Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АМ/5726278 від 06.05.2018 року, за яким було застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18.09.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-32103», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] ,\~під керуванням [PERSON] . Автомобіль марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.08.2018 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Вказаною постановою встановлено, що 18.07.2018 року водій [PERSON] о 19 год. 40 хв. керуючи автомобілем марки «ВАЗ-32103», державний реєстраційний номер [NUMBER] на польовій дорозі на відстані 3 км. від смт. Казанка - в бік с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував оглядовості польової дороги, дорожні умови, в тому числі стан дороги, допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до ДТП, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.5, п.11.3\~Правил дорожнього руху\~України. Сума страхового відшкодування, згідно договору, склала 42026,90 грн., яку МТСБУ було виплачено [PERSON] . Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги на підставі ст. 1991, ст.1194 ЦК України. Цивільна\~правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 42026,90 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.05.2021 року, цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив не подав. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 18.07.2018 року водій [PERSON] о 19 год. 40 хв. керуючи автомобілем марки «ВАЗ-32103», державний реєстраційний номер [NUMBER] на польовій дорозі на відстані 3 км. від смт. Казанка - в бік с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував оглядовості польової дороги, дорожні умови, в тому числі стан дороги, допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до ДТП, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.5, п.11.3\~Правил дорожнього руху\~України. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.08.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 28.08.2018 року. Відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Між МТСБУ та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АМ/5726278 від 06.05.2018 року, за яким було застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.08.2018 року позивача МТСБУ повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду (настання страхового випадку) за участю автомобіля марки «ВАЗ-32103», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] ,\~під керуванням [PERSON] . 31.08.2018 року [PERSON] звернулася до позивача МТСБУ з заявою про страхове відшкодування пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 07.08.2018 року ФОП [PERSON] здійснено огляд автомобіля марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується протоколом про огляд транспортного засобу. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 123/08-18 від 28.08.2018 року складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia A 5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 45219,78 грн. 28.09.2018 року МТСБУ була складена довідка № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, з якої вбачається, що сума страхового відшкодування складає 41180,90 грн. Наказом МТСБУ від 17.10.2018 року № 9571, було зобов`язано фінансове управління МТСБУ здійснити відшкодування шкоди [PERSON] , у розмірі 41180,90 грн. Сума страхового відшкодування розміром 41180,90 грн. виплачена страхувальнику [PERSON] 18.10.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 993966, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідно до Акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ № 3.1-05/51568/вих./1 від 02.08.2018 року та рахунку-фактури № СФ-301 від 05.09.2018 року, вартість витрат для визначення шкоди завданої автомобілю складає 846,00 грн., яка перерахована ТОВ «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» відповідно до платіжного доручення №993470 від 21.09.2018 року. Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд керується наступним. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Звернення до суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів. Реалізуючи передбачене\~статтею 55 Конституції України,\~статтею 4 ЦПК України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Тобто при ухваленні рішення суд має з`ясовувати яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Позивач згідно вимог позовної заяви посилається на те, що набув права вимоги відшкодування понесених збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, до відповідача\~ [PERSON] в порядку регресу. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про страхування»\~страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з п.9 ч.1\~ст. 7 Закону України «Про страхування»\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» , який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1.\~статті 2\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.16\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша\~статті 25 Закону України «Про страхування»). Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Відповідно до ч.1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті). Згідно зі\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже,\~стаття 1191\~ЦК України та\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993\~ЦК України та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Тому, не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191\~ЦК України та\~статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») з правовідносинами суброгації, які регулюються\~статтею 993\~ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування». Суброгація (заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Водночас регресом (зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191\~ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17). Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Тому суд вважає, що правовідносини які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, а сума завданої шкоди у розмірі 42026,90 грн., має бути стягнута з відповідача в порядку суброгації. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ, не повідомлено суду будь-яких обставин які стосуються даної справи, не подано відзив на позовну заяву. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в порядку суброгації на користь позивача 42026,90 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial