Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до свого колишнього чоловіка - [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по аліментам, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, і просила: позбавити відповідача батьківських прав у відношенні їх сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 10000 грн. і додаткові витрати на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 5534 грн. посилаючись на те, що з 28 серпня 2009 року до 19 серпня 2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних стосунків у квітні 2010 року рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2010 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. на місяць, починаючи з 25 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачував і на теперішній час за ним існує заборгованість в розмірі 10000 грн. З квітня 2010 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, за увесь час жодного разу до дитини не приходив, його розвитком, станом здоров'я і умовами життя не цікавився. Дитина відповідача не знає, вважає своїм батьком теперішнього чоловіка позивачки [PERSON], який і займається його вихованням. Починаючи з 01 вересня 2013 року дитина відвідує гурток з вивчення англійської мови у Домі творчості, за що позивачка сплачує по 157 грн. щомісячно і 500 грн. щорічно, сплативши на теперішній час 4768 грн. Також з лютого 2014 року дитина відвідує клуб раннього розвитку «Умка», за що позивачка сплачує по 300 грн. щомісячно і на теперішній час сплатила за 18 місяців загалом 5400 грн. З липня 2014 року з дитиною проводить заняття лікар логопед, за що позивачка сплачує 300 грн. на місяць. Загальні додаткові витрати на дитину становлять 10168 грн., половина з яких підлягає відшкодуванню відповідачем. Ухвалою суду від 11 листопада 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам і стягнення додаткових витрат на утримання дитини було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що з відповідачем знаходилась зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2009 року по 19 серпня 2011 року від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом спільного життя з відповідачем останній постійно пиячив, після чого між сторонами були припинені шлюбні стосунки. Протягом останніх 3 років відповідач не бачив свою дитину, участі в її вихованні не приймав, матеріально не підтримував та аліменти не сплачував хоча йому було відомо її місце проживання. Дитина фактично не знає свого батька і вважає теперішнього чоловіка позивачки своїм рідним батьком. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином оголошенням у пресі, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2009 року по 19 серпня 2011 року, і після його припинення дитина залишилася проживати з мамою, а батько дитини пішов із сім»ї. З 2011 року позивачка стала проживати у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] і 20 грудня 2013 року зареєструвала з ним шлюб. Протягом усього цього часу дитина проживала з позивачкою і її теперішнім чоловіком, якого вважає своїм батьком. Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, відповідач вихованням сина не займався, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, інтереси дитини його не цікавили і протягом щонайменше трьох років поспіль з сином він взагалі навіть не бачився. Ні позивачка, ні інші особи ніколи не чинили відповідачу ніяких перешкод у його спілкуванні з дитиною і не перешкоджали його участі у її вихованні та утриманні. Відсутність будь-яких стосунків між відповідачем та його сином протягом майже трьох років обумовлена виключно небажанням відповідача приймати участь у вихованні дитини. Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень свідків, які вона надали суду в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що він мешкає із позивачкою протягом останніх 4 років, а з 20 грудня 2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час їх спільного проживання відповідач зі своєю дитиною ніколи не бачився і не спілкувався, самоусунувся від її виховання, не цікавився її розвитком і ніколи не допомагав дитині матеріально. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не створював. З свого боку, якби відповідач виявив бажання приймати участь у вихованні дитини, то він би ніколи не перешкоджав спілкуванню відповідача з сином. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона з позивачкою підтримує дружні стосунки, оскільки їх діти відвідують один навчальний заклад. За час їх спілкування відповідач зі своєю дитиною ніколи не бачився і не спілкувався, самоусунувся від її виховання, не цікавився її розвитком і ніколи не допомагав дитині матеріально. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є вихователем сина позивачки. За весь час навчання дитини відповідач зі своєю дитиною ніколи не бачився і не спілкувався, самоусунувся від її виховання і не цікавився її розвитком. Показання даних свідків цілком співвідносяться та співпадають з іншими відомостями, які містяться у наданих сторонами суду письмових доказах, а саме: - довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» від 11 червня 2015 року, відповідно якої [PERSON], [INFO], спостерігається у поліклініці і відвідує лікаря у супроводі вітчима або матері (а.с. 17); - довідки комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 117 Харківської міської ради» від 29 квітня 2015 року, відповідно якої [PERSON] жодного разу не відвідував навчальний заклад і не цікавився розвитком дитини (а.с. 18); - довідки Харківського палацу дитячої та юнацької творчості Харківської міської ради Харківської області від 27 травня 2015 року, відповідно якої [PERSON] з 01 вересня 2013 року відвідує палац і з цього часу відповідач жодного разу не відвідав навчальний заклад і не цікавився розвитком дитини (а.с. 19); - висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 574 від 30 жовтня 2015 року, відповідно до якого встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання своєї дитини і орган опіки та піклування вважає за доцільне і таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносної його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. Таким чином, для позбавлення особи батьківських прав необхідно встановлення протиправності її дій та вини у невиконанні батьківських обовязків, та оцінка того позитивного результату у долі дитини, який має настати внаслідок цього. Судовим розглядом встановлено, що на теперішній час дитина [PERSON] проживає в повній сім'ї, забезпечена позивачкою та її теперішнім чоловіком усім необхідним для її фізичного, духовного та творчого розвитку, і втручання відповідача у будь-якій формі у теперішнє життя дитини не матиме для дитини жодного позитиву. За встановлених судовим розглядом обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні дитини, виключно з власної ініціативи не виконував своїх батьківських обовязків протягом щонайменше десяти років, самоусунувся він цього, а тому, виходячи виключно з інтересів самої дитини, повинен бути позбавлений у відношенні неї батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved