Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. У позові вказав, що 28.08.2017 року о 20 годині 40 хвилин на а/ш Київ-Харків за участю:автомобіля ВАЗ-2103, д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] таавтомобіля Пежо Експерт, д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] сталася ДТП, внаслідок чого автомобілі було пошкоджено. Відповідно до постанови судді Лубенського міськрайонного суду від 10.11.2017 року винним визнано відповідача [PERSON] , у зв`язку з порушенням останнім ПДР України. На момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] застраховано не було. Відповідно до Звіту №17259, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Пежо Експерт, д/н [NUMBER] становить 17430,60 гривень. Сума витрат на проведення експертизи складає 1300 гривень.. Загальний розмір витрат, які були виплачено потерпілій стороні - водієві [PERSON] , з урахуванням витрачених коштів на збір документів становить 16782 гривні 98 копійок. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу 16323,98 гривень шкоди, заподіяної шкоди та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. В судове засідання представник позивача МТСБУ не з`явився, в позові прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, оскільки викликався за місцем реєстрації, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 цього ж Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 28.08.2017 року, близько 20 години 40 хвилин на 204 а/ш Київ-Харків водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2103 д/н [NUMBER] порушив п.п.14.2;13.1;1.2.10 ПДР України та скоїв ДТП, оскільки здійснюючи обгін, не переконався, що це буде безпечно, не дотримався інтервалу, допустивши зіткнення з транспортним засобом Пежо Експерт д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] залишив місце ДТП. Внаслідок даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.11.2017 року винним у вчиненні пригоди визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП у вигляді 10200 гривень штрафу (а.с.5). Вказана постанова набрала законної чинності 20.11.2017 року. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована (а.с.9), у зв`язку з чим, потерпіла сторона - водій [PERSON] 14.09.2017 року звернувся до позивача - МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6). Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 10 згаданого Закону, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 10 згаданого Закону, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Як вбачається із Звіту №314 про незалежну оцінку майна (визначення вартості) (а.с.10-35) розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Пежо Експерт д/н [NUMBER] [PERSON] , становить 17430,60 гривень. Позивачем, відповідно до Наказу №1683 від 22.02.2018 року (а.с.44) на рахунок потерпілого [PERSON] було перераховано кошти в сумі 15482,98 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №902166 від 23.02.2018 року (а.с.47). Відтак, сума виплати 15482,98 гривень, що була проведена позивачем, в порядку регресу, підлягає стягненню з відповідача на користь останнього. Крім цього, за проведення експертизи на рахунок Арсенал Страхування позивачем сплачено кошти в сумі 1300 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №541832 від 19.01.2018 року (а.с.47). МТСБУ просило вирішити питання про стягнення з відповідача вищевказаних витрат, понесених на проведення експертизи. Відповідно до частини другої ст.22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, витрати в сумі 1300 гривень за проведення експертизи не відносяться до регламентованої виплати, відповідно до чинного законодавства, а тому підстави для їх стягнення відсутні. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи положення п.3 ч.2 статті 141 ЦПК України, судові витрати за оплату судового збору у розмірі 2102 гривні (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial