Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 грн. щомісячно, а також 7383,00 грн. понесених нею додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вони з відповідачем є батьками малолітнього сина, який проживає з нею. Зазначила, що на даний час вони не мають згоди щодо матеріального забезпечення дитини, відповідач добровільно коштів на утримання останнього не надає, а її доходів для цього недостатньо. Також вказала, що у зв`язку з вадою серця дитина має інвалідність і для покращення його стану рекомендований курс щоквартальних масажів, а також син мав проблеми з вимовою, тому з ним займався логопед. Крім цього, зазначила, що понесла витрати на навчання дитини, придбання окулярів, взуття, ліків та оплату аналізів. В цілому понесено нею додаткові витрати склали 14766,00 грн., тому просить стягнути з відповідача половину цієї суми. Ухвалою від 29.05.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 19.07.2019 р. на 10:10 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, без виклику сторін. 14.06.2019 р. відповідач подав клопотання про проведення судового розгляду з викликом сторін, а також подав відзив. Ухвалою суду від 19.07.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення судового розгляду з викликом сторін. Відповідач у відзиві вказав, що добровільно надає кошти на утримання сина. При цьому не має постійного місця праці та заробітку, має на утриманні батька - інваліда ІІІ групи, здійснює догляд за особою похилого віку, тому вважає завищеним розмір аліментів у сумі 5000 грн. та готовий сплачувати 1200 грн. щомісячно. Також вказав, що сума додаткових витрат є завищеною та не вся підтверджена доказами, у зв`язку з цим готовий сплатити лише за аналізи 132,50 грн. та 1010,00 грн. за навчання сина. Позивач у відповіді на відзив зазначила, що допомога відповідача була разовою, коли він з карти своєї матері перерахував їй 5000 грн. Вважає, що відповідач є працездатний, має автомобіль, може сплачувати аліменти й компенсувати додаткові витрати. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.11.2018 р. розірвано шлюб між сторонами. Зі змісту позовної заяви та пояснень сторін видно, що дитина проживає з позивачкою. Як видно з договору про надання освітніх послуг № 287-18/19д від 13.09.2018 р., розмір плати за навчання дитини сторін у ПП «НПЦ «Перспектива» становить 320 грн. щомісячно з моменту підписання до 01.06.2019 р. Здійснення позивачкою оплати за таке навчання підтверджують квитанції від 06.11.2018, 06.12.2018, 15.01.2019, 08.02.2019, 07.03.2019, 07.04.2019 рр. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, що стверджується наказом ДП «Адідас-Україна» від 30.07.2018 р. Згідно довідки № 52 про потребу дитини (дитина-інваліда) у домашньому догляді від 13.01.2018 р., син сторін має статус «дитина-інвалід» у зв`язку з чим перебуває на диспансерному огляді з 06.11.2014 р. Висновок ультразвукового обстеження серця дитини від 26.02.2019 р., 06.03.2019 р., консультативний висновок від 20.06.2018 р., ехокардіографічне обстеження від 20.06.2018 р., консультаційний висновок спеціаліста від 11.03.2019 р., витяги з медичної картки за 10.12.2018 р., 21.02.2019 р., 20.03.2019 р. вказують на те, що син сторін має дефект серця та потребує хірургічної операції. Як видно з результатів аналізу № 1008008461549 від 27.02.2019 р., чеку від 27.02.2019 р., позивач сплатила 265,00 грн. за проведення ПП «Медіс» аналізу крові та сечі дитини. Згідно із замовленнями від 01.11.2018, 14.11.2018, 15.11.2018, 07.12.2018, 17.12.2018, 29.01.2019, 10.02.2019, 27.02.2019, 28.02.2019, 18.03.2019, 18.04.2019, 05.05.2019 рр., позивач витратила 4174,00 грн. на товари, що пов`язані з покращення зору та підтримки серця дитини. Також позивачка стверджує, що витратила 4707,00 грн. на придбання одягу та взуття дитині, на підтвердження чого надала рахунок магазину «Next». Зі змісту позовної заяви, а також пояснень лікаря-невропатолога від 02.07.2019 р., сімейного лікаря від 01.07.2019 р. випливає, що дитина перебуває на обліку у кардіолога та окуліста, їй рекомендований щоквартальний курс масажу, вартість якого складає 600 грн. за 10 сеансів, і таку процедуру оплачувала позивачка. Як вбачається з рецепту на окуляри від 12.12.2018 р. та пояснень позивачки, дитині були приписані окуляри, вартість яких склала 800 грн. Як видно з довідки серії 12ААА № 382334 від 18.07.2017 р., довідки про склад сім`ї від 10.06.2019 р., відповідач проживає з батьками, при цьому батько [PERSON] має інвалідність третьої групи і йому протипоказана важка фізична праця. Відповідно до квитанцій від 20.04.2019 р., 07.06.2019 р., 06.04.2019 р. та пояснень сторін, відповідач перерахував позивачці 5000 грн. з карткового рахунку своєї матері. Згідно з довідкою Управління СЗН Буської РДА від 12.06.2019 р., відповідач перебуває на обліку як одержувач державної соціальної допомоги як надавач соціальних послуг з 12.06.2019 р. по 11.06.2020 р. Відповідно до довідки Управління СЗН Буської РДА від 06.06.2019 р., відповідач перебуває на обліку також як одержувач державної соціальної допомоги у якості компенсації по догляду за перестарілим [PERSON] з 25.10.2014 р. по 31.12.2018 р. Згідно з довідкою Буського РУСЗН від 06.06.2019 р., відповідач отримує компенсаційну виплату, оскільки здійснює догляд за особою похилого віку, розмір виплат за 2018 р. склав 364,59 грн. Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар повного матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів у необхідному розмірі добровільно не надає, постійного місця праці не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення аліметів є обґрунтованими. Однак заявлений до стягнення розмір аліментів суд вважає завищеним. Виходячи із засад справедливості й розумності, матеріального стану сторін, суд вважає, що достатнім буде розмір аліментів у розмірі 2500,00 грн. Разом з цим, з огляду на розвиток здібностей і потреби у лікуванні сина суд вважає також обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача половини додаткових витрат на утримання дитини, котрі понесла позивачка. Обґрунтованою є вимога про стягнення понесених додаткових витрат на навчання дитини, купівлю йому окулярів, оплату курсів масажів, аналізів, придбання ліків, оскільки такі були викликані особливими обставинами (хворобою та навчанням дитини). Однак частина заявлених до стягнення сум таких витрат не підтверджена жодними доказами, а саме: витрати на логопеда та витрати на придбання одяг та взуття. Відносно витрат на логопеда, то відсутні докази як факту отримання цих послуг, так й факту їх оплати. Щодо вартості придбання одягу й взуття, то відсутні докази оплати заявленої суми 4707 грн., оскільки наявний рахунок містить істотну меншу вартість. За таких обставин та наявних доказів суд вважає, що стягненню підлягають понесені додаткові витрати у сумі 4229,50 грн., що складають половину від таких сум : 1) 2020,00 грн. витрат на навчання дитини; 2) 800,00 грн. витрат на окуляри дитині; 3) 1200,00 грн. витрат на курси масажів для дитини; 4) 265,00 грн. витрат на медичні аналізи; 5) 4174,00 грн. витрат на придбання ліків для зору та серця дитини (8459/2=4229,50). Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: partial