Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 02.06.1998 року на був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна відповідно до якого [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах [PERSON], продали, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої (на той час) [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчений Одеською універсальною біржею «Витязь», при цьому робітники біржі завірили, що зареєстрований на біржі договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідне посилання мається й у тексті договору. Угода була виконана сторонами, покупець передав кошти, а продавець передав покупцеві, квартиру. Разом з тим укладена на біржі угода, є нікчемною, оскільки суперечить як вимогам статті 47 ЦК України в редакції 1963 року, діючого на момент виникнення правовідносин між сторонами, так і вимогам статей 220, 657 ГК України в редакції 2004 року, що діє нині. На даний час Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомляв (а.с. 12). Суд, ухвалює заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивачки (а.с. 13). Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи установлено, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 16-1948 від 24.01.1995 року зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН». [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності 02.06.1998 року продали, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах, на той час неповнолітньої, [PERSON] придбали в рівних частках квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). Договір купівлі-продажу посвідчений Одеською універсальною біржею «Витязь» та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 18.08.2000 року (а.с. 6). Покупці і продавці цілком виконали договір купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством. Також, установлено, що [PERSON], [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка [PERSON], є спадкоємцем за законом та звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва на квартиру було відмовлено, оскільки договір-купівлі нерухомого майна квартири не посвідчений нотаріально. Будь-яких суперечок між сторонами судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, оскільки при її укладанні не була дотримана нотаріальна форма договору. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України, в тому числі усунення перешкод в здійсненні права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається, та угода вважається дійсною з моменту її укладання. На підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved