Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що через різні погляди на життя, побут і виховання дитини, з березня 2017 року фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільним побутом не повязані. Від шлюбу мають спільну дитину, яка проживає разом з нею. Після припинення шлюбних відносин відповідач відмовився вирішити мирним шляхом питання забезпечення та утримання їх дитини, добровільної допомоги на утримання сина не надає, періодично ухиляється від внесення частини коштів за відвідування їх дитиною садочка. У звязку зв казаними обставинами просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 3000 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. До початку судового засідання, від сторін надійшли заяви про досягнення згоди щодо розміру аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, сторони визначили розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На вимогах щодо розірвання шлюбу позивач наполягала, подала заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині розміру аліментів. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечу, і що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1500грн. на місяць визнає. Сторони просили розглянути справу без їх участі, згідно поданих заяв. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 15.10.2014 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 968. Дошлюбне прізвище відповідача Михайленко. Сімейні стосунки сторони припинили, з березня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство, спільним побутом не повязані. Спір про поділ майна сторонами не заявлено. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] На даний час дитина проживає з позивачкою, і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, спору з даного приводу сторони не мають. З договору № 026 встановлено, що між позивачкою і сімейним клубом «Маленька країна» укладено договір про надання послуг по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], вартість послуг складає 4500 грн. щомісячно. Як зазначила позивачка у позові, у них з відповідачем була досягнута домовленість про оплату вказаних послуг порівну, але відповідач не належним чином виконує взяті зобовязання, кошти надає нерегулярно, останнім часом надає меншу суму від 50 % вартості вказаних послуг. Крім того, відповідач бере опосередковану участь у житті сина, не намагається з ним спілкуватися, участі в утриманні не приймає. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу було б суто формальним, таким, що суперечить інтересам подружжя і не відповідає інтересам дітей. Згідно ст.114, ст. 115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 - способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.184 - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.182 Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, є працездатним. Дані факти відповідачем не заперечувались. Наданими доказами доведено, що дитина потребує допомоги з боку відповідача, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що сторони дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. на утримання дитини щомісячно. Суд вважає, що присудження аліментів, у визначеному сторонами розмірі, буде відповідати інтересам сторін і їх дітей, та не порушуватиме права кожного з них. Крім того, суд враховує, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не суперечить вимогам закону, і що у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд не зазначає передбачений законом мінімальний розмір аліментів, оскільки аліменти у твердій грошовій сумі підлягають індексації згідно закону. Тому стягнення аліментів у такому розмірі не суперечить і вказаній вимозі закону. Разом з тим, суд вважає за потрібне, приймаючи таке рішення, розяснити сторонам їх право звертатись до суду з позовом щодо перегляду (зміни) розміру аліментів - у разі зміни обстановки, зокрема, якщо виникнуть підстави стосовно зміни майнового стану, тощо. Аліменти стягуються з дати подання позову до суду, тобто з 30.08.2017 р., і до досягнення дитиною повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, який розраховується згідно ст. 80 ЦПК від ціни позову, визначеної як сукупність виплат за шість місяців, але не менше ніж 640 грн. На підставі ст. 110-112, 114,115,180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved