Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося 17.03.2018р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути в порядку регресу з відповідача - [PERSON] на свою користь кошти, в розмірі понесених витрат, у розмірі 41213,18 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування заявленого позову МТСБУ зазначає, що 25.07.2015р. з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення транспортного засобу «BMW», д.н.з [NUMBER], під керуванням останнього, з іншими транспортними засобами. На дату дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб, «Hyundai», д.н.з [NUMBER], що належав [PERSON] Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Потерпіла [PERSON] звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди, зазначивши при цьому, що будь-яких розрахунків із винуватцем ДТП вона не мала. Відповідно до платіжного доручення №6574 від 18.12.2015р. МТСБУ здійснило регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілій у розмірі 40473,18 грн., також МТСБУ було сплачено витрати на визначення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 740,00 грн. Позивач звертає увагу суду на той факт, що 04.01.2016р. відповідач звернувся до МТСБУ із заявою до якої долучив розписку, що свідчить про частковий взаєморозрахунок у розмірі 20000 грн. між [PERSON] та [PERSON], в рамках відшкодування заподіяної шкоди, що мав місце 02.10.2015р. Також позивач зазначає, що цей факт сформував його позицію, як таку, що [PERSON] отримала подвійне відшкодування заподіяної їй шкоди, а саме: від МТСБУ в розмірі 40473,18 грн. та від відповідача [PERSON] в розмірі 20000 грн. У зв'язку з цим, у березні 2016 року МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, однак суд апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовив. Позивач посилається на норми ст.1191 ЦК України, п.38.2.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає, що до МТСБУ після проведення виплати потерпілій особі виникло право зворотної вимоги (регресу). Відповідач подав до суду відзив в якому заперечив задоволення позовних вимог МТСБУ в частині права останнього на регрес суми у розмірі 40473,18 грн., посилаючись на той факт, що між ним та потерпілою [PERSON] було здійснено взаєморозрахунки на суму 20000 грн. Про даний факт було відомо позивачу під час прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати. Доказом цього є постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, в якій зазначено про проведений взаєморозрахунок між відповідачем та третьою особою - потерпілою [PERSON], а саме часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди., що міститься у матеріалах справи щодо розслідування даного страхового випадку. Відповідач зазначає, що позивачем не було взято до уваги зазначений факт й при зверненні з даними позовними вимогами до суду. Відповідач визнає, що МТСБУ має право регресної вимоги до нього на суму у розмірі 20473,18 грн., яку готовий відшкодувати. Представник позивача та третя особа повторно не з'явилися в судове засідання хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та дату його проведення. Відповідач до суду не з'явився, надав заперечення, просить суд частково задовольнити позовні вимоги позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 25.07.2015р. в м. Києві по Житомирському Шоссе, 6-А сталося ДТП. Учасниками даної події були водій [PERSON], який керував автомобілем «BMW», д.н.з [NUMBER], та водій [PERSON] на автомобілі «Hyundai», д.н.з [NUMBER], яким володіла [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER]. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу. Згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, тобто у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у якій окрім іншого зазначено, що однією з обставин, яка пом'якшує відповідальність [PERSON] є добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Hyundai», д.н.з [NUMBER], яким володіла [PERSON] Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» вих. № С15-342 від 17.09.2015р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ «HYUNDAI ACCENT», державний № [NUMBER] складає 48567,81 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот шістдесят грн.. 81 коп.), а за вирахуванням ПДВ, складає суму у розмірі 40473, 18 грн. (сорок тисяч чотириста сімдесят три гривні 18 коп.). Зазначена шкода відповідачем [PERSON] була відшкодована потерпілій особі частково - у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн, що підтверджується розпискою [PERSON] від 02.10.2015р. Однак, власник пошкодженого автомобіля [PERSON], з метою отримання подвійного, на думку позивача, відшкодування звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування збитків, зазначивши в цій заяві, що взаєморозрахунки між нею та винуватцем ДТП не проводились, надавши при цьому разом із іншими документами до цієї заяви копію постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2015 року, у якій зазначено, що однією з обставин, яка пом'якшує відповідальність [PERSON] є добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до платіжного доручення №6574 від 18.12.2015р. МТСБУ здійснило регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілій [PERSON] у розмірі 40473,18 грн. 17.12.2015р. МТСБУ звернулось до відповідача [PERSON] з листом № 3/1-05/35479 змістом якого була пропозиція добровільно компенсувати МТСБУ понесені, у зв'язку із регламентною виплатою [PERSON], витрати у розмірі 41213,18 грн. У відповідь на вказаний лист, 04.01.2016р. відповідач звернувся до МТСБУ із заявою про долучення до справи № 28104 розписки [PERSON] від 02.10.2015 р. про проведені між ними взаєморозрахунки на суму 20000 грн. Статтею11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на вересень 2015 року) МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пп. 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на вересень 2015 року) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон і свою адресу. Якщо водій ТЗ з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій транспортного засобу, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, відповідно останній був позбавлений можливості здійснити свій обов'язок - вчинити певні дії, що передбачено пп. 34.1 та 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на вересень 2015 року), а саме своєчасно розпочати розслідування події, що містить ознаки страхового випадку та вжити відповідних заходів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Вимогами п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на листопад 2015 року) передбачено: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Разом з цим, п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на листопад 2015 року) зазначено: «особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Згідно п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на листопад 2015 року) для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Пункт 34.1. вказаної статті передбачає, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Також, п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на листопад 2015 року) передбачено: страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial