Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 35\~120,95 грн. та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~218,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобовязань за договором станом на 13 грудня 2015 року вона має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог п. 5 ч.\~5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч.2 ст. 197, ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позову та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 12 червня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» уклав з відповідачкою [PERSON] кредитний договір № 500946327 (а.с.4-6.),\~відповідно до умов якого кредитор (позивач) зобовязався надати позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі 22\~678,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99\~% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 13 червня 2019 року. Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи анкету-заяву на отримання кредиту (а.с.8), зазначений кредитний договір та додаток до нього (а.с.4-6,7зв.), погодилася з усіма зазначеними в них умовами та пунктами (в тому числі з п.п.«в» п.13 договору щодо повідомлення про зміну адреси реєстрації або місця свого проживання), отже зобовязалася щомісячно погашати кредит та сплачувати проценти за його користування згідно графіку погашення, що є невідємною частиною кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк виконав обумовлені договором забовязання, натомість [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 13 грудня 2015 року за кредитним договором №500946327\~від 12 червня 2014 року утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку (а.с.15) становить 35\~120 грн. 95 коп. і складається з заборгованості: за кредитом у розмірі 21\~921,19\~грн., за відсотками за користування кредитом 4\~370,31 грн., за комісією 6\~429,45 грн. та штрафу 2\~400,00 грн. Про необхідність погашення заборгованості банк письмово повідомляв [PERSON] відповідною вимогою (а.с.18), але спір в досудовому порядку врегульовано не було. При цьому, оскільки відповідачка не повідомила банк про зняття її з реєстрації за вказаною в анкетних даних адресою, зазначену вимогу було направлено їй за останньою відомою банку адресою місця її проживання, за якою також згодом було подано позов до суду. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором №500946327\~від 12 червня 2014 року [PERSON] порушила встановлений договорами строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобовязань, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з неї вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 1\~218,00 гривень судового збору, в порядку ст.\~88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved