Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина. 12 січня 2021 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в частині визнання батьківства залишено без розгляду . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, встановлено таке. В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення аліментів, позивачка зазначила, що від стосунків з відповідачем [INFO] народила сина [PERSON] . З цього часу дитина перебуває на повному її утриманні. Відповідач, будучи батьком дитини, добровільної матеріальної допомоги на дитину не надає. Сторони проживають окремо, відповідач працює за підрядом, має стабільний заробіток, про наявність у нього утриманців позивачеві невідомо . На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято суддею до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 листопада 2020 року. 09 грудня 2020 року підготовче провадження по справі було зупинено на час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 16 грудня 2020 року до суду надійшла заява від [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги щодо встановлення батьківства, оскільки сторонами це питання було врегульовано добровільно, відповідач визнав дитину, зареєструвавши її на своє ім`я у відділі ДРАЦС. Відтак, за заявою позивача, 17 грудня 2020 року підготовче провадження по справі було поновлено та призначено підготовче засідання на 23 грудня 2020 року, яке в подальшому відкладено на 12 січня 2021 року через неявку сторін. 12 січня 2021 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) та витрат по сплаті судового збору в сумі 840,8 грн. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) , просить розглянути справу без його участі. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 10 грудня 2020 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) . Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради № 02-31/1158 від 25.09.2020 року, позивач [PERSON] мешкає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї: -син - [PERSON] , 2011 року народження, який перебуває на її утриманні, - мати [PERSON] , 1972 року народження, -брат [PERSON] , 2004 року народження, -бабуся [PERSON] , 1949 року народження, -вітчим - [PERSON] ,1981 року народження (а.с.8). Згідно довідки № 1 від 11 січня 2021 року, позивачка працює продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] ,середній заробіток становить 5034 грн. За довідкою Олександрівської селищної ради за вих. № 02-257 від 21 січня 2021 року, відповідач [PERSON] мешкає в [ADDRESS] , разом із [PERSON] , 1998 року народження, та [PERSON] , [INFO] , які проживають за вказаною адресою без реєстрації. Згідно свідоцтва про народження,серії [NUMBER] , виданого повторно 23 грудня 2020 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №11, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Розглядаючи позов, суд виходить з такого. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За нормою ст.11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»,що набрав чинності 08.07.2017 року,за яким кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини його доходу, за матеріальним станом може сплачувати аліменти у вказаному розмірі з урахуванням того, що має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , 2020 року народження, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позовною заявою до суду [PERSON] звернулася 28 вересня 2020 року, а тому, саме з цієї дати присуджуються аліменти. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, судовий збір в дохід держави в розмірі 840,8 грн. підлягає стягненню з відповідача. Крім того,позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за позовну вимогу щодо встановлення батьківства у розмірі 840,8 грн. Отже, витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача, з огляду на те, що відповідач зареєстрував батьківство внаслідок звернення позивача до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved