Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначив наступне. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 08.08.2019 перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає з дідусем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За інформацією дідуся і самої дитини, мати [PERSON], [PERSON] , 1981р.н., ухиляється від виконання батьківських обов`язків, перебуває за межами України, жодної матеріальної допомоги сину не надає, її фактичне місцезнаходження невідоме. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснювався вихід за адресою: [ADDRESS] , з метою з`ясування факту проживання там [PERSON] . Потрапити до помешкання не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, сусіди інформацією щодо вказаної особи не володіють, на залишене письмове запрошення ніхто не відреагував, контактні номери телефонів [PERSON] відсутні. [PERSON] повідомив, що з 23.03.2019 проживає в родині дідуся. Відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведене обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За підсумками якого з`ясовано, що в житлі створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. Під час бесіди з дідусем дитини він повідомив, що [PERSON] з січня 2019 перебуває за межами України (в Росії), зв`язок з нею не підтримується. Згідно з актом оцінки потреб від 19.07.2019 складеним Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, мати дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради 19.09.2019 та 26.09.2019 в присутності [PERSON] Матері дитини залишались письмові запрошення з`явитися на засідання комісії, проте вона на них не відреагувала. За підсумками засідання, враховуючи повну байдужість матері до життя та долі дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] . Позивач посилаючись на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року по вищезазначеній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Панченко І.О. в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги представника позивача підтримав, просить їх задовольнити, та пояснив, що 03.01.2019 дочка [PERSON] покинула територію України, після чого його син (дядько [PERSON] ) у березні 2019 привів до нього онука [PERSON] і залишив його. Після чого він вирішив звернутися до органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, неповнолітнього [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] , є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 674. Відповідно до інформації Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу ДРАЦС від 26.06.2019, зазначено, що державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (батька записано за вказівкою матері). Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справ дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 19.07.2019, згідно до якого, родина мешкає в трикімнатній квартирі де одна з кімнат виділена для проживання дитини. Санітарно гігієнічний стан житла - задовільний. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] (1962 р.н.), [PERSON] (1956 р.н.), не зареєстрований, мешкає: [PERSON] (2004 р.н.). Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справ дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 16.09.2019, згідно до якого, умови проживання не встановлено. Потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Згідно акту оцінки потреб сім`ї № Д-166/Д від 19.07.2019 складеним Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, мати [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до заяви дитини [PERSON] від 28.05.2019, встановлено, що [PERSON] мешкає у дідуся [PERSON] Мати [PERSON] перебуває у Московській області, з сином спілкується через інтернет дуже рідко, матеріальної допомоги не надає та повідомила, що повертатись до України не збирається. Не заперечує проти влаштування його в родину дідуся. Згідно характеристики наданої директором Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 72 з поглибленим вивченням хімії та біології Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] навчається у школі з першого класу. Зарекомендував себе як наполегливий, старанний, дисциплінований учень. Рівень розумового розвитку дитини відповідає його віковим особливостям. На уроках завжди уважний, має здібності до предметів природничо-математичного циклу. Мати [PERSON] не підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, жодного разу не відвідала батьківські збори. Не спілкувалась з адміністрацією школи та вчителями-предметниками з приводу навчання сина. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради 19.09.2019 та 26.09.2019 в присутності [PERSON] [PERSON] на засідання запрошувався письмовим запрошенням, проте не з`явилася, причин неявки не повідомила. За результатами засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню сина [PERSON] , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, що підтверджується висновком № 01-10/2469 від 04.10.2019. Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову. Крім того, у судовому засіданні надав пояснення неповнолітній [PERSON] , який підтвердив вище викладені обставини та зазначив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав його матері по відношенню до нього. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України, слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина відповідачем [PERSON] . За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги по утриманню дитини, досліджені судом докази є достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно приписів ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яких проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз`яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги матеріальний стан відповідача, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, даних щодо перебування на її утриманні непрацездатних осіб суду не надано. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову - з 17.10.2019, та до його повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved