Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON], який згодом уточнила її представник про стягнення аліментів посилаючись на те, що її батько [PERSON], [INFO], згідно рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.09.2010 року виплачував аліменти опікуну [PERSON] на її утримання до досягнення нею повноліття, тобто по [INFO] р. На даний час навчається в ДВНЗ «Приазовський державний університет» та потребує матеріальної допомоги і тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі 900,00 грн. щомісячно на час навчання в університеті починаючи з 13.11.2017 року до 30.06.2018 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, при цьому представник надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши представлені в справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є донькою [PERSON], [INFO]. [PERSON] [INFO], є студенткою 4 курсу ДВНЗ «Приазовський державний університет» з денною формою навчання, термін навчання на 4 курсі становить з 01.09.2017 року до 30.06.2018 року, що підтверджується довідками навчального закладу. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочки, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і( або) у частці від заробітку( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України, п. п.17 , 20 Постанови Верховного Суду України № 3 від 15.05 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606 Х1Х « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи». Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобов'язань, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачем, до суду не надано. Відповідачем та його представником згідно заяви, позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,яке має бути безумовним,і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),суд ухвалює рішення про задоволення позову,обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,права,свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов визнаний відповідачем, підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved