Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості відповідача в сумі 147268 грн.15 коп., що складається з тіла кредиту 142 302грн.58 коп., відсотків 2674 грн. 60 коп., комісії 2290 грн. 98 коп. за кредитним договором № 2228/ФКВ-07 від 13.12.2007 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: 2-кімнатну квартиру, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] яка належить [PERSON], шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». Також позивач просить визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на: 2-кімнатну квартиру, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та всі судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.12.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2228/ФКВ-07, згідно з умовами якого ПАТ «Укрпромбанк» надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23000 доларів США на строк з 13.12.2007 р. по 12.12.2017 р. [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав. 13.05.2013 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Тому ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №2228/ФКВ-07 від 13.12.2007 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про надання кредитних коштів, було укладено Іпотечний договір №2228/ФКВ-07 від 13.12.2007 р. за яким іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку майно 2-кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Оскільки позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на момент подачі позову за ним наявна заборгованість у сумі: 147268 грн.15 коп., що складається з тіла кредиту 142 302грн.58 коп., відсотків 2674 грн. 60 коп., комісії 2290 грн. 98 коп. Позивач вважає, що в рахунок виконання основного зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно п.4.4. іпотечного договору, у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п.4.1 даного договору іпотеки, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із способів, а саме: шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача Самойлова Є.О. позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився,про його проведення повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про його проведення повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13 грудня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2228/ФКВ-07, згідно з умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23000 доларів США на строк з 13.12.2007 р. по 12.12.2017 р. Того ж дня, 13 грудня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ТОВ «Укрпромбанк» за вказаним кредитним договором, між ТОВ «Укрпромбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір, згідно умов якого предметом іпотеки було встановлено 2-кімнатну квартиру за номером [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Іваненком О.В., Броварського міського нотаріального округу, реєстровий № 4588. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 13.05.2013 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПAT «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, позивач набув право вимоги за кредитним договором № 2228/ФКВ-07 від 13.12.2007 року. Оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, за ним виникла заборгованість, тому позивач в рахунок виконання основного зобов'язання просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність ПАТ «Дельта Банк» згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», обґрунтовуючи свої вимог тим, що згідно п.4.4. іпотечного договору, у випадку настання підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п.4.1 даного договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із способів, а саме: шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов'язання, тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк». Позивач посилався також на те, що положеннями ст.ст.33, 36,ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, враховуючи, що зазначений спосіб захисту прав іпотекодержателя передбачений умовами іпотечного договору від 13 грудня 2007 року. Проте, вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Пунктом 4.2 Іпотечного договору від 13.12.2007 р., укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), передбачалось, що у випадку порушення Іпотекодавцем обов'язків за Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Позивачем надано копію листа-вимоги від 20.08.2015 р., адресованого відповідачу, в якому зазначалось, що заборгованість відповідача складає 6722,53 доларів США та 2290 грн.98 коп., тому позивач вимагав в тридцятиденний строк виконати зобов'язання за кредитним договором і повідомив, що у разі невиконання цієї вимоги АТ «Дельта Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Проте, 03.09.2015 р., не надавши відповідачу можливості добровільно в тридцятиденний строк виконати зобов'язання за кредитним договором, не з'ясувавши у іпотекодавця наявність чи відсутність згоди на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, не маючи доказів отримання відповідачем листа-вимоги позивач звернувся до суду з позовом по справі, що розглядається. Пунктом 4.3 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється трьома шляхами: 1) на підставі рішення суду; 2) виконавчого надпису нотаріуса; 3) або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього Договору. На підставі рішення суду чи виконавчого надпису нотаріуса п.4.5 Іпотечного договору реалізація Предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього Договору, а саме у відповідності до вимог п.п. 4.4.; 4.4.1.; 4.4.2. Іпотечного договору - передбачалось, що Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги або шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов'язання і цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки, або шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, умовами укладеного 13.12.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) Іпотечного договору №2228/ФКВ-07 передбачалось, що на підставі рішення суду звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється тільки шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателя на Предмет іпотеки на підставі рішення суду умовами Іпотечним договором №2228/фкв-07 від 13.12.2007 р. не передбачалось. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Умови Іпотечного договору №228/ФКВ-07 від 13.12.2007 р., укладеного між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], а саме пункт 4.4.1, який передбачає прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання можливе за згодою іпотекодавця. Окрім того, цим же пунктом передбачено, що зазначений іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором №228/ФКВ-07 від 13.12.2007 р., що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові по справі №6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет шляхом визнання права власності на предмет іпотеки 2-кімнатну квартиру, загальною площею 53,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] -, що належить відповідачу. На момент звернення з позовом до суду позивач звільнявся від сплати судового збору згідно п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в даному випадку судові витрати відшкодуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed