Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення спільною дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , проте не приймає участі в її утриманні, як матері спільної дитини, а дитина проживає разом з нею. Оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому не має можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно, а розмір допомоги, який вона отримує є недостатнім для її утримання та дитини. Тому, з посиланням на ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі до початку розгляду справи по суті, про що написав відповідну заяву (а.с.26). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.5), яка зареєстрована за місцем проживання матері (а.с.6). Довідкою виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 14 лютого 2020 року №73 (а.с.7) підтверджується, що спільна дитина сторін зареєстрована та проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач є батьком спільної з позивачкою дитини, яка не досягла трьох років та проживає разом з матір`ю, а доказів про надання утримання позивачці суду не надано. Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною ч. 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка, яка не перебуває у шлюбі з чоловіком має право на утримання в разі проживання з нею їхньої дитини відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86,88 цього кодексу. Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.9), отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.10), іншого доходу не має. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання [PERSON] з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки таке право передбачено ст.ст. 84,91 СК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, матері дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Крім того, суд враховує те, що під час розгляду справи в судовому засіданні відповідач надав суду заяву, згідно якої визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що надав відповідну заяву (а.с.26), а таке визнання позову прийнято судом відповідно до положень ст. ст. 49, 206 ЦПК України. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 420 гривень 40 копійок, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 80,81,84,91,180-182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved