Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що від сумісного проживання з відповідачем по справі без реєстрації шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин з червня місяця 2014 року та по теперішній час мешкає з позивачкою по справі, при цьому на утримання останнього відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Зазначаючи, що відповідач по справі є здоровою та працездатною особою, працює не офіційно, інших осіб на утриманні не має , а відтак має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини задля забезпечення належного рівня життя останньої, посилаючись на ст. ст. 150, 180 - 184 СК України позивачка просила стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грв., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивачка [PERSON] заявлені вимоги повністю підтримала, зазначивши, що самотужки не в змозі забезпечити дитині належний рівень життя. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти в розмірі по 500 грв. щомісячно, посилаючись на те, що ніде не працює, має на утриманні матір - пенсіонерку з мінімальним пенсійним забезпеченням та неповнолітню доньку [PERSON] , 2010 р. народження, про що також зазначив у наданому суду відзиві на позовну заяву (ас.38). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 04.09.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 13-14); - 27.09.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання; - 29.10.2019 року постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (ас.53,54); - 27.11.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.68,69). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав: - як встановлено в судовому засіданні сторони з початку 2013 року та по червень 2014 року проживали разом без реєстрації шлюбу, при цьому від сумісного проживання мають одну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] , виданого 16.06.2014 року виконавчим комітетом Чаплинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та згідно якого батьками малолітнього [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (ас.4). Станом на теперішній час сторони разом не проживають, при цьому після припинення сумісного проживання малолітня дитина сторін мешкає разом з матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. В судовому засіданні відповідач не оспорював обставин щодо свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , при цьому позивачка стверджувала, що відповідач по справі, після припинення сумісного проживання, тривалий час не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач заперечуючи проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі, а саме 1 500 грв. щомісячно, вважав, що має сплачувати такі у розмірі по 500 грв. щомісячно, посилаючись на те, що на даний час ніде не працює, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, при цьому мусить піклуватися про доньку [PERSON] , 2010 р. народження та матір-пенсіонерку. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 10.08.2010 року , згідно якого він є батьком останньої (ас.39); копію пенсійного посвідчення своєї матері [PERSON] та довідки про доходи останньої (ас.40, 44-47); копію довідки про перебування відповідача на обліку як безробітного в Дніпровському міському центру зайнятості з 16.08.2019 року (ас.48). Разом з тим, вказані доводи відповідача суд оцінює критично та вважає останні такими, що самі по собі не можуть бути підставою для стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі меншому ніж просить позивачка, з огляду на наступне: - так, дійсно в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі має ще одну неповнолітню дитину, а саме доньку [PERSON] , 2010 р. народження (ас.39). Між тим, як пояснив відповідач в судовому засіданні аліменти на утримання останньої він не сплачує, при цьому будь-яких інших доказів щодо утримання такої в добровільному порядку за домовленістю з матір`ю дитини суду не надав, а відтак відповідачем не доведено, які ж витрати насправді несе останній на утримання доньки та чи несе такі взагалі. Щодо доводів відповідача про надання ним фінансової допомоги матері - пенсіонерці суд зауважує, що такі також будь-якими доказами останнім в судовому засіданні не доведені, при цьому матір відповідача не є під опікою останнього або піклуванням, доказів щодо здійснення догляду за матір`ю або надання останній будь-якої фінансової допомоги відповідачем не надано, крім того, мати відповідача отримує пенсію, є одруженою з гр. [PERSON] мешканцем Німеччини, що в свою чергу свідчить про можливість її утримання другим з подружжя (ас.40-47). Доводи відповідача щодо неможливості сплати ним аліментів у розмірі 1 500 грв. через перебування в центрі зайнятості на обліку по безробіттю, спростовні в судовому засідання поясненнями останнього про те, що він не маючи постійного місця роботи, все ж таки при нагоді не офіційно працює, отримуючи дохід. Оскільки відповідач, як встановлено в судовому засіданні, офіційно не працює та не має регулярного заробітку, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі є такими, що ґрунтуються на законі. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Утримувати дитину до її повноліття беззаперечний обов`язок кожного з батьків, при цьому трудовий статус при призначенні аліментів не має значення. Навіть якщо платник аліментів не працює це не означає, що він не має грошових надходжень. Крім зарплати аліменти утримуються ще й з інших видів доходу: стипендії; допомоги по тимчасовій непрацездатності та безробіттю; пенсії; з доходів від господарської діяльності; з доходів від здачу в оренду будь-якого майна. Батько може отримувати дохід також у матеріальній формі. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько ( - ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак є працездатним, не офіційно при нагоді працює, отримуючи певний дохід, при цьому відповідач жодними належними та допустимим доказами не підтвердив факту утримання або надання ним матеріальної допомоги іншим особам, що, в свою чергу, унеможливлювало б, або ускладнювало б сплату ним аліментів на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі, а відтак, на думку суду, останній може надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі 1 500 грв. , щомісячно, що на думку суду при даних обставинах буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, задоволення певних необхідних потреб останньої, при цьому інших обставин, які б звільнили відповідача від аліментного обов`язку не встановлено. З огляду на дане вважаю, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 грв., враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved