Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01 квітня 2012 року, він надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В період з 01.07.2008 року по 31.03.2012р. включно, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради». З 01.04.2012 року правонаступником прав і обовязків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» є обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград». Власником квартири №15 в будинку№60 по вул. Лінія, 10 у м.Кіровограді є [PERSON] Шляхом відкриття особового рахунку №750000798 та видачею абонентської книжки, споживач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством та йому ([PERSON]В.) було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 4 741 грн. 98 коп. за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року включно. Позивач також зазначив, що зі свого боку договірні зобовязання виконує в повному обсязі, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України, в свою чергу, відповідач зобовязання щодо своєчасності сплати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги ст.526 ЦК України та станом на 01.06.2015 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 1 444 грн. 42 коп. за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року. Позивач також зазначив, що у 2010 році підприємство звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу стосовно боржника [PERSON], однак 31.12.2010 року ухвалою суду по справі №2с-76/2010 судовий наказ було скасовано та розяснено право на звернення з вимогами до суду в позовному порядку, при цьому, враховуючи, що відповідач постійно здійснював оплату боргу, який існував по особовому рахунку, то застосовуються вимоги ст.264 ЦК України про переривання строку позовної давності. З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст.526, 625 ЦК України, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630, Закон України «Про питну воду та питне водопостачання», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за послуги водопостачання в розмірі 1 444 грн. 42 коп., з урахуванням ст.625 ЦК України 3% річних відсотки річних в сумі 209 грн. 46 коп., індекс інфляції в розмірі 595 грн. 43 коп., а всього 2 249 грн. 30 коп. Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач під час судового розгляду справи позов не визнав, вважаючи його безпідставним, просив відмовити позивачу в його задоволенні, зазначивши на обґрунтування заперечень, що він своєчасно та в повному обсязі здійснює оплату за надані йому позивачем послуги з централізованого водопостачання, що підтверджується квитанціями за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року, у звязку з чим, вважає, що ніякої заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у нього не має, а той борг, який навязує йому позивач, нарахований, виходячи з норм споживання, виник завдяки не виконанню обовязків підприємства по контролю міжповірочних інтервалів водолічильника. Крім того, зазначив, що в позові позивач зазначає неправдиві відомості щодо оплати ним боргу та його фактичне визнання, однак зазначене є голослівним та нічим не підтвердженим, так як боргу він (відповідач) не визнавав і не визнає, що підтверджується квитанціями, в жодній з яких не зазначено про погашення боргу, а зазначена оплата за поточні послуги з водопостачання та водовідведення згідно з кількістю отриманих послуг та встановленого тарифу, на підставі чого застосування ст.264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності не відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідно до ст.257 ЦК України встановлено строк позовної давності 3 роки, який відповідач застосувати у даному спорі, та на цій підставі відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення проти позову відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу ОКВП «Дніпро-Кіровоград» слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між суб'єктом господарювання - ОКВП Дніпро - Кіровоград, яке є правонаступником прав та обов'язків КП Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради, та яке з 01 квітня 2012 року надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, та відповідачем [PERSON], письмовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не укладався, разом з тим, виходячи з вимог ст. ст. 901, 903 ЦК України та загальних положень договору надання послуг, суд вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг водопостачальною організацією та прийняття їх відповідачем, що склались шляхом відкриття особового рахунку №750000798, які (фактичні договірні відносини) не оскаржувалися жодною із сторін, послуга з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем надавалася та надається на теперішній час, відповідач не заперечує проти її отримання, із заявою на підставі п.п.3 п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 року №630 (далі по тексту Правил), про відключення виконавцем холодної води і опломбування запірних вентилів, відповідач, який є споживачем послуг, до позивача не звертався. Крім того, відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, як виконавцем послуг, і фізичною та юридичною особою, як споживачем послуг, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630. Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради «Про затвердження Передавального акта комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» №1498 від 30 березня 2012 року, було затверджено передавальний акт комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», а також вирішено комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» провести заходи по внесенню до Єдиного державного реєстру відомостей про припинення КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» в результаті реорганізації шляхом приєднання до ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців припинено з 20.03.2008 року юридичну особу КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» та зазначено правонаступника обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград». Судом також встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31 грудня 2010 року по справі №2с-76/2010 року було скасовано судовий наказ по справі №2с-76/2010, виданий 09 грудня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 1 944 грн. 32 коп. розяснено КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» право на звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження на загальних підставах, якщо вважає, що борг існує. Крім того, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2011 року частково задоволено позов [PERSON] до КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», визнано неправомірними дії комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» щодо відмови опломбувати та взяти на облік повірений водолічильник в кв.№15 будинку №60 по вул.Лінія 10, селища Гірничого, м.Кіровограда та зобовязано зазначене господарство опломбувати та взяти на облік водолічильник в зазначеній квартирі. Окрім того, зобовязано КП « Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» провести перерахунок заборгованості за споживання холодної води з урахуванням сплачених [PERSON] коштів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року по особовому рахунку №750000798 станом на 31 травня 2015 року існує заборгованість в розмірі 1 444 грн. 42 коп., при цьому, з зазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що з січня 2010 року нарахування проводилися по нормі 9,8м3 х 4 особи, так як прострочена повірка водолічильника (4-ий квартал 2009 року), з 24 лютого 2011 року нарахування проводилися за показниками водолічильника. Під час судового розгляду справи представник позивача також зазначив, що підприємством було виконано рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 02.02.2011 року, а саме за період з 01.09.2010 року до опломбування водолічильника 24.02.2011 року, та було виставлено нарахування по середньому за попередніми показниками лічильника за три місяці, суму в розмірі 404 грн. 80 коп. було знято за рішенням суду з 01.09.2010 року по 24.02.2011 року, станом на 24.02.2011 року борг становить 1 422 грн. 83 коп. Зазначена сума боргу вказана і в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, під час судового розгляду справи за період з 01.01.2010 року по 24.02.2011 року. Відповідачем в запереченнях на позов (письмові заперечення від 22 липня 2015 року), які підтримані останнім в судовому засіданні, заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як розяснив в п.11 Постанови «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 Пленум Верховного Суду України, - встановивши, що строк для звернення з заявою пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 липня 2007 року № 1198 споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.п.17, 20 Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до наданого позивачем під час судового розгляду справи розрахунку заборгованості за послуги з водозабезпечення та водопостачання заборгованість за надані позивачем послуги з водозабезпечення та водопостачання в розмірі 1 444 грн. 42 коп. виникла за період з 01.01.2010 року по 24.02.2011 року та станом на 24.02.2011 року становить 1 422 грн. 83 коп., а не за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року, як про це зазначено в позові. Таким чином, початок перебігу позовної давності, згідно з положеннями ст. 261 ЦК України, за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення розпочався 25 лютого 2011 року, тобто, зі спливом строку внесення кожного щомісячного платежу за отримані послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що відповідач постійно здійснював оплату боргу, який існував по особовому рахунку, тим самим фактично визнав існуючий борг, у звязку з чим є підстави для застосування вимог ст.264 ЦК України, за якими перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідач [PERSON] заперечив зазначені позивачем обставини, вказав, що борг він не визнавав та не визнає, а постійна оплата ним послуг з водопостачання та водовідведення свідчить про сплату ним поточних послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до кількості отриманих послуг, встановлених тарифів та з урахуванням показів водолічильника, про що свідчать також квитанції за період з 01.01.2010 року по 31.05.2015 року, в жодній з яких не зазначено призначення платежу як погашення боргу за послуги водопостачання та водовідведення. Суд погоджується з зазначеними доводами відповідача, представником позивача зазначені доводи не спростовані. Крім того, відповідач зазначив, що позивач жодного разу не повідомляв його про наявність заборгованості та її розмір. Окрім того, судом також відзначається, що згідно з чинним законодавством до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання боржником, а так само уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Більш того, переривання позовної давності (ст. 264 ЦК України) можливе в період позовної давності, а не після закінчення, враховуючи, що борг за послуги з водопостачання та водовідведення виник в період з 01.01.2010 року до 24.02.2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся 12 червня 2015 року. Позивачем, та під час судового розгляду справи представником позивача не надано доказів того, що строк для звернення з позовом пропущено з поважної причини, оскільки вважали його не пропущеним. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що борг за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1 444 грн. 42 коп. виник станом на 24 лютого 2011 року, до суду з позовом позивач звернувся 12 червня 2015 року, позовні вимоги позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за послуги з централізованого водопостачання в розмірі 1 444 грн. 42 коп., з урахуванням 3% річних в розмірі 209 грн. 46 коп., індексу інфляції в розмірі 595 грн. 43 коп., а всього 2 249 грн. 30 коп. на підставі ч.4 ст.267 ЦК України не підлягають задоволенню у звязку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Доказів поважності пропуску строку позовної давності позивач не надав, оскільки вважав його не пропущеним. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed