Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою та просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 2805492,65 грн., з яких: тіло кредиту - 1269110,48 грн., відсотки 1174822,26 грн., пеня - 323366,96 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 11227,55 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 26965,40 грн., за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 13/22/І01/07-НВ від 18.07.2007 року з [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кухні, двох житлових кімнат, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.07.2007 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], за р. № 5015, витяг з Державного реєстру правочинів № 4307194, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк»; визнати за ним право власності на житлову квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кухні, двох житлових кімнат, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 18.07.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/22/07-НВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 59000,00 дол. США на купівлю квартири із розрахунку 12,7% річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 30.06.2006 року по 16.07.2027 року. Банк свої зобовязання за договором кредитної лінії повністю виконував, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені договором кредитної лінії. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до АТ [PERSON]» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за іпотечним договором № 13/22/І01/07-НВ від 18.07.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кухні, двох житлових кімнат, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.07.2007 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] за № 5015, витяг з Державного реєстру правочинів № 4307194. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак, зобовязання не виконані, у звязку з чим станом на 28.07.2015 року у відповідачки виникла заборгованість у сумі 2805492,65 грн., з яких: 1269110,48 грн. тіло кредиту, 1174822,26 грн. відсотки, 323366,96 грн. пеня, 11227,55 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу, 26965,40 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам. Згідно п. 4.3. іпотечного договору звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати своє майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку визначеному Законом України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оглядом матеріалів справи встановлено, що 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами, а тому, право вимоги за спірними кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року та договором іпотеки № 13/22/І01/07-НВ від 18.07.2007 року в повному обсязі перейшли до ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/22/07-НВ, згідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 59000,00 дол. США на купівлю квартири із розрахунку 12,7% річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 30.06.2006 року по 16.07.2027 року. Додатковим договором № 1 до кредитного договору № 06/22/07-НВ від 20.06.2008 року внесено зміни щодо процентної ставки за кредитом, яка дорівнює, згідно цього додаткового договору, 14,20% річних, інші умови кредитного договору залишилися без змін. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачкою укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є: квартира [ADDRESS], яка складається з однієї кухні, двох житлових кімнат, загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18.07.2007 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] за № 5015, витяг з Державного реєстру правочинів № 4307194. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором кредиту встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 06/22/07-НВ від 18.07.2007 року, у зв'язку з чим в неї станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у сумі 2805492,65 грн., з яких: 1269110,48 грн. тіло кредиту, 1174822,26 грн. відсотки, 323366,96 грн. пеня, 11227,55 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу, 26965,40 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Окрім цього, згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 4.3. іпотечного договору звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати своє майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку визначеному Законом України «Про іпотеку». Згідно із ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, суд вважає, що у зв'язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору, у ПАТ «Дельта Банк» виникло право на захист своїх порушених прав, а тому є підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки та припинення права власності відповідача на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 6890 грн. судового збору.

Outcome: approved