Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З січня 2015 року шлюбні відносини фактично припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя. Сторони разом не проживають. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім'я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позову наполягала, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач суду заперечень не надав, до суду не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини меж ними припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на подружнє життя. Суд вважає, що надії на збереження сім'ї немає і при існуючих обставинах подальше збереження сім'ї недоцільне. Сторонами досягнуто згоди відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей: з матір'ю - [PERSON]. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її бажанням належить залишити без змін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, інших дітей. У відповідності зі ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, до його повноліття в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved