Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що вона являється власником вищевказаного домоволодіння, яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON], який помер [INFO] року. За життя її син звернувся до неї з проханням прописати до спірного домоволодіння свою співмешканку, відповідачку по справі, [PERSON], з якою він з часом одружився. Разом її син та відповідачка проживали в даному домоволодінні до жовтня 2013 року, тобто до дня смерті сина, після поховання якого [PERSON] покинула місце своєї реєстрації, і з часом, забравши свої особисті речі добровільно покинула домоволодіння, переїхавши на постійне місце проживання до іншого помешкання. Відповідачка добровільно покинула житловий будинок, в якому до цього часу залишається зареєстрованою, перевезла свої особисті речі, ніхто перепони у її проживанні не чинив і не чинить, вхід у будинок для відповідачки є вільним, але вона не виявляє бажання повертатися, витрати по утриманню житла не несе, комунальні платежі не сплачує. В зв'язку з вищевикладеним і просить суд визнати відповідачку по справі, [PERSON], такою що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивачки позов підтримала, вказуючи на те,що підставами для позбавлення права на проживання в домі вона і інші родичі позивачки вважають те,що та вела аморальний спосіб життя, не здійснювала догляд за господаркою, неналежно до неї відносилася, після смерті чоловіка в домі практично не з'являлася. Відповідачка позов не визнала, вказуючи на те, що вона дійсно проживала у вказаному житловому будинку,куди оселилась як дружина померлого [PERSON] Після смерті останнього,з дозволу позивачки вона продовжила проживати в будинку. Однак, приблизно 5-6 червня цього року її з будинку вигнала брат її померлого чоловіка та представник позивачки, в зв'язку з чим вона вимушена була забрати свої особисті речі та переїхати на найману квартиру. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідачки, свідків, суд знаходить, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: -як встановлено судом, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] є приватною власністю позивачки по справі (а.с.11,12-13,14-16); -сином позивачки був [PERSON], який помер [INFO] року ; - за життя останнього, тобто 22.12.2009 року в житловий будинок вселилася відповідачка по справі,що підтверджується записом в Домовій книзі (а.с.17-20). Факт вселення відповідачки як співмешканки померлого [PERSON] за згодою власника будинку ніким не спорюється. Зазначене свідчить про те,що відповідачка вселилася в житловий будинок,як член сім'ї позивачки, набувши відповідних прав і обов'язків членів сім'ї власника жилого будинку (квартири). Про те,що відповідачка набула статусу члена сім'ї позивачки вказують такі обставини як тривалий час сумісного проживання, ведення спільного господарства,те,що після смерті чоловіка відповідачка з дозволу позивачки залишилася проживати в будинку і доглядала за нею. Відповідно ж до ст.405 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права та обов'язки члена сім'ї власника жилого будинку визначені і в ст.156 Житлового Кодексу України, відповідно до якої вони: Користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані братии участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] мешкала в домі [PERSON] і лише близько місяця тому вона перестала бачити її. Як пояснила їй [PERSON] «[PERSON] вибралася,забравши майно»,однак причин цього не назвала. Згідно показань свідка [PERSON], він проживає по сусідству зі [PERSON], разом з якою мешкала і відповідачка. Буваючи вдома він бачив останню як вона поралася по господарству,зокрема рвала черешню,ходила по воду і лише близько місяця тому він перестав її бачити. Свідки [PERSON] та [PERSON] також пояснили,що попереднє місце проживання [PERSON] змушена була покинути в першій декаді червня цього року, оскільки,зі слів останньої, з будинку її вигнали родичі господарки. Зазначене, а також пояснення відповідачки свідчать про те, що вона покинула будинок позивачки в першій декаді червня 2014 року і обставини,які змусили її це зробити були зумовлені діями родичів позивачки, тобто були вимушеними, що в сукупності з тією обставиною,що вона вибула на тимчасове місце проживання свідчить про відсутність підстав для визнання її такою,що втратила право користування вказаним будинком. А тому,

Outcome: dismissed