Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач ПАТ «БМ БАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 27550 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 06.03.2012 року між сторонами було укладено договір № 309139 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень на споживчі потреби, зі сплатою 30,99 % річних, а у разі прострочення сплати кредиту - 50,00 % річних, з терміном остаточного повернення кредиту - 05.03.2014 року. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав повністю, не заперечує проти задоволення позову, суду пояснив, що 06.03.2012 року дійсно оформив кредит, проте, на даний час не має можливості його погашати, тому що не працює і знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.03.2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір № 309139 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 15 000 гривень. Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 30,99 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.5-9). Згідно п. 2.4 договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту відповідач зобов'язаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також сплачувати проценти на суму простроченої заборгованості та комісію, передбачених цим договором. На підставі п. 2.4.4 даного договору протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом проценти на суму основного боргу розраховуються за ставкою 0,01 % річних, виходячи з методу розрахунку процентів «факт»/360. Пунктом 2.4.6 передбачено, що проценти на суму простроченої заборгованості нараховуються з першого дня виникнення такої заборгованості за ставкою 50% річних, виходячи з методу розрахунку процентів «факт»/360. Проценти нараховуються щоденно. Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного договору у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за цим договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на сім календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 30 гривень. У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за цим договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на 30 календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 300 гривень. Оплата штрафу не звільняє клієнта від виконання зобов'язань за договором. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № 309139 від 06.03.2012 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 26.03.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 27 550 грн. 04 коп., а саме: 13525,47 гривень - прострочена сума заборгованості за кредитом; 3 999, 76 гривень - прострочена сума заборгованості за процентами; 3624,21 гривень - заборгованість за штрафними процентами; 430,60 гривень - строкова сума заборгованості за процентами; 570,00 гривень - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 7 днів; 5400,00 гривень - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 30 днів (а.с. 4). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору № 309139 від 06.03.2012 року позивач ПАТ «БМ БАНК» (банк) надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, комісіях, відсотках та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved