Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач КП «Теплоенергетик» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за отриману послугу з централізованого теплопостачання в сумі 41 012,77 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] мешкає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Шляхом подачі теплової енергії за вищевказаною адресою, сторони вступили у фактичні договірні правовідносини, за якими позивач в опалювальні сезони надавав теплову енергію в будинок [ADDRESS] , в свою чергу, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з централізованого теплопостачання не виконував, внаслідок чого, заборгованість за період з жовтня 2016 року по квітень 2020 року складає 35143,02 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку, 3% річних становить 1824,95 грн., індекс інфляції становить 2 758,57 грн., а також, відповідно до ст. 549 ЦК України розмір пені становить 1286,23 грн., а всього 41012,77 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцю проживання відповідача. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , проживає та є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2 МРМК» № 12394 від 12.12.2019 року (а.с. 8а). КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов`язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч. 3ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 частини 3статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обовязок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок міститься в п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Судом також встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг, однак відповідач належним чином та в повному обсязі зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані послуги з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2016 року по квітень 2020 року в розмірі 35143,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості абонента [PERSON] наданим позивачем, який приймається судом до уваги, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорений (а.с. 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1824,95 грн., індекс інфляції у розмірі 2 758,57 грн., які розраховані позивачем, виходячи з наявного розміру заборгованості в сумі 35143,02 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1286,23 грн., яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Враховуючи несвоєчасність здійснення платежів за отримані послуги з централізованого теплопостачання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 1286,23 грн., яка розрахована позивачем за період з жовтня 2016 року по квітень 2020 року. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги, що позивач просить стягнути заборгованість починаючи з жовтня 2016 року, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, тому за відсутності такої заяви у матеріалах даної цивільної справи позовна давність не застосовується. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved