Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачка, з урахуванням заяви про уточнення підстав позову (а.с. 138), звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначаючи, що 09.12.2007 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з квартири та земельного паю. Спадкоємцями за законом були її чотири доньки: позивачка [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Остання проживала разом з матірю в м. Скадовську. Позивачка зазначає, що всі витрати на поховання матері були здійснені за її особисті кошти. Разом із сестрами вони вирішили поділити спадкове майно порівну, так як того бажала мати. Вже будучи хворою, позивачка вирішила незважаючи на стан здоровя, звернутися до державного нотаріуса для прийняття спадщини. Зазначає, що так як в той час оформленням спадкових справ займався тільки державний нотаріус й до нього вкрай важко було потрапити на прийом, вона 23.05.2008 року звернулася до сільської ради, де секретар виготовила їй заяву про прийняття спадщини та завірила справжність її підпису на ній. Потім домовилася зі своєю сестрою [PERSON], щоб вона вранці зайняла чергу до нотаріуса, й та доручила це зробити своїй доньці [PERSON], яка так і зробила. Коли позивачка приїхала, нотаріуса не було, прийом вела працівник нотаріальної контори, яка, як зазначає, прийняла в неї заяву з документами про смерть матері та про родинні відносини й написала на аркуші паперу, які документи необхідно додатково надати. 15.06.2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді прав на спадщину після смерті [PERSON], яку вона прийняла, але не оформила за життя. Її спадкоємцями за законом є її доньки [PERSON] та [PERSON], остання відмовилася від своєї частки в спадщині. Посилаючись на вказані обставини та стверджуючи, що мала бажання прийняти спадщину після смерті матері, позивачка просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що вказані в позовній заяві та заяві про уточнення підстав позову, просили визначити позивачці додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до Скадовської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері. Представник [PERSON] [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, так як вважав їх необґрунтованими та безпідставними. Скадовською районною державною нотаріальною конторою Херсонської області явку представника в судове засідання не забезпечено, від завідувача надійшов лист з проханням розглядати справу без участі представника нотконтори, висловлено позицію щодо визнання позову. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, допитавши свідків, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до таких висновків. Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла 09.12.2007 року (а.с. 43, зворотній бік а.с. 38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: ? частину квартири № 1 2-х квартирного житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Херсонська область м. Скадовськ вул. Пасічника, 13 (а.с. 53-54). Заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишала . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що після матері з метою прийняття спадщини й у звязку з тим, що в державного нотаріуса завжди була велика черга, за порадою знайомих звернулася до Красненської сільради Скадовського району Херсонської області, де їй виготовили заяву про прийняття спадщини. Вона домовилася з [PERSON], що та займе їй чергу в нотаріуса. Коли прийшла до нотаріуса, то його не було, помічниця чи секретарша нотаріуса взяла в неї вказану заяву й написала на аркуші, які документи необхідно надати додатково. Того ж дня бачила в нотаріальній конторі доньку [PERSON] [PERSON]. Після цього вона тривалий час лікувалася, а до нотаріуса не йшла так як вважала, що заява вже зареєстрована. Свідок [PERSON] чоловік позивачки, в судовому засіданні пояснив, що наскільки він памятає, то після смерті матері дружини їздили разом до сільради по якісь документи, потім домовилися, щоб [PERSON] зайняла їм чергу до державного нотаріуса в м. Скадовську. Зазначив, що в нотаріальній конторі повідомили, що необхідно буде прийти через місяць, для чого не памятає, також не памятає чи хворіла дружина в той період. Свідок [PERSON] донька померлої [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після смерті бабусі [PERSON] в січні чи лютому місяці 2008 року вона ходила до нотаріальної контори щоб дізнатися про обсяг документів необхідних для прийняття спадщини матірю. В травні місяці 2008 року в нотаріальній конторі не була, так як в неї хворіла малолітня дитина з якою вона лежала в лікарні. Свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що добре знали померлу [PERSON], похованням якої повністю займалася [PERSON] Зазначили, що [PERSON] зловживала спиртним й за життя [PERSON] висловлювала позицію, що після її смерті все її майно повинно перейти [PERSON] Чи вчиняла [PERSON] дії спрямовані на прийняття спадщини після матері, свідкам не відомо. Із відповіді Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 06.11.2015 року вбачається, що за даними реєстру для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету сільради на 2008 рік є відомості про вчинення нотаріальної дії вчиненої 23.05.2008 року за реєстровим номером 480, а саме засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини від громадянки [PERSON] (а.с. 111, 127-128). Як вбачається із копії довідки Скадовської центральної районної лікарні Скадовської РДА Херсонської області від 28.08.2013 року № 2/14-11354, [PERSON] 05.05.2008 року звернулася за допомогою до дільничного лікаря та невропатолога, їй було призначено амбулаторне лікування, з 15.05.2008 року призначено лікування у денному стаціонарі (а.с. 6). Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка зазначала, що 23.05.2008 року, вже в період її хвороби, секретарем сільради їй було виготовлено заяву про прийняття спадщини, після чого вона домовилася із сестрою [PERSON], щоб та зайняла чергу в нотаріуса, яка доручила це зробити своїй доньці [PERSON] Нотаріуса не було, прийом вела працівник нотаріальної контори, яка, як зазначає, прийняла у неї заяву з іншими документами та написала на аркуші паперу, які документи необхідно надати додатково. Тому вважала, що здійснила всі необхідні дії для прийняття спадщини. Так, згідно п. 2.1 розділу 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, який набув чинності 07.03.2012 року (далі Порядок), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), зокрема, про прийняття спадщини, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна. Пунктами 3.3, 3.4., 3.5 Порядку встановлено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Аналогічні положення щодо порядку подання заяви про прийняття спадщини містила Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною до 07.03.2012 року (тобто на момент смерті [PERSON]Я.), пункт 207 якої встановлював, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Суд звертає увагу на те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Разом з тим, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, а сам факт виготовлення секретарем сільради заяви про прийняття спадщини не підтверджує вказаних обставин, оскільки в матеріалах спадкової справи така заява відсутня. Суд не приймає в якості доказу на підтвердження доводів позивачки аркуш паперу із наявними записами (а.с. 5), оскільки такий не містить будь-яких реквізитів щодо дати та особи, яка його виконала. Покази чоловіка позивачки про відвідування його дружиною державного нотаріуса після смерті її матері є недостатніми для підтвердження вказаних обставин, оскільки він не зміг з упевненістю вказати, чи залишала вона в нотаріальній конторі якісь документи. Свідок [PERSON] взагалі заперечила факт відвідування нею нотконтори в травні 2008 року, оскільки, як зазначає, перебувала в той час в лікарні у звязку з хворобою малолітньої дитини. Пояснення свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON] з приводу висловлення за життя [PERSON] про перехід у випадку її смерті належного їй майна [PERSON], також не підтверджують підстав заявленого позову, як і не підтверджують їх доводи позивачки про домовленість з [PERSON] про проживання в належній померлій частині квартири її доньки [PERSON]. Що стосується можливої неправомірності дій працівника нотаріальної контори, про що зазначив представник позивачки в судових дебетах, то такі висновки є передчасними, оскільки позивачкою дії чи бездіяльність нотаріуса з цих підстав у встановленому законом порядку не оскаржувалися і не були предметом розгляду справи. З огляду наведеного, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачкою не доведено, що неприйняття нею спадщини у визначений законодавством строк було повязано з обєктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій.

Outcome: dismissed