Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2013 року. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають одну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Враховуючи, що з моменту розірвання шлюбу добровільно відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, участі в утриманні дитини не приймає, та те, що позивач в силу свого матеріального становища не в змозі самостійно забезпечити належний життєвий рівень доньці, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 02.11.2020 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 24.11.2020 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив. що позовні вимоги можуть бути задоволені лише частково з наступних обставин. Твердження позивача, що відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти не відповідають дійсності, оскільки відповідач 15.10.2020 року здійснив поштовий переказ 1224 гривень, окрім цього відповідач оплачував усі комунальні послу на суму 8070,32 гривень. Також зазначив, що за 2020 рік станом на вересень місця відповідач отримав дохід від заробітної плати у розмірі 24031,23 гривень, що складає на місяць близько 2670 гривень, інших доходів у нього немає. Таким чином, якщо задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, то сума аліментів на дититну буде менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене просить суд позов задовольнити частково, ухвалити рішення яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 17.12.2020 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення із урахуванням відзиву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2013 року, рішенням Першотравневого районного суду від 15.09.2020 року шлюб розірвано, що підтверджується рішенням суду. Під час фактичного перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №88 від 29.05.2014 року, батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою від 21.09.2020 року виданою ПП «Житлосервіс» за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 02.11.2020 року виданою ТОВ «Денисівка-1» [PERSON] є працездатним, працює на посаді водія та за період з 01.01.2020 року 31.10.2020 року його дохід склав 30 720,31 гривень. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved