Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Хмельницьке кредитне товариство» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14978 грн. 02 коп. В обґрунтування вимог посилається на те, що 14 серпня 2013 року між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір за №110/13, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 5500 грн. строком на 24 місяці із сплатою 48 % річних за користування кредитом. В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором №110/13 14 серпня 2013 року між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та [PERSON] було укладено договір поруки №110/13. Проте, позичальник [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором згідно встановленого графіка розрахунків, внаслідок чого станом на 15.01.2016 року виникла заборгованість у сумі 14987,02 грн.,з яких: 5401,97 грн. заборгованість за кредитом, 9576,05 грн. заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач [PERSON] згідно з договором поруки зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту №110/13, тому позивач просить стягнути на його користь солідарно із відповідачів суму заборгованості у розмірі 14978 грн. 02 коп., а також судові витрати. В ході судового розгляду представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплатила грошові кошти в сумі 8000 грн., тому сума заборгованості за кредитним договором на 25.03.2016 року становить 1512 грн. 12 коп., з яких 1484,78 грн. по основній сумі та 27,34 грн. по процентах, тому просить стягнути із відповідачів вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача - кредитної спілки «Хмельницьке кредитне товариство» не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та погоджується на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без їх участі чи про відкладення розгляду справи не подавали. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України та відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи без відповідачів, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено наступні обставини. 14 серпня 2013 року між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір за №110/13, за умовами якого останній було надано кредит на споживчі потреби в сумі 5500 грн. строком на 24 місяці з 14 серпня 2013 року по 14 серпня 2015 року із сплатою 48 % річних за користування кредитом. У відповідності до умов п. 1.1, 5.2.2. договору позичальник зобов'язався повернути кредит та сплачувати проценти у порядку, визначеному розділом 4 договору. Згідно з п.4.1 розділу 4 сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься відповідно до графіка розрахунків, що зазначається у додатку № 1 до договору та є невід'ємною частиною договору. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного надходження планового платежу з 10 дня прострочення кредит визнається кредитом із підвищеним ризиком та протягом цього строку процентна ставка становить 96 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] 14 серпня 2013 року між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно з яким остання взяла на себе зобов'язання солідарно із боржником відповідати перед кредитором за належне виконання за кредитним договором, а саме повернення кредиту у розмірі 5500 грн. не пізніше 14 серпня 2015 року, сплати процентів та збитків за кредитним договором. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору виконувалися неналежним чином, внаслідок чого виникала заборгованість станом на 15.01.2016 року у розмірі 14987,02 грн. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості станом на 15.01.2016 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 14987,02 грн.,з яких: 5401,97 грн. заборгованість за кредитом, 9576,05 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до наданої позивачем заяви у зв'язку із сплатою відповідачем частково боргу за кредитним договором в сумі 8000 грн. сума заборгованості за кредитним договором станом на 25.03.2016 року становить 1512 грн. 12 коп., з яких 1484,78 грн. . заборгованість за кредитом та 27,34 грн. заборгованість за відсотками. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором №110/13 від 14 серпня 2013 року виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 5500 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 14 серпня 2013 року. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Ст.ст. 1048, 1049 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань та порушила умови кредитного договору №110/13 від 14 серпня 2013 року, станом на 15.01.2016 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 14987,02 грн.,з яких: 5401,97 грн. заборгованість за кредитом, 9576,05 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується наданою позивачем довідкою-розрахунком заборгованості. Відповідно до наданої позивачем заяви у зв'язку із сплатою відповідачем частково боргу за кредитним договором в сумі 8000 грн. сума заборгованості за кредитним договором станом на 25.03.2016 року становить 1512 грн. 12 коп., з яких 1484,78 грн. . заборгованість за кредитом та 27,34 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено обставини щодо неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, тому вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом підлягає задоволенню. Разом з тим, позовна вимога в частині стягнення солідарно з [PERSON], як поручителя, заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В силу статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно вимог ст.554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Укладеним між КС «Хмельницьке кредитне товариство» та відповідачем [PERSON] договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором (п.4.2. договору поруки). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.24 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як встановлено судом із змісту договору поруки від 14 серпня 2013 року, у ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до умов п.1.2. кредитного договору сторонами встановлено строк кредиту - з 14 серпня 2013 року по 14 серпня 2015 року. Крім того, згідно положень договору поруки поручителю повідомлено про термін повернення кредиту - не пізніше 14 серпня 2015 року. Отже, виходячи з умов кредитного договору, днем настання строку виконання основного зобов'язання у даних правовідносинах є 14 серпня 2015 року, а строк, який надається позивачу для пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] про стягнення боргу позичальника становить 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 14 лютого 2016 року. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанову ВСУ від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертійстатті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Даний позов про стягнення боргу з позичальника та поручителя подано 19.02.2016 року згідно поштового штемпеля на конверті та отримано судом 23.02.2016 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порука [PERSON] є припиненою, тому і припинений обов'язок поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором за зобов'язаннями позичальника. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 1512 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором, відмовивши у задоволенні вимог до поручителя [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1378 грн. понесених судових витрат (судового збору). На підставі наведеного,

Outcome: partial