Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем 27 листопада 2007 р. зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя дітей у них немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки, різних поглядів на життя. Між нами постійно виникали сварки та скандали, що привело до втрати маж ними почуття взаємоповаги та любові. Відповідач постійно їй погрожує, принижує її гідність. Вони не ведуть спільного бюджету, ніякої допомоги відповідач їй не надає. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що йому нікуди йти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.11.2007 р. сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя дітей у них немає. Сторони припинили подружні стосунки і не підтримують їх, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Ці обставини в судовому засіданні підтвердили позивачка та відповідач. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сімя сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між ними потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved