Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач КС «Злагода» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №7312к, відповідно до умов якого позивач надає відповідачці кредит в сумі 5 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідачка зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 80% річних на умовах, визначених договором. Також, 01.03.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №28, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідачки [PERSON] за договором кредиту №7312к від 01.03.2013 року та зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання зобов'язань відповідачки. Зі свого боку, позивачем було виконано прийняті на себе зобов'язання, проте відповідачі свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами не виконують. Станом на 11.03.2014 року заборгованість за договором кредиту становить 19 202,06 грн., що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Сташко П.М. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 01.03.2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №7312к, відповідно до умов якого позивач надає відповідачці кредит в сумі 5 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідачка зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 80% річних на умовах, визначених договором (а.с.6-8). Згідно п.2.1. договору, кредит надається строком на 24 місяців від дати надання позичальнику кредиту. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору (п.3.3. договору). При цьому, відповідно до п.3.7. договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або часткового процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до ст.611 ЦК України як зміна умов зобов'язання, і встановлюється у розмірі 240% річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення. Позичальник усвідомлює, що зміна процентної ставки у передбаченому даним пунктом випадку не є підвищенням процентної ставки в односторонньому порядку. Також, 01.03.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №28, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідачки [PERSON] за договором кредиту №7312к від 01.03.2013 року та зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання зобов'язань відповідачки (а.с.9). Зі свого боку, позивачем було виконано прийняті на себе зобов'язання з надання кредиту, згідно видаткового касового ордеру від 02.12.2013 року (а.с.18). Проте відповідачка свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами не виконує. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно п.6.4. договору в разі прострочення позичальником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60% від суми несвоєчасного сплаченого кредиту. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким чином, станом на 11.03.2014 року заборгованість відповідачів за договором кредиту, забезпеченим договором поруки, згідно довідки-розрахунку (а.с.19) становить 19 202,06 грн., з них: 5 000 грн. - основна сума боргу; 11 202,06 грн. - сума процентів за користування кредитом; 3000 грн. - штраф відповідно до договору кредиту. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачами зобов'язань за договорами. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2201 від 17.03.2014 року (а.с.1), а також у розмірі 121,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2399 від 23.05.2014 року (а.с.29), також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved