overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з тих підстав, що з 03 березня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 072063, виданим 21 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 57, і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 5451 від 16 листопада 2015 року, виданою Криничанською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків матеріальну допомоги не надає. Батьки несуть рівні аліментні обовязки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обовязковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сімя, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї,\~\~утримувати її, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина - [PERSON], [INFO]. Cторони з березня 2014 року проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з тих підстав, що з 19 грудня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії [NUMBER], виданим 19 грудня 2012 року виконавчим комітетом Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровській області, актовий запис № 14, і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина зареєстрована та проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 227від 15 червня 2016 року, виданою Затишнянською сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків матеріальну допомоги не надає. Батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обов'язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім'я, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї, утримувати її, матеріальної допомоги на утримання дитині надає не систематично, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з тих підстав, що з 21 червня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії І-КИ № 521019, виданим 21 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 69, і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 5451 від 16 листопада 2015 року, виданою Криничанською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків матеріальну допомоги не надає. Однак, батьки несуть рівні аліментні обовязки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в України. Обовязковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сімя, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї,\~\~утримувати її, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у цивільному шлюбі та мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, зустрічний позов про виключення батька дитини з актового запису про народження дитини просить залишити без розгляду. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з тих підстав, що сторони перебувають у цивільному шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження: серії [NUMBER], виданим 12 лютого 2009 року виконавчим комітетом Червонопромінської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03, і зобов`язаний їй надавати допомогу. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 937 від 12 жовтня 2015 року, виданою Червонопромінською радою Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків матеріальну допомоги не надає. Однак, батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що має витрачатись на утримання дитини. Оскільки, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Обов'язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім'я, дитинство, материнство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї, утримувати її, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно до ст.ст. 79 та 217 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у 2007 році придбала будинок в с.Чернече по вул.Козацькій (Піонерській), 10, Криничанського району Дніпропетровської області, про що була складена розписка у присутності двох свідків. Однак, отримати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок не може, оскільки продавець [PERSON] не виконав обіцянки нотаріально переоформити на неї будинок та місце його перебування не відоме. З 2007 року вона з матірю та неповнолітніми дітьми стала володіти вищевказаним житловим будинком, зареєструвалися в ньому, постійно проживають в ньому, ведуть господарство, сплачують комунальні послуги, роблять ремонти, обробляють присадибні земельні ділянки, тобто добросовісно, безперервно, відкрито володіють нерухомим майном. Тому просить визнати за нею право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування за законом. Відповідач Криничанська селищна рада згідно відзиву не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки. Вивчивши, перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що позивачка разом зі своєю сімєю проживає в житловому будинку за адресою: с.Чернече, вул.Козацька (Піонерська), 10, Криничанського району Дніпропетровської області. Згідно домової книги позивачка зареєстрована в [INFO] (Піонерській), 10, Криничанського району Дніпропетровської області з 25 травня 2007 року (а.с.11-14). Вказаний житловий будинок вона придбала у [PERSON], що підтверджується копією розписки від 24.05.2007 року (а.с.9), однак не виконав обіцянки нотаріально переоформити на позивачку житловий будинок. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Цивільний кодекс України виділяє декілька способів набуття права власності, зокрема набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила його ст. 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто починаючи з 01.01.2001р., а визнання права власності за набувальною давністю може мати місце лише після 01.01.2001 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивачка добросовісно заволоділа майном та продовжує відкрито, безперервно ним володіти, проводить ремонтні роботи, підтримує дане житло в належному стані більше, ніж десять років. \~Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та вказала, що з 1994 по 2002 роки вона перебувала у шлюбі разом із відповідачем, від спільного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 1997 року виданим виконкомом Болтишківської сільської ради. У 2002 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В 2014 році [PERSON], вступила до першого курсу шкільного відділення денної форми навчання Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, де навчається на бюджетній основі, що підтверджується довідкою про зарахування № 732. В зв'язку з навчанням необхідно нести витрати, пов'язані з харчуванням, проїзд до місця навчання, придбанням різних речей для навчання. Відповідач витрат на її утримання не надає, мати працює на посаді молодшої медичної сестри в комунальному закладі охорони здоров'я «Криничанський центр первинної медико-санітарної допомоги та отримує заробітну плату, яка не дає можливості одноосібно матеріально утримувати донку, яка навчається. Тому позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання доньки - [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до дня закінчення нею навчання, але не більш як досягнення донькою 23-х років. Відповідач позовні вимоги визнав і пояснив, що він не заперечує проти задоволення позову, але не в змозі виплачувати на утримання дочки більше 150 грн. в місяць. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в порядку ст.199 СК України. [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 січня 1997 року виданим виконкомом Болтишківської сільської ради, є рідною дочкою відповідача, вона досягла повноліття, але продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, з чим пов'язані витрати на оплату навчання, житло, проїзд, підручники, що свідчить про потребування позивачем матеріальної допомоги на навчання, якої відповідач не надає, а позивачка сама не в змозі компенсувати всі необхідні витрати, пов'язані з продовженням навчання дочки. Тому, відповідач, який має можливість утримувати свою дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги до досягнення нею 23 річного віку, (закінчення дитиною навчання), має приймати участь в утримання дочки наряду з позивачкою. Але суд, з урахуванням ст. 200 СК України, вважає можливим встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, враховуючи інвалідність відповідача. Часткове задоволення позову, на підставі ст. 88 та 367 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору та обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, та в обґрунтування позовних вимог пояснила, що 30 липня 1993 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного виконкому міста Дніпропетровськ, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Криничанського управління юстиції. 23 квітня 2012 року, рішенням Криничанського районного суду шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. За час проживання в шлюбі подружжя побудувало житловий будинок, який розташований по [ADDRESS]. Але право власності на вищезазначений будинок зареєстроване на колишнього чоловіка позивачки, [PERSON] Тому позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку і господарських будівель. Відповідач позовні вимоги визнав і проти задоволення позову не заперечує. Оцінивши докази по справі суд вважає вимоги позивачки підлягаючими задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 30 липня 1993 року сторони уклали шлюб і від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного виконкому міста Дніпропетровськ, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Криничанського управління юстиції. 23 квітня 2012 року, рішенням Криничанського районного суду шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. За час проживання в шлюбі сторони за спільний кошт побудували житловий будинок по [ADDRESS] Але право власності на вищезазначений будинок зареєстроване на відповідача. Але виходячи з положень ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, що і обумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог та покладення на відповідача обов'язку по сплаті судових витрат у відповідності із ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 жовтня 2012 року, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обов'язки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем, проживають окремо. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Просить дитину залишити на вихованні з нею. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності, на розлученні наполягали. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2012 року (а.с.3), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с8). Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, шлюбних відносин не підтримують та поновлювати наміру не мають. В своїх письмових заявах, надісланих до суду, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім'ї неможливим, проти чого відповідач не заперечував. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина, [PERSON], визначити за згодою батьків, за місцем проживання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.04.2012 року, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін, місцем проживання дітей просить визначити з нею та стягнути з відповідача судові витрати понесені нею при подачі позову. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2012 року (а.с.9), від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх малолітнім дітям, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання дітей, [PERSON] та [PERSON], які не досягли десяти років, визначити за місцем проживання матері.

Outcome: approved