Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» в особі директора Кикина Б.М. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у цивільній справі №299/406/19 від 14.05.2019 року, відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] - [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.12.2019 року у цивільній справі №299/2740/19 стягнуто з [PERSON] на користь Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01.07.2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] прибув у КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» як дитина з інвалідністю на повне державне утримання з Перечинської загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів Закарпатської області до КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат». Враховуючи наведені обставини позивач просить суд стягувати з відповідача на користь КУ «Вільшанський дитбудинок-інтернат» аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду, відзиву на позовну заяву не надсилала. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов КУ «Вільшанський дитбудинок-інтернат» підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO] знаходиться на повному державному утриманні, як дитина з інвалідністю позбавлена батьківського піклування та перебуває у Вільшанському дитячому будинку-інтернаті. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019 року, відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] - [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.12.2019 року у цивільній справі №299/2740/19 стягнуто з [PERSON] на користь Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01.07.2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] прибув як дитина з інвалідністю на повне державне утримання з Перечинської загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів Закарпатської області до КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат». Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст.2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.2 ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів - якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст.245 СК України. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст.ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частити 7 та 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ст.8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи те, що малолітній [PERSON] на сьогоднішній день знаходиться на утриманні у КУ «Вільшанський дитбудинок-інтернат», і адміністрація дитячого будинку виступає його опікуном, а відповідно і одержувачем аліментів на дитину позбавлену батьківського піклування, суд приходить до висновку, що раніше стягнуті аліменти з [PERSON] на користь Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, слід щомісячно стягувати на користь позивача КУ «Вільшанського дитбудинок-інтернат» - у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] - [INFO] повноліття починаючи з 17.08.2021 року Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., остільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved