Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до ТОВ «Агрокомплекс «Немирів» с. Ковалівка Немирівського району про визнання недійсною додаткової угоди про заміну сторони у договорі оренди, мотивуючи тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1.3128 га призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 0523085600:02:001:0172. 22.07.2011 року позивачка та ТОВ «Агрокомплекс «Немирів ЛТД» уклали договір оренди землі №0107 від 22.07.2011 року терміном дії 5 років до 22.07.2016 року. В 2016 році позивачка звернулась до орендаря з вимогою повернути її земельну ділянку, однак з`ясувалось, що перший листок договору змінено, вважає, що його сфальсифіковано. Крім того, було надано додаткову угоду про зміну сторони у договорі оренди від 20.09.2015 року, якої позивачка не підписувала, тому вимушена звернутись до суду. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 15.12.2017 року відкрито провадження у даній справі. Представник відповідача директор ТОВ «Агрокомплекс «Немирів» В. Ф. Швець подав до суду відзив, яким вважає позов незаконним та необґрунтованим. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 16.02.2018 року задоволено клопотання представника позивачки та по справі призначено почеркознавчу експертизу. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21.09.2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Науменка С. М. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21.01.2019 року задоволено клопотання представника позивачки та призначено почеркознавчу експертизу. Представник позивача адвокат Примакова В. В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити та стягнути судові витрати згідно квитанції. Представник відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Немирів» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, заяв від нього на адресу суду не надходило. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи, про що постановив ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 297048 [PERSON] належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 0523085600:02:001:0172, розташована на території Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, загальною площею 1,3128 га (а. с. 13). Як вбачається з акту прийому - передачі об`єкта оренди №0107 від 22.07.2011 року [PERSON] передала ТОВ «Агрокомплекс «Немирів ЛТД» земельну ділянку площею 1,3128 га, розташовану на території Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, яка має кадастровий номер 0523085600:02:001:0172(а. с. 6). 22.07.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Немирів ЛТД» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки № 0107(а. с. 7-8). За умовами договору оренди, на підставі акту прийому - передачі земельної ділянки від 22.07.2011 року [PERSON] передала в оренду ТОВ «Агрокомплекс «Немирів ЛТД» належну їй на підставі державного акта серії ЯЛ № 297048 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, площею 1,3128 га на 5 років. На момент коли позивачка підписувала договір строк дії договору було зазначено до 22.07.2016 року, що логічно, оскільки договір укладено на 5 років. Однак, як вказує [PERSON] перший листок договору відповідач замінив і вписав строк його дії до 30.11.2018 року (а.с.7-8). В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 вказаного Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 20 вересня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду про заміну сторони у договорі оренди (а. с. 9). Позивачка вказує, що про існування додаткової угоди вона не знала, відповідно її не підписувала. Стверджує, що підпис виконаний іншою особою, доручення на здійснення таких дій вона нікому не давала. Згідно висновку експерта № 234 від 02.07.2019 року досліджуваний підпис в графі «Орендодавець» у додатковій угоді про заміну сторони у договорі оренди від 20 вересня 2015 року щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 05823085600:02:001:0172, що укладена між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Немирів» с. Ковалівка Немирівського району, виконаний не гр. [PERSON] , а іншою особою (а.с. 99-106). Відповідно до п.7 Додаткової угоди від 20.09.2015 року з моменту переходу права оренди строк дії договору поновлюється до 30.12.2025 року (а.с. 9). Згідно із положеннями ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За нормами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється зазгодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст.19 вказаного Закону при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Суд вважає, що дії відповідача, який самовільно, без погодження із позивачем, який є власником земельної ділянки, уклав додаткову угоду від 20.09.2015, не передбачену основним договором оренди від 22.07.2011, згідно п.12.1 якого зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, порушили право власника на володіння та розпорядження належним йому майном, тим паче, згідно п.12.2 вказаного договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено. В даному випадку відповідач в односторонньому порядку продовжив строк дії договору оренди не поставивши до відома про це власника земельної ділянки. Право орендаря на продовження строку оренди належної позивачу земельної ділянки передбачено ст.33 Закону України «Про оренду землі», згідно якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Згідно до ч.2 вказаної статті орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Отже, позивач не підписувала додаткову угоду про заміну сторони у договорі оренди від 20.09.2015, якою продовжено строк оренди належної їй земельної ділянки і таким чином зміст угоди суперечить законодавству, а саме: не було волевиявлення особи на укладення додаткової угоди до договору оренди. За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Виходячи із вищевикладеного є підстави для визнання додаткової угоди про заміну сторони у договорі оренди, укладеної 20.09.2015 між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Немирів ЛТД» недійсним. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, згідно квитанцій: -по оплаті судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок (а.с. 1); -за проведення почеркознавчої експертизи - 2250 гривень 24 копійки (а.с.94); -за надання юридичної допомоги - 3000 гривень 00 копійок (а.с. 115). На підставі викладеного та

Outcome: approved