Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка та її представник просять суд встановити факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.08.1983 року по 09.06.2013 року. Також просять суд визнати за [PERSON] права власності на телевізор «Самсунг» модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500 грн. в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 09.06.2013 року. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що з 04.08.1983 року і по 2001 рік позивачка і [PERSON] проживали однією сімєю в квартирі № 2 будинку № 2 по пров.Нікітінському в м.Харкові або в квартирі № 111 по пр..Косіора, 154-А у м.Харкові. З 2001 року вони постійно мешкали в квартирі № 111 по пр..Косіора, 154-А у м.Харкові. При цьому, весь цей час вони проживали як дружина та чоловік, мали подружні стосунки, в зареєстрованих шлюбах не перебували, мали спільний побут, позивачка здійснювала опіку і догляд за [PERSON] Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в квартирі № 111 по пр..Косіора, 154-А у м.Харкові. Ця квартира є спадковим майном. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який заперечує право позивачки на спадкування. 03.12.2013 року позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги по закону. В іншому судовому провадженні розглядається спір про зміну черговості одержання права на спадкування. Для вирішення питання про зміну черговості одержання права на спадкування необхідно встановити факт сумісного проживання [PERSON] і [PERSON], тобто визнати її спадкоємцем четвертої черги. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся в суді під розписку, про причини неявки суд не повідомив, надав суду заперечення проти позову. В своїх запереченнях вказав, що навіть в разі доведення позивачкою факту спільного проживання з [PERSON] і визнання її спадкоємцем 4-ї черги, це не породжує для неї жодних правових наслідків, так як у спадкодавця є спадкоємець 1-ї черги. Представник Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] помер 09.06.2013 року (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори звернулися позивачка [PERSON] 03.12.2013 року, а також 12.07.2013 року з такою заявою звернувся син спадкодавця [PERSON], що підтверджується листом нотаріальної контори від 02.03.2016 року №980/02-14. У листі нотаріальної контори також зазначено, що інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Згідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 2 ст.1258 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, що суду не надано рішення суду про спадкування [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для спадкування за законом позивачки [PERSON] в першій черзі спадкоємців після смерті [PERSON], померлого 09.06.2013 року. Викладене є підставою для відмови в позові про визнання права власності на телевізор «Самсунг» модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09.06.2013 року. Іншою підставою для відмови в позові про визнання права власності на телевізор «Самсунг» та холодильник «Атлант» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є те, що позивачка та її представник не надали суду належні та допустимі докази того, що вказаний вище холодильник і телевізор є спадковим майном після смерті [PERSON], тобто належали йому на праві власності до його смерті. В наданих суду копіях гарантійного талону на холодильник та телевізор не зазначено їх власника, а лише вказано, що вони були придбані 24.06.2005 року і 19.11.2006 року відповідно. Крім того, із наданої суду копії договору кредиту від 23.06.2005 року (а.с.112-113) видно, що кредит на придбання холодильника був оформлений позивачкою по справі, а не [PERSON], що спростовує факт належності спірного холодильника до спадкового майна. Щодо спірного телевізора позивачка в судову засіданні пояснила, що саме вона із своїми дітьми купувала вказаний телевізор. З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на телевізор «Самсунг» модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500 грн. в порядку спадкування після смерті [PERSON] Щодо вимоги про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.08.1983 року по 09.06.2013 року, суд враховує наступне. По-перше, заслуговують на увагу пояснення представника відповідача про те, що встановлення факту спільного проживання позивачки та [PERSON] не породжує для позивачки юридичних наслідків, оскільки у спадкодавця є спадкоємець першої черги, який спадкує в повному обсязі, а можливість встановлення факту на майбутнє, у випадку, коли суд в майбутньому задовольнить вимоги позивачки в іншому судовому провадженні про зміну черговості спадкування, законом не передбачена. Тобто, від встановлення вказаного факту безпосередньо не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення. По друге, позивачка та її представник не надали суду належні та допустимі докази того, що вона, а також [PERSON] у вказаний позивачкою період не перебували у зареєстрованих шлюбах. По-третє, факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини не підтверджений належними і допустимими доказами. В підтвердження даного факту позивачка та її представники посилаються на фотографії (а.с.64-70), на вітальні листівки (а.с.71-80), копії листів (а.с.81-83). Надані суду фотографії не містять в собі інформації про дату фотографування, місце фотографування, про осіб, які на них зображені. Вітальні листівки, копії листів також не містять в собі достовірної інформації про те, ким вони були написані і кому. Акт наряд від 06.04.2004 року, в якому позивачка зазначена як замовник, стосується подій, які могли мати місце більш ніж за 5 років до часу відкриття спадщини (а.с.85). Також суд враховує, що [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Допитані в судовому засіданні свідки беззаперечно вказаний вище факт не підтверджують. Свідки [PERSON], [PERSON] є сусідами позивачки по квартирі № 2 будинку № 2 по пров.Нікітінському в м.Харкові, де зі слів позивачки вона і [PERSON] деякий час проживали до 2001 року. Як пояснила позивачка, з 2001 року вони постійно мешкали в квартирі № 111 по пр..Косіора, 154-А у м.Харкові. В звязку з цим вказані свідки не можуть стверджувати про обставини спільного проживання після 2001 року. Свідок [PERSON] знаходиться з позивачкою в кумівських відносинах, а тому є зацікавленим в розгляді справи на користь позивачки. Цей свідок спілкувався з позивачкою і [PERSON] на свята, а тому не може достовірно знати про факт проживання однією сімєю. Свідки [PERSON] і [PERSON] є сусідами по квартирі № 111 по пр..Косіора, 154-А у м.Харкові. Свідок [PERSON] пояснила, що у вказану квартиру №111 вона заходила лише один раз, а свідок [PERSON] жодного разу не заходила до вказаної квартири. Ці свідки бачили позивачку та [PERSON] разом за межами квартири і ці обставини самі по собі не свідчать про проживання однією сімєю позивачки і [PERSON] не менше 5 років до часу відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні вимоги про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 04.08.1983 року по 09.06.2013 року, а також відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на телевізор «Самсунг» модель 21К30, 2006 року випуску, вартістю 500 грн. та холодильник «Атлант» модель 2706-80, 2005 року випуску, вартістю 500 грн. в порядку спадкування після смерті [PERSON], тобто відмовляє в задоволенні всіх позовних вимог.

Outcome: dismissed