Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і вимоги мотивує тим, що між її чоловіком [PERSON] та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було без її згоди укладено договір іпотеки майнових прав на квартиру [ADDRESS]. Позивачка вважає вказаний договір недійним, оскільки вона згоду на його укладання не надавала, нормами законодавства не передбачалось на той момент можливості передачі в іпотеку майнових прав, при укладенні договору та внесенні до нього змін порушено право користування малолітньої доньки позивачки, договір вчинено без дозволу органу опіки та піклування. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, [PERSON] просить визнати недійсними іпотечний договір та угоду про внесення змін до нього, скасувати записи в реєстрі заборон нерухомого майна, а також - визнати поруку припиненою. Позивач позов підтримав, просив його о задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважав, що положення спірного договору відповідають вимогам закону. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне. 07.12.2005р. між [PERSON] та Управлінням капітального будівництва ВАТ «Сумбуд» було укладено Договір №11-к на пайову участь у будівництві (а.с.11), згідно якого після завершення будівництва [PERSON] буде передано квартиру [ADDRESS]. 01 лютого 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (перейменовано у 2009 році на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 750/4-4446 (а.с.9-11) на суму 37 721,00 швейцарських франків зі сплатою 10,45% річних з кінцевим терміном строком до 31 січня 2027 року. Одночасно, сторонами підписано іпотечний договір (а.с.16, 17), посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] та накладено заборону на відчуження квартири, зареєстровано в реєстрі за №480, в реєстрі накладення заборон за №15. Згідно вищезазначеного іпотечного договору з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотеку передано майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру [ADDRESS] Крім того, 01 лютого 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (перейменовано у 2009 році на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] і [PERSON] підписано договір поруки №750/4-4448 (а.с.84-86), згідно якого [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань з повернення кредиті в сумі 37721,00 швейцарських франків, процертів, можливих санкцій за Кредитним договором № 750/4-4446 від 01.02.2007 року. 18.02.2008 року [PERSON] оформлено право власності на вказану квартиру, що підтверджено відповідним свідоцтвом від 18.02.2008 року (а.с.6). 19.09.2008 року [PERSON] та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» підписано Угоду №1 (а.с.18) (посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] та накладено заборону на відчуження квартири, зареєстровано в реєстрі за №10041, в реєстрі накладення заборон за №260). Згідно даної угоди внесено зміни до іпотечного договору, визначено, що в іпотеку передається двокімнатна квартира [ADDRESS] Аналізуючи правомірність укладених право чинів суд виходить з наступного. Суд критично оцінює доводи позивачки щодо порушення прав її доньку через передачу в іпотеку майна без згоди органу опіки та піклування, оскільки суду не надано доказів, що відповідачу при підписанні іпотечного договору та угоди №1 про внесення змін до нього були надані відомості про реєстрацію в квартирі дитини, не підтверджено, що реєстрація проживання дитини була погоджена іпотекодержателем, не спростовано, що такі дії були вчинені всупереч волі відповідача, обставини реєстрації, не підтверджено, що малолітня [PERSON] була співвласницею квартири, не доведено, що передача в іпотеку обмежує право проживання в квартирі, факт реєстрації дитини не спростовує наявність волевиявлення [PERSON] на укладення договору та внесення змін до нього, отже дана обставина не створює юридичних наслідків для сторін договору та не може бути підставою для задоволення позову. Також, відповідачем надано нотаріальну заяву [PERSON] від 01.02.2007 року (а.с.61) на передачу майнових прав на квартиру [ADDRESS] в іпотеку. Тому, позовні вимог про визнання недійсними договорів через відсутності згоди іншого співвласника є безпідставними. Однак, у статті 5 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (у редакції з 12.05.2006 р. по 14.01.2009 р.) указаний вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором. Предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також міг бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі були відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку». З огляду на наведене, при укладенні 01.02.2007 року іпотечного договору були порушені положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення договірних відносин), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, невідповідність іпотечного договору вимогам закону є підставою для визнання його недійсним. Здійснюючи вказані висновки суд керується правовими висновками Верховного суду України у справі №6-8цс13 від 17.04.2013р. Також, суд критично оцінює позицію представника відповідача щодо застосування строків позовної давності. Єдиною підставою для застосування загального строку позовної давності представник вважає наявність нотаріальної згоди від 01.02.2007 року (а.с.61), в якій вона підтвердила свою обізнаність з умовами іпотечного договору. Судом встановлено, що вказана заява булла складена до підписання іпотечного договору, оскільки в ній зазначається не про надання згоди на підписання договору іпотеки, а про обізнаність з намірами чоловіка його підписати. В заяві не вказано дати укладення іпотечного договору, назви контрагента (АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»), з яким [PERSON] мав намір укласти цей договір, також суду не надано длказів отримання позивачкою копії оспорюваного договору та угоди про внесення до нього змін. Тобто, відсутні докази поінформаваності позивачки про сам факт укладення іпотечного договору та особу, з якою він укладався. В підписаною нею договорі поруки не вказано про наявність договору іпотеки майнових прав. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, представником відповідача не доведено суду, що позивачка дізналася у 2007 році про порушення її прав або знала про особу, яка їх порушила, обізнаність про наміри чоловіка е зсвідчити про початок перебігу строку давності. Крім фактичних обставин справи, які вказують, що лише у 2014 році позивачка зверталась до банку з листом про надання інформації, суд враховує, що виникнення в особи права на подачу позову повязується з рівнем її правової освіти та обізнаністю щодо порушення цивільних прав або інтресів. В зв'язку з цим, за відсутності однозначних та безспірних доказів, які підтверджують початок перебігу строку давності, суд виходить з того, що лише 17.04.2013 р. Верховним судом України висловлено осточну правову позицію (котра з моменту оголошення набула статусу обовязкової для врахування в судовій практиці), тобто сааме з цією датою слід пов'язувати початок перебігу строку позовної давності. Таким чином, Іпотечний договір від 01 лютого 2007 року слід визнати недійсним. В зв'язку з недійсністю договору, недійсними також слід визнати правочини про внесення змін до нього, тобто Угоду №1 від 19.09.2008 року. Підлягають також скасування записи в реєстрі заборон, як такі, що обмежуватимуть право власності позивачки та вчинені на виконання недійного договору, котрий вважається недійсним з моменту його вчинення (ст.236 ЦК України). Оскільки, позовні вимоги про визнання припиненою поруки залишено без розгляду, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути плачений позивачкою судовий збір в сумі 243,60грн. Враховуючи, що було пред'явлено три немайнові вимоги (визнання недійсним договору, недійсною угоди, скасування записів в реєстрі обтяжень), отже розмір судового збору, який підлягав сплаті на момент подачі позову становить 730,80грн., тому з відповідача на користь держави також слід стягнути 487,20грн. судового збору, який не було сплачено на момент подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial