Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 516 кв.м. для ведення садівництва, що знаходиться у садівничому кооперативі ім. Мічуріна у м. Червонограді, у порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 1994 р. спірна земельна ділянку була передана її чоловікові у приватну власність, однак останній помер у 1997 р., не здійснивши за життя державної реєстрації права власності і не оформивши документів на це майно. Зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем чоловіка і після його смерті стала членом садівничого кооперативу, користується земельною ділянкою та сплачує за неї внески. Тому, вважаючи, що відповідні права й обов`язки входять до складу спадщини, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 04.12.2020 р. учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час й місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача заяв чи клопотань не подав, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив таке. 02.02.1968 р. позивачка вийшла заміж за [PERSON] 29.12.1994 р. виконавчий комітет Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області прийняв рішення № 404, яким вирішив передати [PERSON] у приватну власність, як члену садівничого кооперативу ім. Мічуріна, земельну ділянку № [NUMBER] площею 516 кв.м. для ведення садівництва. [INFO] [PERSON] помер. 04.02.2013 р. на засідання зборів садівничого кооперативу ім. Мічуріна вирішено виключити [PERSON] з членів кооперативу у зв`язку з його смертю та передано у володіння позивачки ділянку № [NUMBER] , яка вносила членські внески після смерті чоловіка. Як видно з копії спадкової справи № 172/97, заведеної 03.06.1997 р., державним нотаріусом Червоноградської ДНК Зайцем М.В. видавалися позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців не було. У відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР, що діяв до 01.01.2004 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, з-поміж іншого, шляхом визнанням права. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.06.2020 р. по справі № 623/633/17 зазначив, що до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Фактичні обставини справи свідчать про те, що земельна ділянка № [NUMBER] площею 516 кв.м. у садівничому кооперативі ім. Мічуріна у м. Червонограді була передана у власність [PERSON] у встановленому законодавством України порядку. [PERSON] за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на неї. У зв`язку з цим позивачка не має можливості зареєструвати дане майно на своє ім`я, внаслідок чого не визнається її право власності на нього. Суд вважає переконливими доводи й аргументи позивачки про те, що невизнання за нею права власності перешкоджає їй у реалізації цивільних прав та в цілому призводить до порушення майнових прав та інтересів. За таких обставин і міркувань суд трактує позовні вимоги обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved