Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка, яка діє як законний представник неповнолітнього сина, звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 2087 грн. 75 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що 07 листопада 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходячись на території парку в с.Вознесенка Мелітопольського району неповнолітні [PERSON] та [PERSON] нанесли її неповнолітньому сину [PERSON] тілесні ушкодження. За даним фактом відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] було порушено кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України та в подальшому судом їх було визнано винними із застосуванням до останніх примусових заходів виховного характеру. Оскільки відповідачі на момент скоєння злочину були неповнолітніми, у разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди, вказану шкоду позивачка просить стягнути з їх батьків. Так, витрати на лікування [PERSON] складають 2087 грн. 75 коп. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичних та душевних стражданнях, переживаннях через образи, завдання фізичного болю, що призвело до зміни звичайного способу життя та втрати сну. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000 грн. Відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та день судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується їхніми особистими підписами у розписках про отримання судової повістки /а.с.78,79/. Відповідачі [PERSON] та його законний представник [PERSON] в судове засідання також не з'явилися, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою». Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від них не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача його законного представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року встановлено, що 07 листопада 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходячись біля території парку, який розташований у центральній частині с.Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, неповнолітній [PERSON], діючи спільно з неповнолітнім [PERSON], маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів особистих неприязних відносин, під час сварки, яка виникла з неповнолітнім потерпілим [PERSON], наніс останньому один удар рукою по голові та декілька ударів руками та ногами по тулубу. В той час, [PERSON], скориставшись пригніченим станом неповнолітнього потерпілого [PERSON] від дій неповнолітнього [PERSON], наніс останньому один удар рукою в голову, тим самим, заподіявши неповнолітньому потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струс головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №214 від 15.05.2017 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Даним судовим рішенням була встановлена винуватість відповідачів у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисних легких тілесних ушкоджень та до них було застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження. Рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 03.08.2017. Заявлений цивільний позов про відшкодування завданої злочином шкоди було залишено без розгляду. Як вбачається з копій квитанцій /а.с. 9-12/ в результаті протиправних дій [PERSON] та [PERSON] на лікування неповнолітнього [PERSON] були понесені витрати на загальну суму 2087 гривню 75 копійок. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з наведеного позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди документально підтверджені та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст. ст. 16, 1168 ЦК України). Суд вважає, що діями відповідачів завдано також і моральну шкоду неповнолітньому [PERSON], який був позбавлений можливості відвідувати школу, спілкуватися з друзями та однокласниками, переніс нервовий страх, душевні та фізичні страждання з приводу стану здоров'я, були порушені звичайні життєві зв'язки, неможливим стало подальше навчання з відвідуванням школи, за весь час після вчинення злочину, розгляду кримінального провадження та цивільного позову судом відповідачі жодним чином не поцікавились станом здоров`я неповнолітнього потерпілого, не намагались відшкодувати завдану шкоду. Але, суд вважає, що сума моральної шкоди позивачкою завищена та в повній мірі не відповідає обставинам справи, характеру протиправного діяння, а саме: вчинення кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Тому, з відповідачів слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1199 ЦК України особа, яка спричинила шкоду здоров`ю неповнолітнього, повинна відшкодувати витрати на його лікування, догляд, харчування та інше. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Суд встановив, що відповідачі є неповнолітніми, самостійних доходів та власного майна у них немає, а тому, відповідальність за завдану ним шкоду повинні нести їхні батьки, а саме [PERSON] та [PERSON] Також, підлягає стягненню з відповідачів судовий збір згідно п. 6 ст. 141 ЦПК України на користь держави в сумі 640 грн. з кожного, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial