Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку частину комплексу - нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що зазначений комплекс були придбане нею та відповідачем під час шлюбу за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою від 07.10.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначене перше судове засідання на 05.11.2020р., визначені строки для подачі заяв по суті. Через неявку відповідача, який про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому 17.10.2020р. судового виклику, розгляд справи відкладений на 20.11.2020р. Представник позивачки надала заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без її участі та участі позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно на судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою суду від 20.11.2020р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 08.12.1995р. у відділу реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис №671. Рішенням Первомайського міськраойнного суду Миколаївської області від 04.09.2007р., яке набрало законної сили 17.09.2007р. за позовом [PERSON] вказаний вище шлюб був розірваний. Під час шлюбу, 18.05.2006р. [PERSON] купив комплекс - нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Сулімою В.Ф. 18.05.2006р. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за відповідачем. Відповідно до ч. 1ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Згідно ст.. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно (за винятком виключеного з цивільного обороту), в тому числі і об`єкти нерухомості. Відповідно до статей 63, 70 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а їх частки вважаються рівними. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст. 68 СК України). Зі змісту статті 69 СК України вбачається, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за вимогами однією зі сторін суд може поділити майно в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; присудити майно одному з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми та інше. У разі неподільності речі, або якщо ці речі не можуть бути поділені між подружжям відповідно до їх частки, а згода щодо сплати/отримання компенсації відсутня, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (пункт 25 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Враховуючи, що нерухоме майно (частина комплексу нежитлових будівель) було придбане сторонами за час шлюбу, суд вважає, що воно є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя та кожен із сторін має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, отже вимоги позову є обґрунтованими. Такий спосіб вирішення майнових спорів подружжя, як визначення частки у спільному майні, хоча і не є поділом майна в натурі у розумінні статті 71 СК, але не суперечить нормам сімейного законодавства та є самостійним способом захисту майнових прав подружжя. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, суд в вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 992 грн.

Outcome: approved