Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що 03.10.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що вони з відповідачем прожили у спільному шлюбі майже 5 років, під час якого вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак все це стосується лише першого року спільного життя, оскільки останні роки вони не можуть проживати як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Під час перебування у декретній відпустці, зважаючи на скрутне матеріальне становище, вона 08.02.2016 року була змушена перервати відпустку по догляду за дитиною та приступити до роботи з повним робочим днем. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає і участі у вихованні дитини не приймає, хоча він особа працездатна та працююча. На даний час вона з дитиною проживає в м. Києві у квартирі, яку винаймає без допомоги відповідача протягом одного року. Відповідач протягом 2016 року змінив три автомобілі, кожен наступний з яких був дорожчий попереднього; у січні 2017 року придбав диван в свою кімнату у квартирі батьків вартістю 12 000 грн., проте постійно вказує на відсутність у нього грошей. В судове засідання позивачка не з'явилася, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2012 року (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка зазначає, що відповідач на її неодноразові прохання та вимоги кошти на утримання дитини не надає, відомостей про доходи відповідача не має. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини сторін по справі, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», який з 01.05.2017 року для дитини віком до 6 років становить 1 426 грн., а також те, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, при цьому за повідомленням позивачки відповідач також сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу у розмірі 1 300 грн. щомісячно та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі прожиткового мінімуму на дитину, а саме по 1 426 грн. щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. У решті позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не доведено обставин того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов слід задовольнити частково. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial