Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач неодноразово уточнюючи позовні вимоги просить встановити факт постійного проживання разом з матірю, [PERSON], яка померла 11 липня 2013 року, на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку в с. Високе Мелітопольського району Запорізької області, вул. Степна, 13 та 1\\2 частину земельної ділянки площею 7,9806 га, розташованої на території Новгородківської сільської ради в порядку спадкування, після смерті останньої, посилаючись на те, що 11 липня 2013 року померла його мати, [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Степна, 13 в с. Високе, Мелітопольського району Запорізької області та земельну ділянку площею 7,9806 га, розташовану на території Новгородківської сільської ради. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є він та його сестра [PERSON], яка прийняла спадщину надав до приватного нотаріуса [PERSON] відповідну заяву. Він у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не звертався, так як вважав, що прийняв її в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки з 2004 року постійно проживав разом з матірю в житловому будинку по вул. Степна, 13 с. Високе, Мелітопольського району Запорізької області. Проте зареєстрований він за іншою адресою. Оскільки фактичне місце його проживання не співпадає з адресою реєстрації приватний нотаріус [PERSON] відмовила йому в оформленні спадщини у звязку з пропуском строку на подачу заяву про прийняття спадщини. 25.12.2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті є її дочки, [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після смерті своєї матері, яка при житті не оформила спадкові права на нерухоме майно після смерті [PERSON] Оскільки він постійно проживав з померлою на час відкриття спадщини, у звязку з чим прийняв спадщину, є підстави для визнання факту постійного проживання з разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, при цьому пояснив, що позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначений будинок належить його колишній дружині. Але, з 2004 року позивач постійно проживав разом зі своєю матірю за адресою вул. Степна, 13 с. Високе, Мелітопольського району Запорізької області, та проживає в цьому будинку до теперішнього часу, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Але, йому було відмовлено у оформленні спадщини, у звязку тим, що за адресою проживання матері він не зареєстрований, а заяву про прийняття спадщину у встановлений строк не надав. Крім того, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. Відповідачі предявили зустрічний позов, в якому просять визнати за ними право власності, по ? частині за кожною, на житловий будинок в с. Високе Мелітопольського району Запорізької області, вул. Степна, 13 та земельну ділянку площею 7,9806 га, що розташована на території Новгородківської сільської ради після смерті їх матері, [PERSON], посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно. Їх мати, [PERSON], як спадкоємиця першої черги після смерті [PERSON], яка є матірю [PERSON], прийняла спадщину, надав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Син померлої, [PERSON], також є спадкоємцем першої черги, але з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса він не звертався, спадщину не прийняв. 25.12.2014 року їх мати, [PERSON], померла та не встигла оформити спадкові права на нерухоме майно. Вони, як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON], прийняли спадщину, надав до нотаріуса відповідну заяву, а тому згідно вимогами закону кожна має право на ? частину спадкового майна. Але, отримати свідоцтво про право на спадщину не мають можливості, оскільки у них відсутній правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. Представник відповідачів, адвокат [PERSON], в останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Будучи допитаний раніше в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав з підстав, викладених в позові, первісний позов не визнав, при цьому пояснив, що позивач з померлою [PERSON] на час її смерті не проживав, спадщину не прийняв, з відповідною заявою до нотаріуса не звертався, а тому не має права на спадкове майно. Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] належить задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11 липня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного Управління юстиції 16 липня 2013 року. /а.с.9/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок в с. Високе Мелітопольського району Запорізької області, вул. Степна, 13, що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори 06.04.1999 року та земельну ділянку площею 7,9806 га, що розташована на території Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № ЗП № 044341 від 10.09.2003 р., кадастровий номер 2323081600:05:027:0009, що підтверджується довідкою КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», довідкою ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Управління Держкадастру у Мелітопольському районі Запорізької області, копіями свідоцтва про право на спадщину та копією державного акту на право власності на земельну ділянку. /а.с. 7,8,151,152,153/ Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її дочка, [PERSON] та син [PERSON], Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладання шлюбу. /а.с. 10,77/ [PERSON] прийняла спадщину, надав через приватного нотаріуса Першотравневого міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини. /а.с. 73/ [PERSON] після смерті [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а звернувся з такою заявою лише 05.10.2015 року, у звязку з чим приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу йому було відмовлено у відкритті спадкової справи. (а.с.78) Відповідно до вимог ст.ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст.ст. 1258,1261, 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до вимог ч. 1,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вимогами ч.1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже нормами ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем (так звані «присутні спадкоємці»), встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За нормами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце перебування-адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше 6-ти місяців на рік: місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При вирішенні питання про постійне проживання [PERSON] з [PERSON] у будинку № 13 по вул. Степна с. Високе Мелітопольського району Запорізької області із 2004 року до дня смерті останньої у 2013 р. не має значення реєстрація [PERSON] за іншою адресою. Адже відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити постійність проживання, містяться у п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З довідок Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, які видані на підставі запису в погосподарській книзі № 12 за 2011-2015 роки (номер обєкту погосподарського обліку 0605-1) та довідки Новгороківської сільської ради № 40 від 13.04.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але за цією адресою фактично не проживає з 2004 року, а з цього часу дійсно проживає за адресою [INFO] разом зі своєю матірю, [PERSON], /а.с. 62,145, 165 / Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постійне проживання [PERSON] з [PERSON] до дня її смерті підтвердила свідок [PERSON], яка пояснила суду, що позивач більше ніж десять років проживає за адресою [INFO]. З початку проживав разом зі своєю матірю, [PERSON], а після її смерті продовжує проживати один. В будинку по вул.Молодіжна,6 с. Високе Мелітопольського району [PERSON] не проживає з того часу, як переїхав до своєї матері. В цьому будинку проживає його колишня дружина, її чоловік та син. Постійне проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою с.Високе, вул. Степна,13 Мелітопольського району Запорізької області підтверджувала і померла [PERSON], яка в заяві про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] крім себе зазначила [PERSON], як спадкоємця за законом першої черги. При цьому, [PERSON] в заяві вказала на те, що [PERSON] проживає за адресою [INFO]. Справжність підпису [PERSON] в цій заяві засвідчений нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області. /а.с. 48/. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матірю, [PERSON], на час її смерті, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявляв про свою відмову від спадщини, а тому згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України він, як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки у позивача відсутня відмітка про місце реєстрації за адресою с.Високе, вул. Степна,13 Мелітопольського району Запорізької області підлягають задоволенню його вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, його матірю [PERSON], на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, після смерті [PERSON] частка кожного із спадкоємців в спадковому майні становить по ? частини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. (ст. 1296 ч.3 ЦК України). 25 грудня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 102/ Вимогами ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна також належить 1\\2 частина житлового будинку в с.Високе, вул. Степна,13 Мелітопольського району Запорізької області та земельної ділянки площею 7,9806 га, розташованої на території Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. При житті [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, а тому згідно вимог ст.1216,1217 ЦК України права померлої перейшли до її спадкоємців. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є діти померлої [PERSON] та [PERSON] Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про народження, свідоцтвами про шлюб /а.с. 110,111/ З матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї матері, [PERSON], отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,76 га, розташованої на території Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та частину квартири [ADDRESS]. /а.с. 101,104,118-120/ Враховуючи, що [PERSON] набула в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку в с.Високе, вул. Степна,13 Мелітопольського району Запорізької області та земельної ділянки площею 7,9806 га, розташованої на території Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області з урахуванням вимог ст. 1267 ЦК України частка [PERSON] та [PERSON] у праві власності на це майно становить по ? частини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з відсутністю у сторін оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок в с.Високе, вул. Степна,13 Мелітопольського району Запорізької області та земельної ділянки площею 7,9806 га, розташованої на території Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та наявності спору між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], права сторін підлягають захисту в судовому порядку. З урахуванням наведеного за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на 1\\2 частину житлового будинку по вул. Степна,13 в с.Високе, Мелітопольського району Запорізької області та ? частину земельної ділянки площею 7,9806 га, розташованої на території Новгородківської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, а за [PERSON] та [PERSON] по ? частини зазначеного майна за кожною. Вартість житлового будинку складає 50000 грн., вартість земельної ділянки - 100000 грн., що підтверджується інформаційним листом ФОП [PERSON] щодо оцінки обєктів нерухомості. (а.с.129, 130). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До судових витрат, як зазначено в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу. Частиною 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розміру за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з січня 2014 року становить 1378 грн. Отже розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 551 грн.20 коп. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Відповідачкою [PERSON] надано на підтвердження витрат на правову допомогу квитанцію про отримання від неї адвокатом [PERSON] 5000 грн. (а.с.49- 53). Будь-яких розрахунків на підтвердження витрат на правову допомогу суду не надано. Обєктивно надання правової допомоги підтверджується участю адвоката у судових засіданнях 24.09.2015 року з 14.12. до 14.18 (а.с.35), 06.10.2015 року з 14.10. до 14.13 (а.с.64), 02.11.2015 року з 14.06. до 15.15 (а.с. 82), 10.11.2015 року з 09.26 до 10.43. (а.с. 88), 26.01.2016 року з 16.35 до17.18 (а.с. 142), 02.02.2016 року з 17.06. до 17.22 (а.с. 146), а всього 3 год. 34 хв. Адвокат [PERSON] прийняв участь загалом у судових засіданнях строком 3 год.34 хв. Розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 551 грн. 20 коп.: 60 хвилин х 214 хвилин = 1965,94 грн. Отже, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК України, з урахуванням частини задоволених позовних вимог та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» на користь [PERSON] підлягають стягненню з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 982 грн.97 коп. Підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] з відповідачів [PERSON] та [PERSON]Ю витрати на сплату судового збору в розмірі 993, 60 грн., тобто по 496, 80 грн. з кожної. На користь [PERSON] підлягають стягненню з [PERSON] витрати понесенні на сплату судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. та з урахуванням ціни позову відповідно до встановленої в судовому засіданні вартості майна 150000 грн., та розміру задоволених позовних вимог до [PERSON] з останнього слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 262 грн.80 коп. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 750 грн., тобто по 375 грн. з кожної.

Outcome: partial