Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач КС «Злагода» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №7945к, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит в сумі 10 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 75% річних на умовах, визначених договором. Також, 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №246, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідача [PERSON] за договором кредиту №7945к від 04.12.2013 року та зобовязався перед позивачем відповідати за виконання зобовязань відповідача. Зі свого боку, позивачем було виконано прийняті на себе зобовязання, проте відповідачі свої зобовязання за договорами щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами не виконують. Станом на 12.11.2014 року заборгованість за договором кредиту становить 35\~369,79 грн., що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №7945к, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит в сумі 10 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 75% річних на умовах, визначених договором (а.с.7-10). Згідно п.1.4. договору, кредит надається строком на 12 місяців від дати надання позичальнику кредиту. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною цього договору (п.3.1. договору). При цьому, відповідно до п.3.6. договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або часткового процентна ставка по кредиту змінюється у відповідності до ст.611 ЦК України як зміна умов зобовязання, і встановлюється у розмірі 225% річних від суми залишку кредиту та застосовується з моменту прострочення. Позичальник усвідомлює, що зміна процентної ставки у передбаченому даним пунктом випадку не є підвищенням процентної ставки в односторонньому порядку. Також, 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №246, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] виступив поручителем відповідача [PERSON] за договором кредиту №7945к від 04.12.2013 року та зобовязався перед позивачем відповідати за виконання зобовязань відповідача (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Зі свого боку, позивачем було виконано прийняті на себе зобовязання з надання кредиту, згідно видаткового касового ордеру від 04.12.2013 року (а.с.19). Проте відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами не виконує. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно п.6.4. договору в разі прострочення позичальником передбаченого графіком розрахунків планового платежу чи його частини на строк, що перевищує 60 календарних днів, кредитодавець має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 60% від суми несвоєчасного сплаченого кредиту. Таким чином, станом на 12.11.2014 року заборгованість відповідачів за договором кредиту, забезпеченим договором поруки, згідно довідки-розрахунку (а.с.20) становить 35\~369,79 грн., з них: 10 000 грн. основна сума боргу; 19\~369,79 грн. сума процентів за користування кредитом; 6 000 грн. штраф відповідно до договору кредиту. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачами зобовязань за договорами. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 353,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №202 від 24.11.2014 року (а.с.1), а також у розмірі 121,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №206 від 24.11.2014 року (а.с.2), також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved