Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] усиновили малолітню [PERSON] в 2009 році. В березні 2017 року у службу у справах дітей звернулася служба у справах дітей Радивилівської РДА Рівненської області з проханням ініціювати позбавлення батьківських прав відповідачів щодо малолітньої дочки [PERSON], оскільки вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Сім'я проживає без реєстрації за адресою: с. Острів, хутір Острівок Радивилівського р-ну Рівненської області. За місцем проживання характеризуються негативно, як такі, що систематично вживають спиртні напої та поводять себе неадекватно, вчиняють сварки із сусідами. Внаслідок такого способу життя відповідачі не виконують належним чином батьківські обов'язки. Згідно листа Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області від 30.01.2017 року стало відомо, що малолітня [PERSON] звернулась із заявою про вчинення батьками відносно неї психологічного насилля. Малолітня [PERSON] з 20.02.2017 року по 01.03.2017 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в палаті інтенсивної терапії з діагнозом: гостре медикаментозне отруєння важкого ступеню з ціллю суїциду. Зі слів дитини стало відомо, що вона випила таблетки з метою закінчення життя самогубством через поведінку батьків. Працівниками Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР від 20.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України. У зв'язку із ситуацією, яка склалась після проходження лікування малолітня [PERSON] не була повернута у сім'ю, а направлена у притулок для дітей. Покликаючись на викладені обставини просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; передати малолітню дочку [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування дитини; стягнути з [PERSON], [PERSON] аліменти в розмірі по ? частині, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з усіх видів заробітку на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини в Державному ощадному банку. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачі та їх представник заперечили проти задоволення позовних вимог, суду пояснили, що не згодні з позбавленням батьківських прав, оскільки вони піклуються про дитину, виховують її та дбають про неї, намагаються створити належні умови для її життя та навчання та належним чином виконувати батьківські обов'язки. Зазначили, що спиртними напоями не зловживають, вказали, що їх вини у спробі вчинення дочкою суїциду немає.. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В березні 2017 року у службу у справах дітей Луцької міської ради звернулася служба у справах дітей Радивилівської РДА Рівненської області з проханням ініціювати позбавлення батьківських прав відповідачів щодо малолітньої дочки [PERSON], оскільки вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с. 8). Згідно листа Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області від 30.01.2017 року стало відомо, що малолітня [PERSON] звернулась із заявою про вчинення батьками відносно неї психологічного насилля (а.с. 9). Малолітня [PERSON] з 20.02.2017 року по 01.03.2017 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в палаті інтенсивної терапії з діагнозом: гостре медикаментозне отруєння важкого ступеню з ціллю суїциду. Зі слів дитини стало відомо, що вона випила таблетки з метою закінчення життя самогубством через поведінку батьків. Працівниками Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР від 20.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України. Відповідно до характеристик, виданих виконавчим комітетом Пляшевськоїсільської ради Радивилівського району в Рівненській області 26 січня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] характеризується з негативної сторони, за час їх проживання без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів часто вживають алкоголь (а.с. 13). Згідно висновку Луцької міської ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 110 від 13.05.2017 року, виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). За приписами принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї Організації Об'єднаних Націй 1386 (XIV) 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Отже, суду не надано доказів, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, свідоме нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 110 від 13.05.2017 року, в сукупності з іншими наявними у справі доказами, поясненнями сторін та свідків, встановивши під час судового розгляду бажання дитини проживати з батьками, що відповідачі виявляють стійке бажання приймати участь у вихованні дитини та виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed