Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за квартплату та плату за комунальні послуги у розмірі 4600,10 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Квартира за вищевказаною адресою є трикімнатною, приватизованою, ізольованою, житловою площею 42,00 кв.м. Заборгованість за фактично надані житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2002 року по 01 лютого 2013 року складає 4600 гривень 10 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність та у разі неявки відповідача, належним чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи, постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи булла повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Згідно довідки форми 3, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 402, від 16 квітня 2014 року № 346, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] - з 1985 року, [PERSON], [INFO] - з 2009 року, [PERSON], [INFO] - з 1997 року, [PERSON], [INFO] - з 1988 року, [PERSON], [INFO] - з 2009 року, [PERSON], [INFO] - з 2011 року (а.с.6). Статтею 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зі змісту п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до довідки ЖРЕО № 402, заборгованість по житлово-комунальним послугам за адресою [ADDRESS] станом на 01 січня 2014 року складає 4600,10 гривень, а саме за комунальні послуги 3827,19 гривень та по квартплаті 772,91 гривень (а.с.12). Вказана сума боргу також підтверджується розрахунком заборгованості по комунальним послугам та квартплаті, де сума боргу розрахована з 01 січня 2002 року по 01 квітня 2014 року (а.с. 13). Так, згідно вказаного розрахунку, сума заборгованості відповідача за 2002 рік становить 329,94 гривень, за 2003 рік - 744,60 гривень, за 2004 рік - 218,89 гривень, за 2012 рік - 761,46 гривень, за січень - березень 2014 рік - 721,45 гривень. Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР, 1963р., загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст. 75 Цивільного кодексу Української РСР, 1963р., позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові (ч.1 ст.80 Цивільного кодексу Української РСР, 1963р.) Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як передбачено у п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року) зазначається, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплинув до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне застосувати в межах даного спору строк позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2002 року по грудень 2003 року, у зв'язку зі спливом загального строку позовної давності, як це передбачено ст.71 Цивільного кодексу Української РСР, 1963р., з урахуванням положень п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року), у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за комунальні послуги в розмірі 1 074,54 гривень, задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги пред'явлено поза межами загальних строків позовної давності. Крім того, як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за квартплату та плату за комунальні послуги станом на 01 лютого 2013 року. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнім проведено розрахунок до квітня 2014 року, при цьому вимог в частині стягнення заборгованості з лютого 2013 року по березень 2014 року, позивачем не було пред'явлено. Таким чином, з огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2004 року по січень 2013 року, що становить 1354 гривні 20 копійок. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до [PERSON] про стягнення боргу. З [PERSON] на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва підлягає стягненню заборгованість за квартплату та комунальні послуги в розмірі 1 354,20 гривень. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial