Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивачка просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою [ADDRESS] , що зареєстрована на ім`я відповідача, та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку цієї квартири. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 1994 р. по 2010 р. У період шлюбу була придбана спірна квартира та зареєстрована за відповідачем. Вказала, що за домовленістю сторін після розірвання шлюбу проживає у цій квартирі з дітьми, однак у червні 2020 р. відповідач повідомив про подальше її виселення та невизнання за нею права власності на житло. Відтак змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. 15.02.2021 р. сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 23.10.2020, 11.01.2021, 15.02.2021 р. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. 22.10.1994 р. сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5). 08.06.2005 р. відповідач придбав квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 6-13). 15.11.2010 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04.11.2020 р. у справі № 2-3091/10, яким вище вказаний шлюб розірвано (а.с. 14). 29.07.2020 р. майстер КП «ЧЖКС» склав акт № 2972/07, згідно з яким позивачка мешкає у спірній квартирі без реєстрації (а.с. 23). Відповідно до зведеного акту від 06.07.2020 р., інвентаризаційна вартість даної квартири становить 101543,00 грн. (а.с. 16). Відомості про укладення сторонами шлюбного договору чи договору про поділ спірного майна відсутні. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляд на встановлені судом обставини справи та в силу викладеного законодавства, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя. За таких обставин і міркувань позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати складаються з 1015,40 грн., сплачених позивачкою у якості судового збору, і в силу приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню у її користь з відповідача.

Outcome: approved