Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07.09.2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 2038. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2012 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом трьох останніх років стосунки з відповідачем розладнались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, відповідач заявив, що не бажає проживати з нею однією сім`єю. Вже тривалий час кожен із них живе окремим життям, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть. Вважає, що шлюб існує лише формально. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу неможливим, чому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, позивач надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що спільне життя із відповідачем у неї не склалось, вони виявились людьми з різними поглядами на життя, у зв`язку із чим у них виникають постійні сварки і скандали, з 2018 р. вони не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає, декілька разів вони намагались примиритись, однак із жовтня 2020 р. проживають окремо, вона зі дитиною переселилась у орендовану квартиру, підозрює чоловіка у подружній невірності. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що у 2018 р. він запідозрив позивачку у подружній невірності, декілька разів вони намагались примиритись, однак це не дало результатів. З жовтня 2020 р. вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення вважає неможливим. Оскільки зберегти шлюб він не бажає, просить такий шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 07.09.2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2038 /а.с. 6/. Від спільного подружнього життя у них є син - [PERSON] , [INFO] /а.с. 5/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, так як між ними тривалий час немає взаєморозуміння, тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, а з жовтня 2020 р. не живуть разом, що свідчить про стійкість конфлікту між ними. Сторони втратили один до одного хороші почуття та примиритись не бажають. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved