Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка \~звернулася до суду з цим позовом мотивуючи \~тим, що вона з 19 січня 1993 року по 19 квітня 2000 року працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Маяк» правонаступником якого було ТОВ «Маяк» на посаді доярки і була членом колгоспу - КСП «Маяк», яке на даний час в у становленому законом порядку ліквідоване. В січні 2015 року їй стало відомо, що відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів Буринського району Сумської області колективному сільськогосподарському підприємстві «Маяк» був виданий Державний акт на право колективної власності на землю, однак її помилково не включили до списку громадян, який додавався до Державного акту, у звязку з чим вона не отримала сертифікату на земельну частку (пай), а в подальшому і відповідного державного акту. Вважає, що цим було порушено її право, \~а \~тому, просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах із земель запасу [PERSON] сільської ради Буринського, \~включити до списку громадян, що додавався до Державного акту та видати \~відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачка зазначені вимоги уточнила, просила визнати за нею право на земельний частку пай в розмірі 3,59 га в умовних кадастрових гектарах із земель запасу [PERSON] сільської ради Буринського району, \~включивши \~її до вищевказаного списку громадян \~та зобовязати Буринську РДА \~видати їй \~відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай). Про порушення свого права дізналася лише в січні 2015 року з листа заступника начальника відділу Держземагенства у Буринському районі [PERSON], з якого в свою чергу їй стало відомо про виданий Державний акт на право колективної власності на землю в період коли вона була членом відповідного підприємства. \~ Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області та Буринська районна державна адміністрація Сумської області в судове засідання не з»явились, але надали заяви в яих \~позов визнають , не заперечують щоб за позивачкою визнали право \~на земельну частку (пай) і просять розглядати справу в їх відсутності.\~ Заінтересовані особи Відділ держгеокадастру у Буринському районі Сумської області та Селянське (фермерське) господарство «Люба» в судове засідання не з»явились, але надали заяви в яких \~позов визнають , не заперечують щоб за позивачкою визнали право \~на земельну частку (пай) і просять розглядати справу в їх відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд \~вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з 19.01.1993 року по 19.04.2000 року працювала в КСП «Маяк»\~і була членом цього сільськогосподарського підприємства, яке в подальшому було реорганізоване в ТОВ «Маяк, що вбачається з пояснень сторін, копії трудової книжки за №10 від 1993 року, в якій є записи про те, що [PERSON] прийнята в члени колгоспу «Маяк» на посаду доярки. Крім того ці обставини вбачаються і з архівної довідки про заробітну плату за № 324 від 28.03.2015 року, довідки [PERSON] сільської ради про реорганізацію підприємств за №316 від 23.01.2015 року. Як вбачається з довідки відділу Держземагенства у Буринському районі Сумської області за №29-28-0.0-51/2-15 від 22.01.2015 року та \~копії державного акту \~ на право колективної власності серії СМ№000017 від 14.07.1995 року, відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області від \~27.06.1995 року САПТЗТ «Маяк» було передано у колективну власність 1401,6 гектарів землі, \~яка в подальшому була розпайована між його членами вказаного підприємства. При цьому позивачка до списку громадян членів підприємства, який додавався до зазначеного Державного акту \~про право колективної власності на землю, включена не була. Фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу \~від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Згідно зі ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII Про колективне сільськогосподарське підприємство членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Судом достовірно встановлено членство позивачки в період з 19.01.1993 року по 19.04.2000 року в колгоспі «Маяк», тобто в підприємстві, якому було видано Державний акт \~на право колективної власності на землю. Однак вона була помилково не включена до списку громадян, який додавався до цього Державного акта і це вбачається також з довідок [PERSON] сільської ради. Як вбачається з пункту 24 \~ППВС України \~„Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ \~від 16.04.2004 р. №7, невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. А при \~не можливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З довідки [PERSON] сільської ради за №12-02-24 від 23.01.2015 року та довідки СФГ «Люба» за №96 від 18.12.2015 року видно, що на території сільської ради є вільна земельна ділянка для оформлення \~земельної частки (паю) позивачці, що підтверджується відповідними довідками. Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає, що право позивачки на земельну частку (пай) порушене, її вимоги обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню. \~ При цьому суд враховує, що відповідно до статті 71 ЦК Української РСР (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Аналогічні вимоги щодо загального строку позовної давності містить і ст.257 \~ЦК України. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка про порушення свого права дізналася тільки в січні 2015 року. \~Ці обставини не заперечували і відповідачі. Таким чином суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності.

Outcome: approved