Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позову позивач вказав, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 644/8493/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2016 р. у м. Харків, вул. Біблка, 17. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано матеріальної шкоди та пошкоджений транспортний засіб марки «KIA Sorento» з державним номерним знаком AХ5080EH, що перебував під керуванням на законних підставах [PERSON], та власником якого є [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05.12.2014 р. Позивач отримав від [PERSON] Повідомлення про ДТП від 15.10.2016 р. 01 грудня 2016 р. до позивача від потерпілого надійшла Заява про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП від 15.10.2016 р. Позивач розглянув повідомлення та заяву потерпілого та видав наказ від 22.02.2017 р. № 1500 про виплату потерпілому, [PERSON], відшкодування спричиненої відповідачем шкоди та довідку від 16.02.2017 р. № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Загальна сума регламентних виплат МТСБ України по цій страховій справі складає 101 014,00 грн. (сто одна тисяча чотирнадцять гривень 00 копійок), з них: страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн, сплачене на користь потерпілого відповідно до платіжного доручення від 23.02.2017 р. № 1500рв та роботи, наданні аварійним комісаром, що складають суму у розмірі 1\~014,00 грн., сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 28.02.2017. № 36766рв. Таким чином, після відшкодування [PERSON], матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивач отримав право регресної вимоги до Відповідача у розмірі 101 014, 00 грн., а відповідач набув кореспондуючого обовязку по відшкодуванню зазначених грошових сум на користь позивача. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були надіслані лист від 23.02.2017 р. та вимога про сплату заборгованості у розмірі 101 014,00 грн. від 23.03.2017р., однак відповідач вказаної суми не сплатив, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 03 вересня 2018 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 11 год 30 хв. 01 жовтня 2018 року. Також запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 24 вересня 2018 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 28 вересня 2018 року. У судове засідання позивач не зявився, до канцелярії суду надійшла заява представника позивача за довіреністю [PERSON], в якій представник просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття рішення без участі відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, на підставі доказів, що є у матеріалах цивільної справи та за заявою позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 644/8493/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2016 р. у м. Харків, вул. Біблика, 17. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 644/8493/16-п у результаті порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, був пошкоджений транспортний засіб та завдано матеріальної шкоди іншому учаснику цієї дорожньо-транспортної пригоди марки «KIA Sorento» з державним номерним знаком AХ5080EH, що перебував під керуванням на законних підставах, [PERSON], власником такого транспортного засобу є [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05.12.2014 р. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого, власника ТЗ «KIA Sorento» з державним номерним знаком AХ5080EH була застрахована відповідно до полісу № AЕ/6578426 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (код ЄДРПОУ 00034186), що є діючим членом МТСБУ. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, власника транспортного засобу «ВАЗ» з державним номерним знаком 23869 ХВ, не була застрахована в жодній страховій компанії, відповідно до витягу з Централізованої бази МТСБУ. 01 грудня 2016 р. до позивача від потерпілого надійшла заява про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП від 15.10.2016 р. 22.02.2017 р. позивач видав наказ № 1500 про виплату [PERSON] з фонду захисту потерпілих відшкодування спричиненої відповідачем шкоди у розмірі 101 014, 00 грн та відповідно до платіжного доручення від 23.02.2017 р. № 1500рв позивач сплатив страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн на користь [PERSON]. Відповідно до платіжного доручення від 28.02.2017. № 36766рв позивач сплатив суму у розмірі 1014,00 грн за роботи наданні аварійним комісаром. Відповідно до звіту від 07.11.2016 р. № 6605/4, складеного ФОП [PERSON] І, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки «KIA Sorento» з державним номерним знаком AХ5080EH становить \~191\~856,10 грн. Мотиви суду Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення № 644/8493/16-п суд приходить до висновку про наявність вини [PERSON] у скоєнні ДТП, яка сталася 29.10.2016 р. у м. Харків, вул. Біблика, 17. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. У такому разі, оскільки встановлено, що саме [PERSON] керував автомобілем під час здійснення ДТП, яка сталася 29.10.2016 р. у м. Харків, вул. Біблика, 17, то відповідно він і повинен нести відповідальність за спричинену шкоду. Відповідно до пп. а, п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового при поданні позову. Відповідно до ч.1\~ст.259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved