Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом із матір'ю. Стягнути з відповідача, на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі еквівалентному 500,00 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на її утримання як матері, з якою проживає їх спільна дитина [PERSON], [INFO] в розмірі 100,00 (сто) євро щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. При цьому позивачка посилається на те, що перебувала у шлюбі з громадянином Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] з 08.05.2015 року зареєстрованому в законному порядку Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві - актовий запис № 850. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON]. [INFO], який народився в Федеративній Республіці Німеччина. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, позивач повернулася до дому в Україну де на сьогоднішній день проживає разом із своїм малолітнім сином. Відповідач в свою чергу зареєстрований та проживає в [ADDRESS] Питання відносно визначення місця проживання малолітнього сина між сторонами залишилося невизначеним, у зв'язку із чим позивач вирішила звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання їх спільного сина разом із нею. Проживання сина разом із позивачем враховуючи його вік та перебування на грудному годуванні в повному обсязі буде відповідати інтересам дитини. Крім того, позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Через те, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дитину, позивач бажає стягувати з нього аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини та на утримання себе, як матері з якою проживає їх спільна дитина до досягнення дитиною трьох років, які вважає за необхідне визначити в судовому порядку для уникнення суперечок з відповідачем з цього приводу в подальшому. Позивачу відомо, що на сьогоднішній день відповідач працює офіційно в Федеративній Республіці Німеччина та має стабільний дохід, що за 2016 рік становить 13 350,00 Євро. Має у приватній власності квартиру загальною площею 155 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Одноособово отримує виплату батькам, як батько малолітнього [PERSON], [INFO], що за рік складає 600,00 Євро. Крім того пенсійного віку відповідач не досяг та являється працездатним, тому позивач вважає, що він має можливість та повинен допомагати їй утримувати спільну дитину. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON], 22.10.2015 року разом із позивачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, а також стягнення аліментів на утримання позивача, як матері з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали збільшені позовні вимоги з підстав наведених у позові. Представник відповідача проти позову заперечувала, однак з її пояснень стало зрозуміло, що відповідач не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом з позивачем по справі і не заявляє вимог про визначення місця проживання дитини з ним, а при стягненні аліментів просить врахувати те, що увесь час, починаючи з дня народження дитини і по теперішній час, він не заперечує допомагати матеріально. Також представник відповідача вказувала на те, що відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається господарською діяльністю у сфері роздрібної торгівлі. Проте, доходи, які відповідач отримує як фізична особа - підприємець від здійснення господарської діяльності є незначними і не дають можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини у розмірі що вказано в позовній заяві щомісячно, що підтверджується наступними обставинами. Здійснюючи господарську діяльність у 2016 році, відповідач отримав загальну суму річного доходу в розмірі 165 евро/міс. Тобто виходячи з цих даних щомісячний дохід відповідача становить 4785,75 грн. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника, відповідач не має. Відповідач має непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, що проживають разом з відповідачем та перебувають на його матеріальному утриманні та постійному догляді. Однак, відповідач не погоджується з приводу визначеного позивачем розміру аліментів, який є завеликий виходячи з матеріального становища відповідача наявності на утриманні непрацездатних батьків, а тому враховуючи такі обставини обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів буде становити суму еквівалентну 100 Євро щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Третя особа - представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, з матеріалах справи міститься заява представника третьої особи, відповідно до якої він просить розглядати справу у його відсутність та прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі, позивачка [PERSON] та відповідач, громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON], уклали шлюб 08.13.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (а.с.13). Від шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, 22.10.2015 року народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження реєстраційний номер [NUMBER] від 03.11.2015 року. Згідно до цього свідоцтва батьками дитини записані сторони по справі (а.с. 15). Представник відповідача в судовому засідання цей факт не заперечувала. Станом на момент розгляду справи позивач і відповідач на час розгляду справи проживають окремо. Малолітня дитина [PERSON], [INFO] на сьогоднішній день проживає разом із матір'ю [PERSON] в Україні за місцем її реєстрації. Відповідно до довідки Форма 44 №736/2016 від 16.05.2016 року про реєстрацію особи громадянином України виданої ГУДМС України в м. Києві вбачається, що [PERSON], [INFO] набув громадянство України з 22.10.2015 року на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «про громадянство України» (а.с.17). Також судом встановлено, що позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною, якій не виповнилося три роки. Відповідно до висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 11.07.2016 року № 102103/31-6263 доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON], на підставі рішення комісії з питань захис управ дитини (протокол №12 від 07.07.2016 року) (а.с.24-26). Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, висновок Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 11.07.2016 року № 102103/31-6263, належне виконання позивачем своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини сина - [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю слід задовольнити в повному обсязі. В той же час судом встановлено, що відповідач не в повній мірі виконує свій обов'язок по утриманню дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами по справі не досягнуто. У процесі розгляду справи, з урахуванням факту проживання відповідача [PERSON] за межами України, Деснянським районним судом м. Києва на підставі Гаазької Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року компетентному органу Федеративної Республіки Німеччина було направлене судове доручення про вручення документів відповідачу по справі та здійснення процесуальних дій - допиту відповідача - громадянина Федеративної Республіки Німеччин, [PERSON] проживаючого за адресою: [ADDRESS]. Зазначене судове доручення Деснянського районного суду м. Києва частково було виконане запитуваним органом та документи складені в ході виконання доручення повернулися без перекладу з німецької на українську мову. Відповідно до наданих представником відповідача документів, а саме, довідок про доходи та видатки відповідача за 2016 рік, перекладених з німецької на українську мову вбачається, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається господарською діяльністю. Здійснюючи господарську діяльність у 2016 році, відповідач отримав загальну суму річного доходу в розмірі 13500,00 євро. Згідно з довідками про доходи та видатки відповідача за 12 місяців вбачається, що загальний дохід відповідача становить 13500,00 євро, зокрема, його видатки складаються наступних сум: виплата за мед страховку - 2703,52 євро; виплата по пенсійному страхуванню - 4249,29 євро; страховка на випадок непрацездатності - 706,92 євро; виробничі витрати підприємства - 2366,62 євро; рахунок за сплату електроенергії - 740,80 євро; допомога батькам - 600,00 євро. Залишкова сума: 13350,00-2703,52-4249,29-706,92-2366,62-740,80-600,00=1982,85 євро. Дохід в місяць з урахуванням всіх видатків: 1982,85/12-165 евро/міс. Як стверджувала представник відповідача в судовому засідання інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника, відповідач не має. В дійсності, від здійснення господарської діяльності фізичної особи - підприємця, відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід, про що свідчать надані довідки. Відповідно до збільшених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі еквівалентному 500,00 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року) аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову Згідно, ч. 3 ст. 181 СК України, (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року) за рішенням, суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року), визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 184 СК України (в редакції Закону № 2037-19 від 08.07.2017 року), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів в твердій грошовій сумі суд враховує також ту обставину, що відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід від здійснення господарської діяльності як ФОП, а також відсутність будь-яких доказів та обгрунтування позовних вимог позивачем з приводу необхідності стягнення аліментів у сумі 500 Євро, зокрема жодного розрахунку витрат позивача на утримання дитини в розмірі про який зазначає позивач суду не надано протягом всього часу розгляду справи. Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 100,00 євро щомісячно до досягненню дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає за доцільне, враховуючи положення Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною - [PERSON] [INFO], трьох років в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. При таких обставинах позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 79 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з ч. 4 ст. 79 ЦПК України до судових витрат зокрема належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, з наданої позивачем квитанції-замовлення №3/1325 від 09.12.2016 року вбачається, що позивачем понесені витрати по оплаті вартості послуг з перекладу документів з української на німецьку мову, в сумі 450,00 грн. 00 коп. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею витрати пов'язані з розглядом справи зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрати на послуги перекладача 450,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102,40 грн. грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial