Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона з 07.10.2011 року по 19.02.2014 року з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Від народження дочки та після розірвання шлюбу відповідач ухилявся від виконання батьківських обов`язків, бажання надавати дитині допомогу не проявляє, а всі питання по утриманню, вихованню, навчанню дитини вирішуються позивачем самостійно, оскільки відповідач життям своєї доньки не цікавиться. Оскільки відповідач ігнорує виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, органом опіки і піклування Обухівської міської ради Київської області було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої дочки. Ухвалою судді від 28.07.2020 року відкрито провадження по справі за загальними правилами позовного провадження і призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 18.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в позові. Представник третьої особи, Обухівської міської ради Київської області, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з поясненнями чи запереченнями ( відзивом на позов ) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2013 року. За рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.04.2013 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 19.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки, виданої Відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Обухівської міської ради № 1688 від 10.03.2020 року, вбачається, що малолітня дитина сторін, [PERSON] , зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] зі своєю матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки-розрахунку виданої Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 14.05.2020 року, [PERSON] аліменти на утримання своєї малолітньої дочки жодного разу з моменту стягнення з нього аліментів не сплачував та за період з 01.03.2016 року по 01.05.2020 року його заборгованість становить 75484,46 грн. Також судом встановлено, що відповідач не спілкується зі своєю дочкою [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не відвідує батьківські збори, не приймає участі у її вихованні та навчанні, що підтверджується довідкою-характеристикою, наданою дирекцією академічного ліцею № 5 Обухівської міської ради Київської області. Відповідно до висновку виконавчого комітету Обухівської міської ради № 1450 від 25.06.2020 року, зазначений орган, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських прав. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який є батьком неповнолітньої [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дочки, не спілкується з нею, її життям та здоров`ям не цікавиться, вихованням не займається. Малолітня [PERSON] проживає з позивачкою, яка займається її вихованням. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, аліментів не сплачує, не піклується про неї, життям дочки не цікавиться та самоусунувся від виконання батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дочки, її підготовки до самостійного життя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved