Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], за рішенням суду шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який проживає з позивачкою. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, офіційно працевлаштований, на утриманні нікого не має, має можливість надавати допомогу. А тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримували, просили його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але в розмірі ? частини від усіх видів його доходу, додатково пояснив, що офіційно працевлаштований і його дохід приблизно складає три тисячі гривень на місяць. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2016 року. Батьком [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], матір'ю - позивачка. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, відповідач працездатного віку, офіційно прашевлаштований, інших осіб на утриманні не має, проте позивачем та його представником не надано довідки про дохід як відповідача так і позивача, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в частці меншій ніж просить позивачка, а саме в 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.10 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Отже, в іншій частині позовні вимоги є надмірними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чиє в них кошти, достатні для надання утримання. Права дитини мають пріоритет у співвідношенні із правами й обов'язками її батьків. Непрацездатність і матеріальний стан платника враховуються судом лише при визначенні розміру стягуваних аліментів (ст. 182 СК України). На підставі ст. 367 ЦПК України - рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. При поданні позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial