Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач КС «Кредит-ФОС» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що 17.03.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 41 згідно умов якого останній було надано грошові кошти в сумі 4200,00 грн., на умовах встановлених договором строком на 12 місяців, з 17.03.2015 року по 17.03.2016 року. А [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 39%. Станом на 14.09.2016 року заборгованість за кредитом складає 4779,94 коп., з яких 4022,00 грн. - неповернутий кредит, 757,94 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом. Вищезазначений договір забезпечений договором поруки №41 від 17.03.2015 року, згідно якого поручителем виступила [PERSON] - відповідач по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує проти винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином, судовими повістками, про поважні причини неявки суд не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір (надалі - Договір) № 41 від 17.03.2015 року, згідно умов якого останній було надано грошові кошти в сумі 4200,00 грн., на умовах встановлених договором строком на 12 місяців, з 17.03.2015 року по 17.03.2016 року. [PERSON] зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 39%. Кредитною спілкою було виконано умови договору і надано кредит [PERSON], що підтверджується видатковим касовим ордером №307 від 17.03.2015 року. Проте, позичальником умови договору належним чином зобов'язання не виконано - не сплачено своєчасно та в повному обсязі основну суму боргу та відсотки за користування кредитом. Зобов'язання за кредитним договором № 41 від 17.03.2015 р. було забезпечено порукою, [PERSON] - відповідач по справі, виступила поручителем та поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором (договір поруки №41 від 17.03.2015 року). Оскільки позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов договору, виконала не в повному обсязі, внаслідок того станом на 14.09.2016 року утворилася заборгованість по кредиту, яка становить 4779,94 гривень, а саме: 4022,00 грн. - неповернутий кредит, 757,94 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом. Боржнику [PERSON] та [PERSON] 23.02.2016 року за №27-29 надсилалося з боку кредитної спілки попередження про сплату заборгованості по відсотках за кредитним договором, проте поручителем [PERSON] на вказане попередження не відредаговано. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути із [PERSON] як солідарного боржника [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 41 від 17.03.2015 року в розмірі 4779,94 гривень. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 378 гривень 00 копійок. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved