Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ “Дельта Банк” звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.12.2011 року ПАТ “Дельта Банк” (правонаступник ТОВ “Комерційний Банк “Дельта”) та фізична особа - резидент України –[PERSON]В, уклали кредитний договір №001-23003-131211. Відповідно до пункту1.1 договору позивач зобов»язується надати відповідачеві кредит у сумі 4417,30грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи із ставки 0,01% в рік. Процентна ставка може змінюватися відповідно до умов договору. За ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,98% в місяць (п.2.5 договору). Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 4417,30грн., про що свідчить меморіальний ордер від 14.12.2011р. та рахунок-фактура від 13.12.2011р. Моментом погашення кредиту вважається дань зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі:суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 07.04.2014р. за відповідачем по кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 5470грн. 33коп., з яких: тіло кредиту 3790,74грн.; відсотки 0,23грн.; комісія 1679,36грн. Положеннями договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплатити проценти за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов»язання в примусовому порядку згідно з чинним законодавством України. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ “Дельта Банк” заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5470грн. 33коп. та судовий збір у розмірі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не з’явився. До суду надано клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилася, про причину не явки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об’єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 13.12.2011 року ПАТ “Дельта Банк” (правонаступник ТОВ “Комерційний Банк “Дельта”) та фізична особа - резидент України – [PERSON], уклали кредитний договір №001-23003-1312111. Відповідно до пункту1.1 договору позивач зобов»язується надати відповідачеві кредит у сумі 4417,30грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи із ставки 0,01% в рік. Процентна ставка може змінюватися відповідно до умов договору. За ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,98% в місяць (п.2.5 договору). Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 4417,30грн., про що свідчить меморіальний ордер від 14.12.2011р. та рахунок-фактура від 13.12.2011р. Днем надання кредиту вважається день зарахування суми кредиту на позичковий рахунок (п.2.1 договору). Моментом погашення кредиту вважається дань зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі:суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором (п.2.2 договору). Також позичальник зобов»язався щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені договором (п.3.1 договору), а також виконати своєчасно та в повному обсязі зобов»язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту (п.3.2 договору). Кредит надано на строк 19 місяців, тобто до 12 липня 2013р. (п.1.2. договору). Станом на 07.04.2014р. за відповідачем по кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 5470грн. 33коп., з яких: тіло кредиту 3790,74грн.; відсотки 0,23грн.; комісія 1679,36грн. Положеннями договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплатити проценти за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов»язання в примусовому порядку згідно з чинним законодавством України. Таким чином, уклавши з банком кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов’язання, що призвело до виникнення вказаної заборгованості. Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, останній платіж щодо повернення кредитних коштів здійснено нею 17 квітня 2012р. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ч.1 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки. Порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 625 ч.1 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Встановлено, що відповідач, станом на 07.04.2014 року., порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку становить – 5470грн. 33коп., з яких: тіло кредиту 3790,74грн.; відсотки 0,23грн.; комісія 1679,36грн., яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України “Про судовий збір” стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь ПАТ “Дельта банк” слід стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved