Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАШ-СЕРВІС» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.03.2018 року була звільнена з займаної посади згідно ч.5 ст.36 КЗпП України. При звільнені з нею не був проведений повний розрахунок. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але відповідач цього не зробив. Стаття 117\~КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, та допустити негайне виконання судового рішення. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмовий відзив на позовну заяву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, суду не надав. Однак надав довідку №65 від 10.05.2018 року в якій зазначив, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 12347,98 грн., середньоденна заробітна плата позивача складає 241,903 грн. та зробив розрахунок середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 17.03.2018 р. по 31.05.2018 р., який, становить 12337,05 грн. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАШ-СЕРВІС» та 16.03.2018 року була звільнена з займаної посади згідно ч.5 ст.36 КЗпП України. Приписами ст.43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці, в порушення ст.116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №65 від 10.05.2018 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «МАШ-СЕРВІС» заборгованість по заробітній платі складає 12347,98 грн., середньоденна заробітна плата складає 241,903 грн. та зроблено розрахунок середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 17.03.2018 р. по 31.05.2018 р., який становить 12337,05 грн. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, розмір середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку становить 12337,05 грн. з розрахунку: 51 р.д. (з 17.03.2018 р. по 31.05.2018 р.) х 241,903 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення) - відповідно до розрахунку, наданого представником відповідача в довідці №65 від 10.05.2018 року. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в розмірі 12347,98 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12337,05 грн. з якого підлягають утриманню відповідні податки та збори. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved