Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], як особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підтвердження вказаних вимог, в позові зазначено, що [PERSON] є власником квартири №39 в будинку №13-а, розташованої по вул.Софії Терещенко (Дзержинського) в м.Звенигородка, Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2004 року. Отримавши будинкову книгу після придбання квартири вона надала дозвіл на реєстрацію у її квартирі своїй знайомій [PERSON],[INFO], яка з часу реєстрації жодного дня не проживала в ній і до часу звернення до суду позивачці невідоме фактичне її місце проживання. Разом з тим відповідачка, яка не є власником вказаної квартири, залишається зареєстрованою за вказаною адресою, що перешкоджає їй вільно володіти та користуватись майном, тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування її власною квартирою №39 за адресою: вул.[PERSON] (Дзержинського), м.Звенигородка, Черкаської області, внаслідок її відсутності більше року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Згідно до ч. 3\~ст. 122 ЦПК України\~(в редакції від. 18.03.2004 року) було встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Судом за вказаною адресою направлялися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, судова повістка, але конверт повернувся до суду з відміткою поштового відправлення «за закінченням встановленого строку зберігання». В зв»язку з цим, про час, день та місце судового засідання відповідачка була повідомлена у встановленому законом порядку відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.02.2018 року. Відповідно до ч.11\~ст.128 ЦПК України\~відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивачки, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог\~частини 4\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням\~статті 280 цього Кодексу. У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~Конституція України\~у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України). Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за особою, яка хоча і правомірно вселилася у спірне жиле приміщення власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї. Зазначені висновки не суперечать нормам\~ст.47 Конституції України,\~ст.9 ЖК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.\~379,\~382 ЦК України. Так, в судовому засіданні встановлено той факт, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2004 року [PERSON] є власником квартири №39, що\~\~знаходиться по вул. Софії Терещенко (Дзержинського), будинок 13-А у м.Звенигородка, Черкаської області (а.с.6). [PERSON], з 15.03.2016 року по даний час проживає в [INFO] та зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується довідкою №10898 від 12.12.2017 року, виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської ради Черкаської області (а.с.9). Згідно копії домової книги у вищевказаній квартирі з 12.07.2013 року значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO] (а.с. 7,7 зворот). \~\~ Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради від 02.12.2017 року, вбачається,\~\~що зі слів свідків в квартирі за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], [INFO], громадянка [PERSON], [INFO] ніколи не проживала і на даний час не проживає (а.с.8). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не є членом сім'ї власника житла, зареєстрована у квартирі позивача, але з часу реєстрації, а саме з липня 2013 року не проживає у квартирі, яка належить позивачці на праві власності, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, що створює перешкоди для позивача у праві володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Відповідно до вимог\~ст.. 72 Житлового Кодексу України\~- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно\~ст.150 ЖК України, ст.ст.319,\~321,\~391 ЦК України\~- власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням- квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] - підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачкипонесені нею документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.319, 321, 383,\~391,\~405 ЦК України,\~ст.ст.71,72, 163 ЖК України,

Outcome: approved