Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2016 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № KF028698-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 10\~000,00 грн., з кінцевим погашенням не пізніше 21 січня 2019 року. Однак, відповідач свої обов`язки за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, як стверджує позивач, у [PERSON] виникла заборгованість перед банком, що становить 7\~164, 17 гривень, яка складається з наступного: 6\~791, 11 гривень\~заборгованість по кредиту, 368,30 гривень\~заборгованість по відсотках, 4,76 - пеня, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, просить суд стягнути з відповідача 1600,00 гривень витрат за сплату судового збору. Разом з цим, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій вказав, що під час розгляду даної судової справи відповідачем добровільно частково здійснюється погашення кредиту, але борг повністю не погашено, залишок боргу становить 2233,02 грн. із яких: 2206,87 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15,60 - заборгованість по відсотках, 10,55 грн. - заборгованість за пенею. Просив позов, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задовольнити з аналогічних підстав та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що зменшені позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи. У встановлений судом строк відзив не подано. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.01.2016 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № KF028698-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 10\~000,00 грн., з кінцевим погашенням не пізніше 21 січня 2019 року. Однак, згідно наданого позивачем розрахунку боргу за кредитним договором № KF028698-AN від 22.01.2016 року, станом на 23.01.2018 року, відповідач здійснював часткове погашення кредиту, проте допускав системні порушення встановленого договором графіку, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед банком, що становить 2\~233,02 грн., з яких: 2206,87 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15,60 - заборгованість по відсотках, 10,55 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, кредитор має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором, вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань. Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved