Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач, остаточно уточнивши свої вимоги шляхом подання письмової заяви від 06.03.2017 року, просила стягнути з відповідача заборгованість за договором цільової позики від 31 грудня 2015 року в сумі 250\~000 грн., інфляційні втрати в сумі 20\~602 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 4\~808 грн., пеню згідно з умовами договору в сумі 238\~000 грн., а також судові витрати в сумі 5\~520 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31 грудня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір цільової позики. Відповідно до умов договору відповідачу надається цільова позика в розмірі 200\~000 грн. Гроші надаються 31.12.2015 року на шість місяців, тобто до 10.07.2016 року з метою розміщення їх [PERSON] на депозит у ПАТ «Фідобанк» для отримання [PERSON] прибутку у виді процентів та бонусів сумі 50\~000 грн., з обовязковим поверненням [PERSON] повної суми грошей 200\~000 грн. та 50\~000 грн. прибутку власнику цих коштів [PERSON] 10.07.2016 р. Договором передбачено, що у разі невиконання його умов позичальник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством, у тому числі, у разі прострочення виконання зобовязання, штраф в розмірі 50% від суми позики та пеня 0,5% від суми позики за кожен день прострочення виконання зобовязання. Однак, відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення боргу в обумовлені договорами строки. Просить стягнути на свою користь з відповідача борг за договором позики, а саме: 250000 основного боргу за договором, три відсотки річних від простроченої суми, інфляційні збитки, пеню у розмірі 0,5% від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики, а також судові витрати. Ухвалою суду від 03.03.2017 року за заявою [PERSON] від 01.03.2017 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON], а саме, квартиру за адресою [ADDRESS], в межах ціни позову 275\~410 грн, до прийняття рішення суду (а.с.32). Ухвалою суду від 07.03.2017 року за заявою [PERSON] від 06.03.2017 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на грошові кошти відповідача [PERSON] в межах суми позову 238 000, 00 грн., включаючи грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках та внесках, а також на зберіганні в банках або інших фінансових установах, в тому числі кошти, що знаходяться на всіх рахунках [PERSON], у ПАТ АБ «Укргазбанк». Заборонено ПАТ АБ «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ЄДРПОУ 236972280, код банку 320478, ІПН 236972826658) вчиняти певні дії по руху коштів на рахунках відповідача, здійснювати будь-які платежі, перекази, виплати та видавати грошові кошти [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], по всіх рахунках, відкритих у цьому банку, до прийняття рішення суду, яке належить [PERSON], а саме, квартиру за адресою [ADDRESS], в межах ціни позову 275 410 грн, до прийняття рішення суду (а.с.47). В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що такий договір цільової позики він не з позивачем не укладав, вважає, що позивач підробила його підпис у договорі, а тому він не може вважатися укладеним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], які, згідно довідки від 24.02.2017 року № 10 на час укладення договору перебували в трудових відносинах з ТОВ «Аріадна Суми ЛТД» (а.с.11), був укладений договір цільової позики від 31.12.2015 року (а.с.6). Відповідно до п. 2, п. 3 вказаного договору позика в розмірі 200 000 грн. надається [PERSON] [PERSON] 31.12.2015 року на шість місяців, тобто до 10.07.2016 року з метою розміщення їх [PERSON] на депозит у ПАТ «Фідобанк» для отримання [PERSON] прибутку у виді процентів та бонусів сумі 50 000 грн., з обовязковим поверненням [PERSON] повної суми грошей 200 000 грн. та 50 000 грн. прибутку власнику цих коштів [PERSON] 10.07.2016 р. Згідно з п.4 договору Позикодавець надає позику Позичальнику перед підписанням цього договору. Позика надається в готівковому порядку шляхом передачі коштів. Підтвердженням передачі коштів є підписання сторонами цього договору. Позикодавець 31.12.2015 року зняв свої особисті кошти із свого карткового рахунку 26257100137041 в ПАТ ПУМБ, які він отримав 31.12.2015 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом від 04.02.2015 р. в АТ «Банк «Фінанси та кредит». Позикодавець та Позичальник внесли 31.12.2015 р. ці кошти на рахунки Позичальника: депозитні 26301005645447, 263540007645447 та картковий 26257007645447 у ПАТ «Фідобанк», з якого надалі відкрилися депозитні рахунки. На підтвердження цілі надання позики та отримання коштів по договору Позичальник передав Позикодавцю оригінали квитанції № 329421147, меморіальні ордери про внесення коштів та заяви договори про внесення коштів. П. 7 Договору передбачена відповідальність сторін у відповідності до цього договору та чинного законодавства, а саме: при порушенні позичальником строку повернення повної суми позики (200\~000 грн. та 50\~000 грн.), а саме, починаючи з 10.07.2016 року він повинен сплати позикодавцю штраф у розмірі 50% від суми позики та пеню в розмірі 0,5% від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики. Договором передбачено також відшкодування Позичальнику збитків у розмірі 10% від суми позики за кожен місяць прострочення, проценти за користування позикою в розмірі 10% від суми позики за кожен день місяць прострочення. На підтвердження факту отримання коштів позивачем від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] надала суду заяву на виплату суми відшкодування та платіжне доручення від 31.12.2015 року на суму 197\~282,23 грн. (а.с.17, 18). В подальшому 31.12.2015 року ці кошти були розміщені на рахунках на імя [PERSON], номери яких зазначені в договорі цільової позики, в ПАТ «Фідобанк», що підтверджується квитанцією № 329421147, меморіальними ордерами на загальну суму 200\~000 грн. (а.с.12, 15, 16). Ці кошти, як вбачається з підпису клієнта, вносила на рахунки [PERSON] [PERSON] Вказані обставини підтверджуються також доказами, витребуваними судом за клопотанням позивача у ПАТ «Фідобанк» (а.с129-140). Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON], який на час укладення договору цільової позики та розміщення отриманих за цим договором коштів на банківських рахунках в ПАТ «Фідобанк», працював у даній банківській установі, був присутній та брав участь як працівник банку у відкритті депозитного вкладу та карткового рахунку на імя [PERSON] в ПАТ «Фідобанку». Пояснив, що це відбувалося 31 грудня 2015 року, позивач спочатку в телефонній розмові повідомила його, що вона отримує кошти від Фонду гарантування та принесе їх в ПАТ «Фідобанк» для розміщення на депозит. Всі перемовини при цьому вела позивач, яка була присутня і при відкритті депозитного рахунку, проте, рахунок відкривався на іншу особу чоловіка, який був присутній разом з нею. Свідок [PERSON] повідомив суду, що давно знайомий та перебуває в товариських відносинах з позивачкою, яка 31.12.2015 року попросила його допомогти перевезти гроші, які вона отримає в банку ПУМБ, до «Фідобанку». В його присутності відбулася розмова між позивачкою [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач надає позику відповідачу в сумі 200\~000 грн., за умови підписання ним договору позики. Відповідач спочатку не хотів підписувати договір, але [PERSON] сказала йому, що на інших умовах грошей йому не надасть. Це відбувалося в офісі на вул. Курській, там він вперше побачив [PERSON] Пояснив також, що договір сторони підписали в його присутності, а також були присутні при підписанні договору [PERSON] та чоловік на імя [PERSON]. Кошти також передавалися в його присутності перед приміщенням «Фідобанку», чув, що мова йшла про гроші в сумі 200 000 грн. В судових засіданнях під час розгляду справи представник відповідача надавав додаткові усні та пояснення, в яких заперечив факт підписання відповідачем договору цільової позики та факт отримання ним грошей за цим договором. Крім того, заперечував проти того, що він на час укладення договору цільової позики працював в ТОВ «Аріадна Суми ЛТД», заявив, що позивач надала суду підроблену довідку з місця роботи відповідача від 24.02.2017 року № 10. Зазначив також, що особа, яка підписалася в якості директора ТОВ «Аріадна Суми ЛТД» [PERSON], насправді не був і не є директором даного товариства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.111-112). На спростування обставин, зазначених в позові, представник відповідача надав суду також ксерокопію сторінок трудової книжки відповідача (а.с.74-75), де відсутній запис про його роботу в даному товаристві, відомості ДПІ в м. Сумах про відсутність доходів у [PERSON] в період з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р. (а.с.76), а також розписки від імені [PERSON] від 01.07.2016 року та від ФОП [PERSON] (а.с.72-73), в яких зазначається про відсутність з її боку моральних та матеріальних претензій до [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та його представник не змогли пояснити, у звязку з чим та за яких обставин 01..07.2016 року, тобто за 10 днів до передбаченого договором цільової позики дня її повернення, [PERSON] надала [PERSON] розписки такого змісту. Сама позивач [PERSON] пояснила суду, що ці розписки написані нею під тиском та із застосуванням погроз з боку [PERSON], відносно якого були внесені відомості в ЄРДР за її заявою як за даним фактом, так і за іншими фактами протиправних дій відносно неї, що підтверджується витягом з ЄРДР, ухвалами слідчих суддів (а.с.96-100). Як вбачається з ухвали слідчого судді Ковпаківського Районного суду м. Суми від 20.10.2017 року, слідчим СВ Сумського ВП ГУ НП в Сумській області за заявою [PERSON] розслідується кримінальне провадження за фактом підроблення та використання завідомо підробленого документу [PERSON], а саме, довідки, наданої в судове зсідання до матеріалів цивільної справи № 591/1072/17, від 24.02.2017 року № 10 про те, що на час укладення договору цільової позики від 31.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в трудових відносинах з ТОВ «Аріадна Суми ЛТД». Відповідно до даної ухвали слідчого судді з матеріалів цивільної справи № 591/1072/17 були вилучені оригінали вказаної довідки, договору цільової позики від 31.12.2015 року та всі інші документи і матеріали з цивільної справи, а в ній залишені копії (а.с.166) Представник відповідача в судовому засіданні від 08.09.2017 року заявив клопотання про призначення у справі судової комплексної технічної та почеркознавчої експертизи для визначення обставин, за яких виготовлено оригінал договору цільової позики від 08.09.2017 року, зокрема, ким і коли це договір був виготовлений, а також встановлення особи, яка підписала цей договір від імені [PERSON] в цьому договорі. Суд відмовив в задоволенні клопотання у звязку з необґрунтованістю, зазначивши, що на даній стадії розгляду, коли ще не були допитані всі учасники справи, зокрема, свідки, призначення експертизи є недоцільним, розяснивши при цьому, що після допиту свідків, сторона має право повторно заявити це клопотання. В судовому засіданні 23.04.2018 року перед вивченням письмових доказів та судовими дебатами представник відповідача повторно заявив клопотання про призначення комплексної судової експертизи, яке суд відхилив у звязку з неможливістю її призначення, оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали документів, тобто обєкти дослідження, які представник відповідача просив доручити дослідити експертам. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо договорів позики та виконання зобовязань за договором. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки це прямо встановлено законом, а також пені за прострочення виконання зобовязання, оскільки це передбачено договором між сторонами. За розрахунком, наданим позивачем, сума боргу за договором позики від 31.12.2015 року складає 250 000 грн. основного боргу, інфляційні втрати в сумі 20 602 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 4 808 грн., пеня за умовами договору - 238 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На думку суду, є істотні обставини, які необхідно врахувати при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, зокрема, той факт, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню, однак, з урахуванням наведених обставин, загальна сума неустойки підлягає зменшенню до 38\~376,90 гривень, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за відповідні періоди прострочення виконання зобовязання. На думку суду, такий розмір пені відповідатиме принципу розумності та справедливості. Крім того, на думку суду, позивачем не вірно обраховано інфляційне збільшення боргу, яке, з урахуванням індексів інфляції за відповідні періоди прострочення виконання зобовязання складає 18 646,74 грн. На думку суду, саме вказана сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У звязку з простроченням виконання зобовязання необхідно також стягнути з відповідача на користь позивача в якості 3% річних 3\~912 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в межах задоволених позовних вимог в сумі 3749 гривень 36 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial