Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої в подальшому змінила, посилалася на те, що згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі ? частини на утримання сина [PERSON], [INFO]. Але відповідач аліменти платить не у повному обсязі, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 18.02.2015 року по 31.12.2016 року у розмірі 371,07 гривень. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягають у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: За ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В письмовій заяві до суду відповідач визнав вимоги позивача про стягнення з нього на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 371,07 гривень. Судом установлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 06.03.2015 року, [PERSON] має сплачувати [PERSON] кошти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі /4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з 18 лютого 2015 року по 31 грудня 2016 року, становить 1302,04 грн. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 1, 2 пункту 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судоми окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Вина відповідача у виникненні зазначеної заборгованості зі сплати аліментів на сина [PERSON] підтверджується тим, що він достовірно знаючи про отримані доходи за договорами та від здійснення підприємницької діяльності, не повідомив про них державного виконавця та не сплачував аліментів, з урахуванням і цих доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд з'ясовує розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлює строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислює розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідач за період з 18.02.2015 р. по 31.12.2016 р. прострочив сплату аліментів, тому пеня підлягає стягненню відповідно до такої формули: Р = s * р * Q, де Р - сума пені; s - сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення. Розрахунок пені: за лютий 2015 року: 121,62*11*1%=13,37 грн.; за квітень 2015 року: 90,65*30*1%=27,19 грн.; за травень 2015 року: 281,05*31*1%=87,12 грн.; за червень 2015 року: 318,86*30*1%=95,66 грн.; за січень 2016 року: 130,96*31*1%=40,60 грн.; за лютий 2016 року: 130,96*29*1%=37,98 грн.; за квітень 2016 року: 72,30*30*1%=21,69 грн.; за травень 2016 року: 77,82*31*1%=24,12 грн.; за червень 2016 року: 77,82*30*1%=23,34 грн.; Таким чином, загальна сума неустойки (пені) згідно з розрахунком становить 371,07 грн. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів підлягає стягненню з [PERSON] у сумі 371,07 грн. згідно із вище проведеним розрахунком. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. А тому,

Outcome: approved