Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що 16 травня 2008 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Відповідач по справі не платив аліментів на їх дитину, пішов з сім'ї відразу після її народження і дитиною ніколи не цікавиться. Вона самостійно піклується про стан здоров'я їх дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з моменту розірвання їх шлюбу по теперішній час не виявляв батьківської турботи щодо своєї малолітньої дитини, не цікавився станом здоров'я та розвитком дитини, не приймав ніякої участі у її вихованні, підготовці до самостійного життя. Відповідач не спілкувався з дитиною, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, не створював умов для отримання нею освіти. Позивачка зазначає, що дитина фактично виховується тільки нею, відповідач же свідомо на протязі довгого часу (9 років) ухиляється від обов'язків з виховання та утримання своєї дитини. З 04.07.2008 року вона перебуває у другому шлюбі з [PERSON], має від цього шлюбу двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з дітьми та чоловіком вона мешкає в с.Новоекономічне Красноармійського району Донецької області. Після початку антитерористичної операції та загострення бойових дій в січні - лютому 2015 року, перебування в с.Новоекономічне Красноармійського району Донецької області стало для них небезпечним, особливо після обстрілу 10 лютого 2015 року с.Гродівка, що знаходиться в безпосередній близькості від їх селища. Для збереження життя та здоровя їх дітей вона вимушена разом з ними та її чоловіком [PERSON] тимчасово покинути їх постійне місце проживання та поїхати в гості в Республіку Білорусь. Позивачка зазначає, що рішення про тимчасовий виїзд було прийнято нею в інтересах дітей і пов'язане з важкою і непередбаченою ситуацією в Донецькій області. Вона не має наміру залишатися в Республіці Білорусь на постійне проживання. Вважає, що тимчасовий переїзд в Республіку Білорусь буде відповідати інтересам дітей, позитивно вплине на їх духовний та фізичний розвиток. Для виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна згода батьків. Отримати згоду від відповідача на виїзд їх дочки [PERSON], [INFO], неможливо, оскільки фактичне місце перебування відповідача їй невідоме, зв'язок з ним також відсутній. Тому, на підставі вищевикладеного, позивачка просить суд надати їй дозвіл на короткочасні та багаторазові виїзди малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], за межі України в Республіку Білорусь, без згоди та супроводу батька [PERSON], в супроводі її, на весь час до досягнення дитиною 16-річного віку, надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для тимчасових виїздів [PERSON] за межі території України без згоди батька - [PERSON], а також допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України (а.с.23). Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.05.2008 року було розірвано (а.с.9). Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). На даний час дитина мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.13). Згідно акту від 24.02.2015 року, затвердженого головою Новоекономічної селищної ради, встановлена, що [PERSON], [INFO], мешкає за вищевказаною адресою разом з матір'ю [PERSON], вітчимом [PERSON] (а.с.8) та сестрами [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). Батько дитини [PERSON] - [PERSON], в її житті участі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Малолітня [PERSON] проживає з сім'єю в добрих відносинах, їй приділяється належна увага, умови життя задовільні (а.с.14). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 4-а класу Новоекономічної ЗОШ І-ІІІ ступенів Красноармійського району Донецької області [PERSON], [INFO], вихованням дитини займається мати, [PERSON], та вітчим, [PERSON], які приділяють вихованню дівчини максимум уваги. Батько [PERSON], [PERSON], у школі ніколи не був і справами доньки не цікавився (а.с.22). Позивачка бажає виїхати разом з дитиною за межі України до Республіки Білорусь в зв'язку з проведенням антитерористичної операції у Донецькій області та загостренням бойових дій. Отримати згоду від відповідача [PERSON] на виїзд дочки [PERSON], [INFO], неможливо, оскільки фактичне місце перебування відповідача невідоме, зв'язок з ним також відсутній. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.151 ч.1 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який ще не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оскільки судом встановлено, що тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], за межі України не суперечить її інтересам, батько дитини такий дозвіл матері дитини не надав, суд вважає, що є всі необхідні підстави для того, щоб надати дозвіл на виїзд за межі України [PERSON], [INFO], яка ще не досягла 16-річного віку, без згоди та супроводу батька [PERSON], задовольнивши позов в цій частині в повному обсязі. Щодо терміну дозволу на весь час до досягнення дитиною 16-річного віку, суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, суд вважає доцільним надати дозвіл строком на один рік, оскільки задоволення позовних вимог в повному обсязі порушує права відповідача як батька.

Outcome: partial