overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, будуть проживати разом з нею; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 09 жовтня 2000 року у виконкомі Мирненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №03. Сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку Дарю, [INFO], які після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, будуть проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають двох повнолітніх дітей; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її та відповідача інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечував, просив розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 16 червня 1990 року у Відділі ЗАГС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №470. Сторони мають одну двох повнолітніх дітей. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають одну двох неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, будуть проживати разом з нею; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її, відповідача та їхніх дітей інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж три роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечував, просив розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечував. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 06 квітня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №19. Сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, будуть проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж три роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо вони є зовсім різними людьми, одруження виявилося невдалим, це призвело до того, що більш ніж півтора роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 23 вересня 2014 року у виконкомі Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, вони переконалися, що є зовсім різними людьми, це призвело до того, що більш ніж півтора роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж два роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 28 лютого 1998 року у відділі реєстрації цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №13. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку Марину, [INFO], яка після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж два роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший. 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 06 грудня 2008 року у виконкомі Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 10 травня 2008 року у виконкомі Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №02. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] яка, після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у неї та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з нею; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечила категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 17 червня 2011 року у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №392. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved