Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка у судове засідання не з'явилася наддавши письмову заяву у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі і справу розглянути без її участі. Проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Представники відповідачів в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області була припинена іпотека в Державному реєстрі іпотек, накладена на підставі договору іпотеки № 0301/0607/88-Z-1 від 27 червня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та Позивачкою, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 276, а також була знята заборона на відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладену на підставі договору іпотеки № 0301/0607/88-Z-1 від 27 червня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та Позивачкою, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 276 на предмет іпотеки, а саме: квартира № 41, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ, по вул. Писаржевського, буд. 11 загальною площею 49,3 кв.м., житловою 27,3 кв.м., і складається з 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, І балкон. Даним рішенням скасована заборона на відчуження квартири № 41, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ, по вул. Писаржевського, буд. 11 загальною площею 49,3 кв.м., житловою 27,3 кв.м., і складається з 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, І балкон, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міськогонотаріального округу [PERSON] 27 червня 2007 року та зареєстрована в реєстрі за № 14, та скасована заборона на відчуження квартири № 41, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ, по вул. Писаржевського, буд. 11 загальною площею 49,3 кв.м., житловою 27,3 кв.м., і складається з 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4-житлова, 5-житлова, І балкон, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 08 листопада 2012 року та зареєстрована в реєстрі за № 6970. Постановою Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 36449895 від 07.02.2013 року, був накладений арешт на все нерухоме майно Позивачки. Постановою Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 44738077 від 15.09.2014 року, був накладений арешт на нерухоме майно Позивачки та оголошення заборони на його відчуження. Постановою Ленінським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 45327762 від 29.12.2014 року був накладений арешт на нерухоме майно Позивачки, та оголошення заборони на його відчуження. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. У ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено, що розгляд цивільних справ про виключення майна з опису в суворій відповідності з законом сприяє відновленню порушених прав громадян, забезпеченню охорони майнових інтересів держави, підприємств, установ, організацій. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У п. 4-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 визначено, що на вимоги про виключення майна з опису поширюється трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається з дня, коли заінтересована особа дізналась або повинна була дізнатись про опис належного їй майна. При здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були порушені права позивачки з боку відповідачів, які гарантовані ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження». Постанов, позивачка не отримувала листів та будь-яких інших документів, з яких вбачалося б, що відкрито виконавче впровадження. Вказані обставини перешкоджали її користуватись правами, які закріплені Законом України «Про виконавче провадження», а саме, знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати пояснення, висловлювати свої міркування щодо питань, які виникають у виконавчому провадженні. Державний виконавець не розяснював позивачці як стороні виконавчого провадження права та обовязки, що є порушенням ст. 6 та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої державний виконавець зобовязаний розяснювати сторонам їх права і обовязки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб. В ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець зобовязаний неупереджено здійснювати заходи примусового виконання рішень.

Outcome: approved