Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав громадянку позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 09.11.2016 року до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття тобто до 30.06.2023 року. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами було розірвано 02.10.2009 року. [PERSON] не цікавиться станом здоровя [PERSON], навчанням, проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В свою чергу, ст. 10 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 64 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення від виконання обовязків по вихованню дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність позитивного висновку ради опіки та піклування Приморської райадміністрації Одеської міської ради від 29.11.2016 року, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved