Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач ПАТ « ВіЕйБіБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 69606 гривень 93 копійки. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 27.07.2011 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень зі сплатою 15% річних за користування кредитом . Оскільки відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то виникла заборгованість в сумі 69606 гривень 93 копійки станом на 07 серпня 2015 року. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в засідання не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує . За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Судом встановлено , що 27 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою резидентом України [PERSON] укладено кредитний договір №В1аЖГА00056437. За умовами вказаного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 15000 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 27.07. 2014 року. Відповідно до п.2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом наведеному у додатку №1 цього договору (а.с.9). За умовами спеціальної частини договору ( п.3а.с.5) процентна ставка становить 15% річних, а щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. За змістом статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.5.2 договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі і надав [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. Проте, відповідач свої зобовязання не виконав і станом на 07 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 69606,93 гривень, яка складається : -9046,39 гривень заборгованість за кредитом; -3098,32 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; -5012,65 гривень - прострочена комісія за управління кредитом; -52459,57 пеня за несвоєчасне погашення кредиту. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За вимогами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку , що право Банку на отримання боргу за кредитним договором від відповідачки є доведеним. Проте, суд приходить до висновку, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту 52459,57 гривень не співмірна із порушенням зобовязань відповідачем. Так, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф,пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання , тобто ця сума є неустойкою . Згідно зі ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума , її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Дана стаття надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків та наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п. 27 розяснив , що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні ; не лише майнові , але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання ). Відповідач сплатив більшу частину заборгованості за кредитом, на даний час втратив роботу і не має змоги своєчасно погашати кредитні кошти. Кредитні кошти отримував на лікування. За таких обставин , виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобовязання, санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобовязань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити її до збагачення . Враховуючи зазначені обставини, вочевидь не співмірність між передбаченою санкцією і порушенням зобовязання, значний розмір пені,

Outcome: partial