Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України №188 від 19 березня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. 04 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00058788, відповідно до умов якого банк надає відповідачу грошові кошти в національній валюті України - гривні у розмірі 15280.00 гривень шляхом відкриття поточного рахунку [NUMBER] та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а останній зобов'язується повернути кредитні кошти та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 15,00% річних. Кредитні кошти надаються строком до 04 серпня 2014 року. Цільове використання кредитних коштів - поточні потреби. За управління кредитом встановлюється плата у розмірі 1,75% від суми кредиту. Банк свої зобов'язання за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00058788 виконав у повному обсязі, відкривши відповідачу поточний рахунок [NUMBER] та встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 15280.00 гривень, але останній умови зазначеного договору порушив, надані в кредит грошові кошти не повернув. Згідно пункту 4.3. договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360». зазначено у пункті 9 спеціальної частини договору. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на 18 серпня 2015 року становить 12052.67 гривні з них: *прострочена до повернення сума кредиту 2584.41 гривні; *прострочені проценти за користування кредитом 468.48 гривень; *прострочена комісія за управління кредитом 534.80 гривні; *пеня за несвоєчасне погашення кредиту 8464.98 гривні; *штраф за несвоєчасне погашення кредиту 00.00 гривень. Позивач просить: - стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00058788 від 04 серпня 2011 року в сумі 12052.67 гривні. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, погодився з позовом в частині стягнення 2584.41 гривні простроченої до повернення суми кредиту, 468.48 гривень прострочених процентів за користування кредитом, 534.80 гривні простроченої комісії за управління кредитом. Вимогу про стягнення пені в сумі 8464.84 гривні вважає несправедливою, оскільки дана сума більш ніж втричі перевищує суму заборгованості по тілу кредиту (простроченої до повернення кредиту). З посиланням на вимоги п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», представник відповідача вважає, що розмір пені не може бути більшим за1292.21 гривні, що складає 50% від розміру заборгованості по сумі кредиту, та яку він визнає. В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви-анкети на отримання «Кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку, відповідач підписавши її 04 серпня 2011 року, виявив бажання на отримання кредиту у сумі 15280.00 гривень (а.с.27-30). 04 серпня 2011 року відповідача було повідомлено про умови та програмами кредитування на поточні потреби без забезпечення та попередній розрахунок за кредитом. Підписавши витяг тарифів по видачі та обслуговування міжнародних платіжних карток для фізичних осіб, які отримують споживчі кредити в ПАТ «ВіЕйБі Банк», підтвердив ознайомлення його з тарифами кредитування (а.с.34-35, 36). Відповідно до договору №ВLаЖГА00058788 відповідач, 04.8.2011 року підписавши договір виявив бажання на отримання кредиту від ПАТ «ВіЕйБі Банку» у сумі 15280.00 гривень, за умовами якого зобов'язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банку» (а.с.13-20). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються вимогами ст.525, 526, 527, 530, 612, 623, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно п.3.4 рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, положення п.п. 22, 23 ст.1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-100цс14, - ч.3 ст.551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за ріщенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Частина 3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійснені їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню частково, а саме: сума пені за несвоєчасне погашення кредиту зазначена в позові як 8464.98 гривень підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1292.21 гривень, що складає 50% заборгованості, оскільки визначений позивачем розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Таким чином, позов підлягає задоволенню в розмірі 4879.90 гривні.

Outcome: partial