overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 01.09.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу має двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить її та дітей у скрутне становище. Позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн., щомісячно на кожного з дітей починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 300 грн. на кожного, так як він не має постійного заробітку, а працює на будівництві тільки у теплий сезон року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки згідно свідоцтв про народження дитини батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Згідно договору найму житлового приміщення від 22.12.2011 року [PERSON], наймає у [PERSON] житлове приміщення двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], за 1 000 грн. на місяць, де на даний час і проживає разом із дітьми. Відповідач позивачці [PERSON] матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дітей у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошові сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожного з дітей, починаючи з 20.02.2014 року та до їх повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 16.04.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. [INFO] року у них народилась донька - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., починаючи з 17.09.2014 року та до її повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки згідно свідоцтва про народження дитини батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, про що свідчить відповідь голови правління ОСББ «Світанок» на заяву [PERSON] Відповідач позивачці [PERSON] матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 25.11.2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, заявою від 13.02.2014 року просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки згідно свідоцтва про народження дитини батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, про що свідчить довідка об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНАТОРНИЙ» від 31.12.2013 року. Відповідач позивачці [PERSON] матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності на ? частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки для обслуговування жилих та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0.16 га., кадастровий номер (7421710100:01:003: 0016 та 7421710100:01:003: 0017), що розташована на території Ічнянської міської Ради Чернігівської області. Також вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 року з [PERSON], який під час шлюбу придбав на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року вищевказаний будинок та земельну ділянку, посвідченому приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі №3005 та №3008.. Позивачка по справі дійти до взаємної згоди щодо поділу придбаного за час спільного проживання з відповідачем не може, оскільки останній знаходиться в слідчому ізоляторі м. Кіровоград та підозрюється у вчиненні злочину. На даний час в неї виникла необхідність у вирішенні питання про майбутнє її дітей, оскільки вона одна їх виховує , що змусило її звернутися до суду про визнання права власності на майно так як іншого способу вирішення цього питання не існує. В судове засідання позивачка і представник позивачки не з'явилися, а представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки знаходиться в Кіровоградському слідчому ізоляторі. Згідно ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні з 6.09.1997 року (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і за час подружнього життя придбали будинок та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS](а.с.6-7) і оформлені на відповідача [PERSON] , в зв'язку з цим між сторонами склалися правовідносини, які регулюються сімейним і цивільним законодавством України. Відповідно до ст. ст. 60,63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. А згідно ст..357 ЦК України частка у спільній власності вважається рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки сторони набули право спільної сумісної власності під час подружнього життя і відповідач не визнає за позивачкою право власності на частину домоволодіння та земельну ділянку , суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння, надвірних будівель та земельну ділянку за адресою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з`явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24 квітня 2018 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений відповідач. В теперішній час відповідач про свою неповнолітню дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законів представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, коли відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, суд, враховуючи обставин передбачені с. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позов в повному обсязі. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з`явилася, у адресованій суду заяві просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 02 листопада 2010 року Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міської ради Херсонської області, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений відповідач. В теперішній час відповідач про свою неповнолітню дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законів представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, коли відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, суд, враховуючи обставин передбачені с. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позов в повному обсязі. У відповідності із ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та змінами до нього про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 400 грн. щомісяця, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, посилаючись на те, що вона навчається на першому курсі денного відділення Національного аерокосмічного університету, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, у адресованій суду заяві просила розглядати справу в її відсутність, змінені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився у адресованій суду заяві просив справу розглядати в його відсутність, зміненні позовні вимоги визнав. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія І-КГ № 303051 виданого 10 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Таврійськ батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], зазначений відповідач [PERSON]. Згідно довідки № 5437 від 15 березня 2017 року [PERSON], є студенткою Національного аерокосмічного університету 1 курсу 6 факультету денного відділення. Закінчує навчання у червні 2020 року (на контракті). На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не надає, що змусило її звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO], починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 27 квітня 2017 року і до припинення нею навчання в учбовому закладі, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. У відповідності із ст. 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати [PERSON] 04.05.1983р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 1 по вулиці 6-Пересипська, в м. Одесі, посилаючись на те, що вона є власником зазначеної будівлі. Відповідач є її онуком, зареєстрований за зазначеною адресою але в будинку ніколи не проживав, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце проживання відповідача, на даний час, невідомо. Відповідач про місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 1 по вулиці 6-Пересипська, в м. Одесі, що підтверджується договором дарування (а.с. 6). Також встановлено, що відповідач [PERSON] 04.05.1983р.н., є внуком позивачки та має зареєстроване місце проживання в зазначеному будинку з 24.10.2012р., (а.с. 23). [PERSON], в будинок не вселявся та ніколи в ньому не проживав, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце проживання відповідача, на даний час, невідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], як колишній член сімї власника квартири, втратив право користування жилим приміщенням у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в будинку № 1 по вулиці 6-Пересипська, в м. Одесі. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати [PERSON] 06.12.1982р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником зазначеної квартири. Відповідач є її онуком, зареєстрований за зазначеною адресою але в квартирі ніколи не проживав, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце проживання відповідача, на даний час, невідомо. Відповідач про місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 4). Також встановлено, що відповідач [PERSON] 06.12.1982р.н., є внуком позивачки та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі з 04.06.2015р., (а.с. 3). [PERSON], в квартиру не вселявся та ніколи в ній не проживав, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце проживання відповідача, на даний час, невідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], як колишній член сімї власника квартири, втратив право користування жилим приміщенням у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved