Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з припиненням права власності на житлове приміщення та зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2014 року вона придбала у [PERSON], якій належало 2/3 частини квартири, яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від імені [PERSON], якому належала 1/3 частина квартири, трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. На час укладання Договору в квартирі залишився зареєстрованим один із співвласників [PERSON], який не проживав у квартирі з вересня 1991 року і відповідно до умов Договору у строк до 30.10.2014 року повинен був знятися з реєстрації за даною адресою. Зі [PERSON] вони домовилися, що вона проконтролює виконання умов Договору [PERSON], однак, до теперішнього часу відповідач залишився зареєстрованим у квартирі, що позбавляє її можливості оформити субсидію, та змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Враховуючи те, що [PERSON] своїми протиправними діями перешкоджає позивачці у здійсненні її права власності, остання просить суд задовольнити позов. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, на його задоволенні наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини його неявки суду невідомі. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять вирішити справу на розсуд суду. Суд, з'ясувавши думку інших учасників процесу, вважає можливим слухати справу у порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Як встановлено судом, [PERSON] за Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 25 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 640, придбала у [PERSON], якій належало 2/3 частини квартири, яка діяла від свого імені та на підставі довіреності від 16.01.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 49, від імені [PERSON], якому належала 1/3 частина квартири, трикімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). 25.10.2014 року нею було здійснено державну реєстрацію мого права власності на дану квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2014 року (а.с.7). На час укладення договору купівлі-продажу в квартирі залишався зареєстрований один із співвласників квартири [PERSON], який не проживав в квартирі з вересня 1991 року, і відповідно до п. 7 договору купівлі-продажу повинен був в строк до 30 жовтня 2014 року знятись з реєстрації за даною адресою (а.с.7 на зв.). [PERSON] пообіцяла позивачці проконтролювати виконання [PERSON] п. 7 Договору, однак до теперішнього часу [PERSON] залишається зареєстрованим в належній позивачці квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно Акту № 237 від 01.12.2014 року, затвердженого директором ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» Яблоковим А.А., [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але з вересня 1991 року по теперішній час не проживає (а.с.5). Оскільки плата за деякі комунальні послуги визначається від кількості осіб, зареєстрованих у помешканні, позивачка змушена сплачувати за комунальні послуги і за відповідача, який не проживає в квартирі. До того ж з цієї причини вона не має можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, наявність на даний час реєстрації постійного місця проживання сторонньої особи створює позивачці перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй майном. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивачка - його сусідка. У своїй квартирі він проживає останні 1,5 року і за цей [PERSON] жодного разу не бачив. Аналогічні пояснення дав свідок [PERSON] Зважаючи на те, що право власності відповідача на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] було припинено на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2014 року, та враховуючи, що в договорі було встановлено обов'язок відповідача знятися з реєстрації до 30 жовтня 2014 року, він з припиненням права власності втратив й право користування даним житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.3). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved