Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач Красноармійський місцевий прокурор, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] матір неповнолітнього [PERSON], [INFO], померла [INFO] року. Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 111 від 26.03.2010 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини-сироти. 21.04.2010 року рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 111 малолітньому [PERSON] призначено опіку над ним та над його житлом за адресою: [ADDRESS]., опікуном призначено [PERSON], [INFO]. Відповідно до витягну про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Красноармійським БТІ 02.03.2003 року неповнолітньому [PERSON] на праві власності належить ? частина квартири за адресою: [ADDRESS]. 23.10.2010 року спеціалістом служби у справах дітей красноармійської міської ради складено опис майна дитини - сироти [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яке належить в розмірі ? частини квартири [PERSON] В даній квартирі зареєстрована та проживає тітка неповнолітнього [PERSON] На теперішній час неповнолітній [PERSON] мешкає у свого опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів неповнолітнього [PERSON] просять накласти заборону на відчуження ? частини нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на користь неповнолітнього [PERSON], стягнути з відповідача понесений судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, заперечувала проти стягнення з неї судового збору. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір неповнолітнього [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року ( а.с.6,8). 26.03.2010 року рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 111 малолітньому [PERSON] , [INFO], надано статус дитини-сироти. ( а.с. 9). 21.04.2010 року рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 157 малолітньому [PERSON], [INFO], призначено опіку над ним та над його житлом за адресою: [ADDRESS], опікуном призначено [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Красноармійським БТІ 02.03.2003 року неповнолітньому [PERSON] на праві власності належить ? частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить відповідачці по справі [PERSON], яка значиться зареєстрованою і проживає на вказаній жилій площі.( а.с.11). Згідно ч.4 ст. 17 Закону України « Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Наведена норма закону є імперативною і безумовною, тобто обов'язок суду накласти заборону на відчуження майна та житла дітей, які позбавляються батьківського піклування, не ставиться у залежність від існування реальної або гіпотетичної загрози порушення прав дитини чи від наявності певних правомочностей або обов'язків у інших уповноважених державних органів, опікунів, тощо. У Законі України « Про охорону дитинства», а також у інших спеціальних нормативних актах відсутня заборона на захист майнових прав дитини шляхом ухвалення судом окремого рішення про заборону на відчуження майна дитини. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України , жиле приміщення зберігається у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім»ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім»ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім»ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім»ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім»ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім»ї. Відповідно до ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров»я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім»ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше поживала. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов»язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов»язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок позбавлення батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист з боку держави. Враховуючи вищевикладене, те, що оскільки на даний час питання щодо накладення заборони на відчуження майна не вирішено, неповнолітній фактично не проживає у вказаному жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], ? частина якого належить йому на праві власності, суд приходить до висновку про наявнісь підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн. Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved