Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивачка послалася на наступне. Між нею [PERSON] та [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини. З вересня місяця 2019 року вони стали сумісно проживати однією сім`єю та між нами сформувалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Зокрема, вели спільне господарство, придбавали майно в інтересах сім`ї, а також між ними були наявні взаємні права та обов`язки, які властиві подружжю. Одночасно з цим, за час спільного проживання у них народився син - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Через постійні суперечки та чвари, було втрачене почуття взаємолюбові та поваги одне до одного. Починаючи з початку 2021 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю шлюбні стосунки між нами фактично були припинені, будь-яке спільне господарство не ведеться. Інакше кажучи, відповідач взагалі не готовий до сімейного життя та відмовився браги відповідальність на себе за піклування та утримання своєї сім`ї. Па даний час дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.04.2021 за №512 виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області. Відповідач з січня місяця 2021 року, припинив утримання своєї дитини, не бере участі у її вихованні та взагалі не піклується про добробут свого сина. Гідний рівень позивачка одна не зможе забезпечити, оскільки дохід в неї відсутній. На даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи за № 194 від 19.04.2021, яка додається. Відповідач працює в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань на посаді головного спеціаліста Відділу з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту. Відповідач має на утриманні ще іншу дитину. Зокрема, від першого шлюбу Відповідача з громадянкою [PERSON] , (шлюб між якими було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.06.2019) у нього є донька - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва додається). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2013 року було задоволено позов [PERSON] до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, (що умовно відповідає 25% заробітної плати), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копія рішення по справі №480/2173/13-ц., додається). Виконавчий лист №480/2173/13-ц виданий 16.10.2013. Таким чином, при щомісячній сплаті відповідачем обсягу аліментів у розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку, (або 16,6%)), буде забезпечена їх рівність при виконанні обов`язку по утриманню дитини. У судове засідання позивачка не з`явилась надала телефонограмою клопотання про слухання справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив на позовну заяву, якій погодився із посиланнями позивачки та визнав позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав, тому суд визнає його неявку з неповажних причин, та враховуючи ту обставину, що позов визнав вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах. Між [PERSON] та [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини. З вересня місяця 2019 року вони стали сумісно проживати однією сім`єю та між нами сформувалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Зокрема, вели спільне господарство, придбавали майно в інтересах сім`ї, а також між ними були наявні взаємні права та обов`язки, які властиві подружжю. Ці обставини визнаються відповідачем. Одночасно з цим, за час спільного проживання у них народився син - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Через постійні суперечки та чвари, було втрачене почуття взаємолюбові та поваги одне до одного. Починаючи з початку 2021 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю шлюбні стосунки між нами фактично були припинені, будь-яке спільне господарство не ведеться. Інакше кажучи, відповідач взагалі не готовий до сімейного життя та відмовився браги відповідальність на себе за піклування та утримання своєї сім`ї. Па даний час дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.04.2021 за №512 виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області. Відповідач з січня місяця 2021 року, припинив утримання своєї дитини, не бере участі у її вихованні та взагалі не піклується про добробут свого сина. Гідний рівень позивачка одна не зможе забезпечити, оскільки дохід в неї відсутній. На даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи за № 194 від 19.04.2021, яка додається. Відповідач працює в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань на посаді головного спеціаліста Відділу з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту. Відповідач має на утриманні ще іншу дитину. Зокрема, від першого шлюбу Відповідача з громадянкою [PERSON] , (шлюб між якими було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.06.2019) у нього є донька - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва додається). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2013 року було задоволено позов [PERSON] до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, (що умовно відповідає 25% заробітної плати), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копія рішення по справі №480/2173/13-ц., додається). Виконавчий лист №480/2173/13-ц виданий 16.10.2013. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просить суд стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2021 і до повноліття дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 904,00 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved