Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач - Новопокровська селищна рада Солонянського району Дніпропетровської області (як орган опіки та піклування), з урахуванням уточнених позовних вимог від 22 липня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі - [PERSON], [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей. Батьки дітей їхнім навчанням та вихованням не займаються, в школі батьківські збори не відвідують, не забезпечують шкільним приладдям, одягом, взуттям. [PERSON] потребує консультації дитячого психолога, оскільки не розмовляє, а мати часто відсутня дома з невідомих причин, іноді батьки вживають алкогольні напої. Комісією виконкому було зобов'язано відповідачів влаштуватися на роботу, звернутися до сімейного лікаря з приводу можливості навчання [PERSON] у загальноосвітній школі. Актом обстеження від 02 листопада 2016 року встановлено, що батьки малолітніх дітей покинули їх на бабусю, а самі випасають овець в с. Святовасилівка, вихованням дітей не займаються. Мати, якщо і з'являється в селі, то до дітей не приходить, веде бродячий спосіб життя, може не повідомляти про своє місцеперебування протягом 3-4 місяців. Діти іноді жебракують, просять гроші та їжу, а батьки іноді залишають дітей самих, одягом і їжею їх забезпечують односельці. Оскільки відповідачі не працевлаштовані, то орган опіки та піклування просив стягнути з них аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій формі. У зв'язку з зазначеним, позивач змушений в інтересах дітей звернутися з даним позовом до суду та просить позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання малолітніх дітей. Представник позивача - Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області - Бігун В. П., який діє на підставі довіреності від 16 травня 2017 року (а.с.27) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі зазначивши, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, не проживають з ними та просив позбавити відповідачів батьківських прав, стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 844 гривень 50 копійок щомісячно на кожну дитину з кожного з відповідачів. Пояснив, що з приблизно з 2015 року батьки дітей самоусунулися від їхнього виховання, тому з вересня 2016 року [PERSON] залишилися без навчання. Голова сільської ради разом з представником приїздили до батьків, розмовляли з ними, на що батьки повідомили, що відмовляються від того, щоб [PERSON] ходила до школи, мотивуючи це тим, що так сказали лікарі. В листопада 2016 року до сільської ради знову надійшла інформація про те, що відповідачів вдома немає, а діти знаходяться у бабусі. Виїздом за адресою місця проживання сім'ї [PERSON] було встановлено, що будинок зачинений, діти дійсно перебували у бабусі, проте знаходилися в жахливих умовах, оскільки 69-річна бабуся не може надати їм належного догляду, дрова для опалення будинку були відсутні, в будинку - холодно. Тому дітей забрали до Солонянської ЦРЛ, де їх обстежили і направили до санаторію в м. Кам?янське, де вони перебували протягом 3-х місяців. За вказаний період ані мати, ані батько не поцікавилися станом здоров'я дітей та місцем їх перебування. Відповідач [PERSON] лише один раз спитав у представника позивача де знаходяться його діти, на що йому було повідомлено номер телефону санаторія, проте під час, коли дітей забирали з санаторія, то повідомили, що батьки жодного разу навіть не телефонували. Діти були направлені до Придніпровського санаторія. Під час відвідування сім'ї [PERSON] складалися акти обстеження умов проживання малолітніх дітей. Було встановлено, що мати схильна до бродяжництва, а тому діти часто залишилася вдома самі, були голодні. Батько працює на сезонних роботах, вдома буває вкрай рідко. Виконком Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області навіть змушений був розшукувати через органи поліції відповідачів. Діти були обстежені лікарями та було встановлено, що у них мало розвинута мова, вони дуже часто плачуть, всього бояться, не адаптовані соціально, а тому було рекомендовано навчати як дітей з легкою розмовою відсталістю, а також рекомендовано оформити інвалідність. Тому представник позивача вважає, що дітям необхідній спеціальний та особливий догляд з боку батьків, проте відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні пояснив, що дійсно часто його не буває вдома оскільки він працює на сезонних роботах - випасає овець та баранів. Від дітей він не відмовляється, проте не зміг пояснити суду чому тривалий час не цікавився тим, де перебувають його діти на даний час. Просив не позбавляти його батьківських прав та віддати йому і дружині дітей хоча б на деякий час, щоб вони пожили влітку разом з ними на пасовищі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні пояснила, що належним чином виховувала дітей, проте вона змушена допомагати чоловіку випасати овець та баранів, оскільки це дуже важко. Де саме на даний час знаходяться її діти - їй не відомо. Чому тривалий час вона не відвідувала дітей - не змогла пояснити, а судом роз'яснювалося відповідачам право на отримання юридичної допомоги, яким вони скористалися, проте будь-яких заперечень чи доказів суду не надали. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, а згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а відповідачка [PERSON] є матір'ю двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-9). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 08 жовтня 2015 року (а.с.10), 02 листопада 2016 року (а.с.11), від 04 січня 2017 року (а.с.12), від 01 березня 2017 року (а.с.13), від 08 червня 2017 року (ас.с.48) за адресою: [ADDRESS], під час обстеження було встановлено, що матеріальне становище сім'ї - скрутне, батьки на випадкових заробітках, город не обробляють, підсобного господарства не мають, мати часто відсутня вдома. Також під час інших обстежень було встановлено, що будинок взагалі зачинений, а діти перебувають у бабусі, місцезнаходження відповідачів невідоме. Згідно характеристики виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 42 від 27 січня 2017 року даних про працевлаштування відповідачів - немає, вихованням дітей займається [PERSON], [INFO], діти не забезпечені одягом, взуттям, пенсії бабусі не вистачає на утримання дітей (а.с.14). Згідно характеристики КЗО «Новопокровська середня загальноосвітня школа» від 25 січня 2017 року батьки вихованням [PERSON] не займаються, батьківські збори не відвідують. Мати в школі з'являлася лише один раз, на телефонні дзвінки не відповідає, а дівчинка ходить до школи в брудному одязі, сама не мита (а.с.28). Згідно характеристики КЗО «Новопокровська середня загальноосвітня школа» від 25 січня 2017 року [PERSON] відвідувала школу всього два дні у вересні 2016 року, а батьки подали заяву про відмову від відвідування нею школи (а.с.30). Суд критично ставиться до зазначених характеристик, оскільки не відвідування батьківських зборів, не поява в школі, в якій навчаються діти, не можуть свідчити про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до листа КЗ «Солонянська центральна районна лікарня» № 1070 від 29 червня 2017 року, малолітні [PERSON] та [PERSON] з 06 червня 2017 року знаходяться у дитячому відділенні, а батьки чи інші родичі дітей не відвідували (а.с.47). Згідно Витягів з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації №31-т, 32-т від 03 квітня 2017 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] рекомендовано навчання за програмою розвитку дітей дошкільного та шкільного віку з розумовою відсталістю (а.с.49,50). Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. В той же час, в судових засіданнях знайшли своє підтвердження факти ухилення від виконання батьківських обов'язків як з боку [PERSON] так і з боку [PERSON] Суд вважає, що висновок виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, який відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є органом опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]» від 29 травня 2017 року є достатньо обґрунтованим, а тому суд погоджується з ним (а.с.38-39). Згідно зі ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі тривалий час ухиляються від виховання своїх дітей, що виявляється в тому, що відповідачі взагалі втратили інтерес до дітей, не цікавляться станом їхнього здоров'я, місцем їхнього перебування навіть після того, як їм було роз'яснено де перебувають діти, а батько в судовому засіданні навіть висловлював своє побажання щоб опікуном дітей була його мати. Тому суд вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, не беруть жодної участі у їх вихованні, не спілкуються з ними, не проявляють заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавляться їх успіхами, навчанням, не піклуються про їх фізичних та духовний розвиток, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, стану здоров'я, не створюють умов для отримання ними освіти, у зв'язку з чим є підстави для позбавлення їх батьківських прав, оскільки невиконання або ухилення від виконання обов'язку по вихованню дітей може бути відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України підставою до застосування наслідків, передбачених Сімейним кодексом України, в тому числі і позбавлення батьківських прав, що вбачаться із висновку виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.38-39). На підставі наведеного, суд вважає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, таким що відповідає інтересам дітей, оскільки відповідачі не приймають участі у вихованні дітей, не виявляють стійкого бажання у виконанні батьківських обов'язків, ухиляються від лікування дітей, які потребують спеціального догляду та лікування, ухиляються від сплати грошових коштів на утримання дітей, що дає суду підстави вважати, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а перешкоди для їх виконання відсутні. Тому є підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітніх дітей в інтересах самих дітей. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень, наданих в а. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платників аліментів, які не надали до суду доказів отримання офіційного стабільного щомісячного доходу, стан здоров'я як відповідачів, так і стан здоров'я дітей, їхній вік та потреби і вважає необхідним відповідно до ст.184 СК України стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 844 гривень 50 копійок щомісячно на кожну дитину з кожного з відповідачів. При цьому суд враховує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на одну особу віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на рівні 1689 гривень, а відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідачами не надано до суду будь-яких доказів, які б надавали суду право визначити розмір аліментів у мінімальному розмірі та які передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Тому аліменти в розмірі по 844 гривень 50 копійок з кожного батьків будуть приблизно дорівнювати законодавчо встановленому прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з чим з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від таких витрат. На підставі ст.ст. 1, 7, 15, 141,150-155, 157-159, 180-182, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 - 169, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved