Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Степанківської сільської ради Черкаської області звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] покладені на нього обов`язки щодо виховання та утримання дитини - не виконує. Малолітній [PERSON] проживав разом з матір`ю, [PERSON] , але 21.05.2020 року був відібраний від матері в зв`язку з загрозою життю та здоров`ю,був влаштований у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . У поясненні від 27.05.2020 року [PERSON] зазначив, що забрати сина до себе не має можливості, так як проживає у гуртожитку, але за час перебування дитини в патронатній родині зобов`язується налагодити свої житлово-побутові умови та створити належні умови для виховання та розвитку сина. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05.08.2020 року у справі №707/1058/20 малолітній [PERSON] , [INFO] відібраний від матері без позбавлення батьківських прав. В подальшому, у грудні 2020 року, батько [PERSON] звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради з заявою про повернення дитини та рішенням виконавчого комітету Степанківської сільської ради №14 від 10.12.2020 р. малолітній [PERSON] , [INFO] був переданий на подальше виховання та проживання у сім`ю батька. Проте після повернення дитини до батька ситуація покращилась лише на певний період. З актів обстеження умов проживання від 20.01.2021 року та26.01.2021 року батько за місцем проживання був відсутній. Дитина перебувала вдома під наглядом дядька, [PERSON] , 2002 р.н., який не міг забезпечити повноцінного догляду дитині. За словами бабусі дитини, [PERSON] , батько [PERSON] поїхав на заробітки до Києва. Оскільки інші родичі дитини відмовилися піклуватися про дитину до повернення батька, малолітній [PERSON] був влаштований до КЗ «Черкаський обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» у зв`язку із залишенням без батьківського піклування і нагляду, та відсутністю батька за місцем проживання більше ніж 10 днів. За час перебування дитини у реабілітаційному центрі батько так і не зміг створити умови для проживання та виховання дитини та не звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради щодо повернення дитини. На контакт з працівниками служб батько не йде, на телефонні дзвінки не відповідає. За словами [PERSON] він неофіційно працює в м. Києві, зварювальником. Фахівці з соціальної роботи неодноразово намагались зв`язатись з [PERSON] , але безрезультатно, на співпрацю він не йде. Батько має низький рівень виховного потенціалу, недостатньо вмотивований на подолання життєвих проблем самостійно та не має достатньо ресурсів для задоволення потреб дитини. Вважають, що [PERSON] неспроможний самостійно утримувати та забезпечити повноцінний догляд, навчання та виховання малолітнього сина [PERSON] , з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини, просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та стягнути з нього аліменти на користь малолітньої дитини: [PERSON] , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його утримання до досягнення повноліття. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повісти на адресу зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка Новотроїцької селищної ради від 28.08.2021 року №3552-02/15/0/21/700-41.06.-2527. Представник третьої особи до судового засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, вирішення справи поклала на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.08.2018 року виданого Виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області /а.п. 5/. Батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, належним утриманням та вихованням його не займається, станом його здоров`я не цікавиться, не створює йому належних умов для проживання та розвитку. Відповідно до актів обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] від 10.01.2021 року, 26.01.2021 року, хлопчик проживає у глиняному будинку, умови проживання задовільні, опалення в будинку пічне, будинок не провітрюється, тому присутній неприємний запах. Члени сім`ї живуть кожен своїм життям, намагаються перекладати відповідальність один на одного, не усвідомлюючи наслідків своїх вчинків. Відносяться безвідповідально до буденних обов`язків. Батько дитини [PERSON] за місцем проживання відсутній, за словами бабусі, два тижні тому поїхав на роботу до м. Київ, фактично дитину доглядає дядько [PERSON] , 2002 року народження. Умови проживання негативно впливають на розвиток дитини /а.п. 10-11/. З рішення Степанківської сільської ради вбачається, що у матері [PERSON] відібрано дитину [PERSON] /а.п. 12/. Рішенням Виконавчого комітету Степанківської сільської ради від 21.05.2020 року малолітнього [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] /а.п. 13/. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Степанківської сільської ради малолітній [PERSON] тривалий час перебуває на повному державному утриманні. Термін перебування дитини в КЗЩ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» закінчується 26.10.2021 року тому є необхідність визначити подальшу форму влаштування. [PERSON] не має змоги виконувати батьківські обов`язки та не може забезпечити належних умов проживання і виховання дитини, тому вважають, що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] /а.п. 17-18/. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. З роз`яснень викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд погоджується з висновками соціальних служб, що відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу нехтує батьківськими обов`язками, щодо свого малолітнього сина і ці обставини несуть загрозу для нього. Отже є сенс та підстави застосувати остаточний захід впливу на [PERSON] - позбавити його батьківських прав, та роз`яснити йому ст.169 СК України про поновлення батьківських прав, якщо його поведінка докорінно зміниться. В судовому засіданні встановлено факт винної поведінки відповідача та свідомого нехтування у відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» своїми батьківськими обов`язками щодо свого малолітнього сина, та той факт, що відповідач не займається його вихованням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовкою до самостійного життя, залишає на довгий час без нагляду, не забезпечує медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як ухилення відповідача від виховання свого сина. Ці факти відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, так як відповідач не має наміру змінювати своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів належними доказами факти ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо батьківського піклування відносно його малолітнього сина та потребу у позбавленні дитини батьківського піклування, враховуючи інтереси останнього. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.ст.150, 164, 166 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року

Outcome: approved