Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на такі докази: Рішенням від 16.07.2014 року Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/1738/14-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 937600 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати. Не погоджуючись з рішенням суду, 25.07.2014 року вона подала апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області, за подання якої сплатила судовий збір в сумі 2344 грн. 04.09.2014 року рішенням апеляційного суду рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова скасоване та прийняте нове, за яким вся сума заборгованості та судових витрат стягнуто лише з одного відповідача, а саме, з [PERSON] Вважає, що [PERSON] має компенсувати витрати із судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги в сумі 2344 грн. Позивачка в судове засідання не прибула, але у позовній заяві зазначила, про те, щоб справа розглядалася у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, судові не надав заперечень проти позову, тому суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка не надала заперечень проти заочного розгляду справи. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: рішенням від 16.07.2014 року Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/1738/14-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 937600 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати. Не погоджуючись з рішенням суду, 25.07.2014 року [PERSON] подала апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області на вказане рішення. За подання апеляційної скарги позивачка сплатила судовий збір в сумі 2344 грн. (а.с.5). 04.09.2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова скасоване та прийняте нове, за яким вся сума заборгованості та судових витрат стягнуто лише з одного відповідача, а саме, з [PERSON] (а.с.6-10). Таким чином, позивачка вважає, що, оскільки до неї був з боку [PERSON] поданий позов безпідставно і вона через помилку Фрунзенського районного суду м. Харкова змушена була оскаржувати його рішення в апеляційній інстанції, за що сплатила судовий збір, то вказані судові витрати мають бути стягнуті з [PERSON] З такими доводами позивачки суд погодитися не може. Так, відповідно до ст. ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивачка звернулася до суду із позовом про компенсацію понесених судових витрати, чим є судовий збір відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України. Даний спосіб захисту прав та інтересів не передбачений вказаними вище статтями ЦК України. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується та врегульоване виключно нормами цивільно-процесуального характеру. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. А відповідно до п.4 ст. 316 ЦПК України в резолютивній частині рішення апеляційного суду зазначається розподіл судових витрат. Як встановлено судом, апеляційний суд вирішив питання щодо судового збору, який мав справитися за розгляд справи у суді першої інстанції, проте, не вирішив питання щодо судового збору за подання апеляційної скарги [PERSON], щодо якої в позовних вимогах [PERSON] відмовлено. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку питання щодо судових витрат, в тому числі і судового збору за подання апеляційної скарги, має вирішувати виключно той суд, який ухвалив рішення, а саме, апеляційний суд Харківської області, куди і має звернутися позивачка за компенсацією своїх судових витрат з відповідною заявою. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і, тому, задоволенню не підлягають. В порядку ст. 88 ЦПК України всі понесені судові витрати у даній справі залишити за позивачкою. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed