Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» від імені якої дії відділення «Закарпатське» ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1070 SК. Предметом Кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів (кредиту) на таких умовах: сума кредиту 138 000,00 (сто тридцять вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень строк користування по 26 квітня 2023 року; проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 17 % (сімнадцять відсотків) річних. Погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється щомісячно 18 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Кредитні кошти надавалися позичальнику для здійснення позичальником розрахунків з метою придбання у власність 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Так, позивач свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі. Кредитні кошти були надані позивачем відповідачу шляхом безготівкового перерахунку на рахунок відповідача 27.04.2011 р. в сумі 138 000,00 гривень. Однак, позичальник, користуючись грошовими коштами в межах Кредитного договору, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконував, а саме: вчасно не сплачував тіло кредиту та відсотки. Таким чином, в результаті порушення умов Кредитного договору щодо строків сплати процентів за користування кредитом та сплати тіла кредиту з 19.11.2013 р. у Банка виникло право вимоги щодо повернення позичальником в повному обсязі заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків. На неодноразове прохання погасити заборгованість по кредиту та відсотках, відповідач не відреагував та не виконав свої зобов'язання по договору. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов Кредитного договору, відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, яка станом на 20 березня 2014 р. відповідно до розрахунку заборгованості (додається) становить 135 009,81 (сто тридцять п'ять тисяч дев'ять гривень 81 копійок) гривень, з них: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 126 418,07 гривень, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом - 2 392,52 грн.; поточна заборгованість за кредитом - 123 995,77 грн.; інфляційні витрати - 18,67 грн.; 3 (три) проценти річних-11,11 грн. Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 7 992,08 гривень, в т.ч.:прострочена заборгованість за процентами за період з 19.11.2013 р. по 20.03.2014 р. - 7 887,56 гривень; поточна заборгованість за процентами за період. - 0,00 гривень; інфляційні витрати -67,00 гривень; 3 (три) проценти річних - 37,52 гривень. Пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення платежу - 599,66 гривень. Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з [PERSON], на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 1070 SК від 27.04.2011 р. в сумі 135 009,81 (сто тридцять п'ять тисяч дев'ять гривень 81 копійок) гривень. та судовий збір у розмірі 1 350.10 ( одна тисяча триста п'ятдесят гривень 10 копійок) гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВТБ БАНК» не з'явився, надав заяву в якій просить розглянути позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до викладених у позовній заяві підстав, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 27 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1070 SК. Предметом Кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів (кредиту) на таких умовах: сума кредиту 138 000,00 (сто тридцять вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень строк користування по 26 квітня 2023 року; проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 17 % (сімнадцять відсотків) річних. п.п. 3.4, 3.5 Кредитного договору встановлено, що погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється щомісячно 18 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Згідно п. 2.1 Кредитного договору кредитні кошти надавалися позичальнику для здійснення позичальником розрахунків з метою придбання у власність 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 3.9 Кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Позичальника № 26209010129579 у Відділенні «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК», МФО 321767. Днем видачі кредиту вважається день перерахування коштів на рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад.» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно меморіального ордеру № 24900 від 27.04.2011 р. встановлено, що позивач свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі. Кредитні кошти були надані позивачем відповідачу шляхом безготівкового перерахунку на рахунок відповідача 27.04.2011 р. в сумі 138 000,00 гривень. Однак, позичальник, користуючись грошовими коштами в межах Кредитного договору, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконував, а саме: вчасно не сплачував тіло кредиту та відсотки. Згідно п. 5.2.1 Кредитного договору, передбачено право Банку вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, тощо, передбачених умовами Договору; затримання позичальником сплати частини Кредиту та/або Процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 5.2.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення Кредиту у випадках, передбачених п.5.2.1 цього Договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення Банком відповідної вимоги. Таким чином, в результаті порушення умов Кредитного договору щодо строків сплати процентів за користування кредитом та сплати тіла кредиту з 19.11.2013 р. у Банка виникло право вимоги щодо повернення позичальником в повному обсязі заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків. З матеріалів справи вбачається, що на неодноразове прохання погасити заборгованість по кредиту та відсотках, відповідач не відреагував та не виконав свої зобов'язання по договору. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку із заборгованістю позичальника по сплаті процентів, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений Кредитним договором. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з тим, що позичальник не виконав покладені на неї обов'язки у [PERSON] виникла прострочена заборгованість у розмірі 135 009,81 (сто тридцять п'ять тисяч дев'ять гривень 81 копійок) гривень з них: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 126 418,07 гривень, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом - 2 392,52 грн.; поточна заборгованість за кредитом - 123 995,77 грн.; інфляційні витрати - 18,67 грн.; 3 (три) проценти річних-11,11 грн. Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 7 992,08 гривень, в т.ч.:прострочена заборгованість за процентами за період з 19.11.2013 р. по 20.03.2014 р. - 7 887,56 гривень; поточна заборгованість за процентами за період. - 0,00 гривень; інфляційні витрати -67,00 гривень; 3 (три) проценти річних - 37,52 гривень. Пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення платежу - 599,66 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість у розмірі 135 009,81 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини статті 88 ЦПК України, відповідно до якої з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «ВТБ Банк» понесені і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 350.10 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved