований, інших дітей не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, тяжкими хворобами не хворіє, має нормальний стан здоров»я, тому вона змушена звернутись до суду за стягненням аліментів. В судове засідання позивачка не з»явилася, але надала до суду заяву від 05.04.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву від 05.04.2017 року про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання сина в сумі 700 грн. так як він офіційно ніде не працює та перебивається тимчасовими заробітками. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ОЛ № 000361 від 04.06.1998 (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає із матірю, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. (а.с.5). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані\~ утримувати дитину до досягнення\~ нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Питання про належне\~ утримання дитини, між сторонами в добровільному порядку\~ не вирішено. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи відсутність інформації про офіційне працевлаштування відповідача та отримання постійного регулярного доходу, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню в твердій грошовій сумі у запропонованому відповідачем розмірі, що відповідає обставинам справи. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме в твердій грошовій сумі 700 грн. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, доказів про вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час, позивачем не надано. Пунктом 1 статті 367 ЦПК передбачено, що рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. За змістом частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України, судовий збір за стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial