Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обгрунтування вимог зазначив, що відповідач згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на її ім`я, є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються їй за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті послуг за ним у період з 01 жовтня 2015 до 01 жовтня 2019 утворилася заборгованість, яка становить 6778,89 грн. Посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про теплопостачання», ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також 3% річних в сумі 206,33 грн., інфляційні втрати в розмірі 393,01 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача та відповідач до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає та не заперечує про розгляд справи у заочному порядку. Відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, місце та час судового розгляду, до судового засіданні не з`явився, відзиву на позов не надав, з огляду на що суд розглядає справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якої складає 43,9 кв.м. (а.с.11,12). Квартира розташована у п`ятиповерховому будинку і підключена до об`єднаної системи централізованого опалення. На відповідача позивачем оформлено особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення йому нарахувань, що свідчить про фактичне укладання між сторонами договору про надання та отримання послуг з теплопостачання. Як вбачається з наданих стороною позивача доказів, плата за послуги теплопостачання здійснювалася відповідачем у період з 01.10.2015 по 01.10.2019 невеликими частками: в жовтні 2015 - 100грн., грудні 2015 - 100грн., березні 2016 - 100грн., квітні 2016 - 35,00грн., травні 2016 - 40,00грн., липні, серпні 2016 - по 34,10грн., листопаді 2016 - 27,10грн., червні 2017 - 70,00грн., вересні 2017 - 30,00грн., грудні 2017 - 74,27грн., березні 2018 - 30,00грн. Заборгованість за вказаний період становить 6778,89грн. (а.с.10). Судом також встановлено, що відповідачу в опалювальному періоді за 2015-2018роки була надана державна допомога на оплату послуг з теплопостачання у вигляді субсидії на загальну суму 15380,23грн. Відповідно до вимог ст.13 Цивільного процесуального Кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, представлених суду позивачем, які є належними та допустимими, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з теплопостачання. Відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Будучі повідомленим про час і місце судового розгляду (судова повістка отримана відповідачем особисто 26.11.2019 (а.с.47), бажання прийняти участь у розгляді справи відповідач не виявив, заходів щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження не вживав. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за період з 01.10.2015 по 01.10.2019 в розмірі 6778,89 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком позивача, сума 3 % річних складає 206,33 грн., а інфляційні збитки за період з 21.11.2015 року по 20.10.2019 року - 393,01 грн., вказані суми відповідно до приведеної вище норми закону також підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил № 630, Правил № 830,

Outcome: approved