Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 7566,00 грн. На обґрунтування позову зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.09.2014 року вирішено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. На користь [PERSON] з [PERSON] стягнено кошти у розмірі 23959,55 грн. на відшкодування вартості частини спільного майна подружжя. Рішення суду виконувалося примусово, постановою державного виконавця від 24.09.2014 року відкрите виконавче провадження, присуджена сума відповідачем сплачена не вчасно, а відтак позивачка посилаючись на ст. 625 ЦК України зазначає, що відшкодуванню підлягає інфляція за весь час прострочення платежу та 3% річних. У подальшому позивачка уточнювала позов шляхом зменшення суми на стягнення та уточнювала розрахунок. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні просив стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 1282,56 грн. та 3% річних у розмірі 121,32 грн., судові витрати з урахуванням зменшення позовних вимог - витрати з оплати судового збору у розмірі 62,58 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що правових підстав для нарахування інфляційних витрат та 3% річних немає, оскільки 11.11.2014 року відповідачем у повному обсязі виконане рішення суду від 01.09.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом з матеріалів справи встановлено, що 01.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя розглянуто позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на користь [PERSON] з [PERSON] стягнено кошти у розмірі 23959,55 грн. на відшкодування вартості частини спільного майна подружжя, рішення набуло чинності 12.09.2014 року. Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Скрипник О.А. від 24.09.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 16.09.2014 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя на виконання вищезазначеного судового рішення (а.с.33). Квитанцією №к15/В/28, 11.11.2014 року [PERSON] перерахував стягнені з нього кошти у повному обсязі на рахунок Державної виконавчої служби (а.с.34). Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Скрипник О.А. від 23.12.2014 року виконавче провадження було закінчене (а.с.35). Вирішуючи спір, суд виходить з правового змісту ст. 625 ЦК України, згідно якого боржник, який прострочив виконання зобов'язання, має відшкодувати борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та проценти за весь час прострочення. Суд, зокрема, виходить з того, що вимога про стягнення інфляційних виплат є захистом майнового права, який полягає у відшкодуванні збитків кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та не є за своєю правовою природою штрафом або неустойкою. Грошове зобов'язання покладено на відповідача судовим рішенням, яким з нього стягнуто певна фіксована сума, з того часу зобов'язання стає грошовим, на яке розповсюджується дія ст. 625 ЦК України. Зазначене не залежить від виконання відповідачем рішення, при вирішенні спору суд виходить з роз'яснень Верховного Суду України (№62-97 від 03.04.1997 р.), а саме індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця. А в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а у разі, якщо борг сплачений з 16 по 31 день відповідного місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні витрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Так, судом встановлено, що грошове зобов'язання виникло 11.09.2014 року, виконане воно 11.11.2014 року, так зарахуванню підлягають вересень та жовтень 2014 року. Суд виходить з такого розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції: вересень 2014 року - 24199,45 грн. Х 102,9% (встановлений розмір) - 24199,45 = 701,78 грн.; жовтень 2014 року відповідно 24199,45 грн. Х 102,4% (встановлений розмір) - 24199,45 = 580,78 грн., що разом складає 1282,56 грн. Сума 3% річних на суму боргу визначається, виходячи з наступного розрахунку: 24199,45 грн.: 100%х 3%:365 дн. Х 81 дн. = 121,32 грн. Остаточно підлягає стягненню сума 1403,88 грн. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в межах заявлених позивачем вимог - в розмірі 62,58 грн.

Outcome: approved