Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 47 028,20 грн., з яких: 38 371,11 грн. основного боргу, 2 551,61 грн. 3% річних та 6 105,48 грн. інфляції. Позов мотивує тим, що 21 січня 2014 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір № 120284 з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою надання послуги та проживання боржника: [ADDRESS] . За вказаним договором підприємство взяло обов`язок надавати послугу з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а боржник за п.3 Договору зобов`язувався поводити своєчасно оплату. В квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає власник [PERSON] , його дружина [PERSON] , та дочка [PERSON] , згідно довідки, виданою КП Житлогосп. Жодних заяв про відмову від користування послугами з водопостачання та водовідведення на адресу підприємства від боржника не надходило. Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення, нарахування проводиться за нормою водоспоживання з розрахунку на одну особу, тому заборгованість склала 38371,11 грн., за період, починаючи з 01.02.2017 р. по 01.03.2020 року. На неодноразові звернення підприємства про сплату боргу, боржник не реагує. Своїми діями боржник завдає шкоди інтересам ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що призводить до неможливості виконання господарської діяльності, своєчасно розраховуватись за електроенергію та інші обов`язкові платежі, податків. 18 січня 2021 року представник відповідача-адвокат Ковальова Т.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги ОВПК Дніпро-Кіровоград визнають частково - у розмірі 20231, 40 грн. за період з 7 травня 2017 року по 1 березня 2020 року. Решту позовних вимог не визнають, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами, що виникли до 7 травня 2017 року. Так, представник відповідача зазначає, що зазначена позовна заява надійшла до суду 7 травня 2020 року. З довідки про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що станом на травень 2017 року відповідач вже мав заборгованість з оплати послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 18139,71 грн. На підставі викладеного, представник відповідача зазначає, що сплив строк позовної давності за вимогою ОВКП Дніпро-Кіровоград про стягнення з [PERSON] боргу з оплати послуг за водопостачання та водовідведення у розмірі 18139,71 грн., який виник до 7 травня 2017 року, а отже в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Як видно з розрахунку 3 % річних та збитків від інфляції, вказані компенсаційні виплати нараховані позивачем, виходячи із суми боргу 38371,11 грн., у т.ч. 18139, 71 грн., за період, що знаходиться за межами строку позовної давності. А отже, представник відповідача вважає, що судом також не можуть бути стягнуті нараховані ОВКП Дніпро-Кіровоград 3 % річних у розмірі 2551,61 грн., та збитки від інфляції у розмірі 6105,48 грн. 10 лютого 2021 року представник позивача-адвокат Стандніченко І.В. подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що за зазначеним відзивом відповідач прохає застосувати термін позовної давності до утвореної заборгованості та не стягувати суми 3 % річних - 2551,61 грн., інфляційних нарахувань - 6105,48 грн. З чим підприємство не може погодитися з огляду на наступне. В абонентній базі Олександрійського ВКГ ОВКП Дніпро-Кіровоград за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , кількість зареєстрованих осіб - три, послуга надається за нормою водоспоживання 7,7 м3 на 1 особу, а на трьох 7,7*3=23,100 м3 на місяць. Представник позивача вважає, що [PERSON] , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, навіть якщо суд застосовує позовну давність, щодо стягнення основної утвореної заборгованості. Також у відповіді на відзив зазначено, що нарахування інфляційних витрат та суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить врахувати суд зазначенні пояснення та не звільняти відповідача від сплати 3 % річних - 2551,61 грн., інфляційних нарахувань - 6105,48 грн., за весь період не виконання ним обов`язку оплати за послуги водопостачання та водовідведення. 17 травня 2021 року на вимогу суду представник позивача надала до суду заяву про залучення розрахунку 3 % річних та інфляційних нарахувань за період з 01.05.2017 року по 01.05.2020 року, які відповідно становлять: 3 % річних у розмірі 930,99 грн., інфляційні нарахування - 1718,04 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. У судовому засіданні 14 травня 2021 року представник позивача [PERSON] підтримала позов із зазначених у ньому, а також у відповіді на відзив обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21 травня 2021 року представник відповідача надіслала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та участі відповідача та застосувати термін позовної давності до позовних вимог позивача на підставі наданих матеріалів справи. У судовому засіданні 14 травня 2021 року представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги у сумі 20231 грн. 40 коп., у решті вимог заявила про застосування позовної давності та неправильність розрахунку індексу інфляції та 3% річних. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. 21 січня 2014 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, номер особового рахунку [NUMBER] , відповідно якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги. Згідно довідки, виданої КП Житлогосп № 477 від 25.02.2020 року [PERSON] , [INFO] є власником та зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Також у квартирі проживають [PERSON] , [INFO] , дочка, та [PERSON] , [INFO] , дружина. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918- ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно наданого позивачем розрахунку, борг відповідача перед позивачем становить 41020,14 грн., який складається з основного боргу 38371,11 грн., 3% річних 930,99 грн., 1718,04 грн. інфляції. 17 травня 2021 року на вимогу суду представник позивача надала до суду заяву про залучення розрахунку 3 % річних та інфляційних нарахувань за період з 01.05.2017 року по 01.05.2020 року, які відповідно становлять: 3 % річних у розмірі 930,99 грн., інфляційні нарахування - 1718,04 грн. Підприємство виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. 253-255 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд зазначає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності щодо частини вимог щодо стягнення боргу за період з лютого по травень 2017 року. Представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позивач був безпосередній учасником правовідносин, що є предметом розгляду у цій справі, а саме надавав послуги з водопостачання і водовідведення позивачу. Такий підхід до тлумачення норм щодо застосування строків позовної давності відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18), а також у постановах ВСУ від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і ВП ВС від 22 травня 2018 року у справах № 369/6892/15-ц та № 469/1203/15-ц. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22880, 43 грн., який складається з основного боргу 20231,40 грн. за період з 1 травня 2017 року по 1 травня 2020 року, 3% річних 930,99 грн., 1718,04 грн. інфляції. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до суми задоволених позовних вимог 1172,46 грн. судового збору.

Outcome: partial