Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» в особі філії КОНЦЕРНУ «МТМ» Комунарського району звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (надалі Відповідачі) про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позову зазначено, що у період з березня 2012 року по вересень 2015 року позивач, на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжі, надав Відповідачам вищевказані послуги за адресою їх проживання: [INFO], б. 51, кв.5. Позивач зазначає, що Відповідачі не оплачують належним чином надані послуги. В звязку з чим позивач 08.12.2015 р. звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно Відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за даний період, 24.12.2015 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відмовлено у відкритті провадження за даною заявою. На теперішній час у Відповідачів існує заборгованість по оплаті за надані послуги в період з березня 2012 року по вересень 2015 року у розмірі 5210,43 грн., тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку дану заборгованість, а також судовий збір у розмірі по 689 гривень, з кожного. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, надав суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідачі в судовому засіданні 22.05.2017 р. позовні вимоги визнали, пояснили, що дана заборгованість виникла у звязку зі скрутним матеріальним становищем. До початку розгляду справи по суті відповідачі звернулись до суду із заявою про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. Суд, вислухав пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг Концерн «Міські теплові мережі» визначений виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає в житловому фонді комунальної власності м.Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання» одним з основних обовязків споживача, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Теплова енергія може споживатись лише на підставі договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі договір з позивачем на надання послуг з теплопостачання не укладали. Проте, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення між споживачем та теплопостачальною організацією не позбавляє споживачів відповідальності та обовязку зі сплати спожитої теплової енергії. Згідно довідки Розрахункового реєстраційного центу від 29.02.2012 року Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радіо, б. 51, кв.5. Дана обставина підтверджується також Відповідями Сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області від 10.01.2017 р. на запит суду. Позивачем в період з березня 2012 року по вересень 2015 року надано Відповідачам за вищезазначеною адресою їх проживання послуги з централізованого опалення. Відповідачі в судовому засіданні підтвердили дану обставину. На теперішній час, в звязку з неповною оплатою відповідачами наданих позивачем вищевказаних послуг за вказаний період у відповідачів виникла заборгованість у сумі 5210,43 грн., яка на час розгляду справи не погашена. Дана сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2015 р. відмовлено у відкритті провадження за заявою позивача про видачу судового наказу про стягнення на його користь з відповідачів заборгованості за вищезазначений період. Відповідно до ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України наймачі (власники) квартир зобовязані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, за отримані комунальні послуги, в тому числі послуги з централізованого опалення. Відповідно до ч.2 ст.62 Житлового кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідачі звернулись до суду із заявою про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та за даними правовідносинами, відповідно до ст.257 того ж кодексу, цей строк встановлений тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що відповідачі в період з березня 2012 р. по вересень 2015 р. періодично (серпень 2012 р., березень 2013 р.) частково оплачували заборгованість по вищезазначеним послугам, тобто вчиняли дії, що свідчили про визнання ними даної заборгованості, отже заява відповідачів про сплив строку позовної давності не може бути задоволена, в звязку з перериванням перебігу позовної давності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання Відповідачами свого обовязку щодо дотримання строку та порядку оплати послуг з централізованого опалення, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved