Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просила зобов`язати Хотянівську сільську раду Вишгородського району Київської області усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, кадастровий номер 32218888:38:060:0211 площею 0,0600 га, яка розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, звільнивши частину земельної ділянки площею 0,0238 га, шляхом демонтажу металевої огорожі. Свої вимоги мотивувала тим, що на належній їй на праві власності частині земельної ділянки розташований металевий паркан, збудований зі сторони проїзду загального користування Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що унеможливлює повноцінне користування земельною ділянкою. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав суду заяву про визнання позову, наслідки чого йому відомі та зрозумілі, просив також розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, зі справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 32218888:38:060:0211 площею 0,0600 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯП №075794 виданого 07 грудня 2020 року та Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-3218807252020 від 03 березня 2020 року. Як вбчається з Акту обстеження земельної ділянки від 15 листопада 2019 року, складеного депутатом Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] за участі інженера-землевпорядника [PERSON] зі сторони проїзду загального користування с. Осещина через територію земельної ділянки [PERSON] проходить металевий паркан із сітки рабиці, вистою 1,8 м. довжиною 19,45 м., який відгороджує частину земельної ділянки площею 0,0238 га, що перебуває у власності [PERSON] встановлений паркан не дає можливості та перешкоджає у користуванні всієї площі земельної ділянки згідно її цільового призначення. Вказані обставини також вбачаються із схеми розташування на місцевості земельних ділянок, складеної інженером-землевпорядником [PERSON] та фототаблицею із зображенням металевого паркану із сітки рабиці. В 2014 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до власників сусідніх земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову Апеляційний суд Київської області, виходив з того, що позивачкою в суді не доведено що паркан, який остання просить знести побудований саме відповідачами. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способі. Як передбачено ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Згідно ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Як встановлено по справі, паркан, розташований на земельній ділянці позивачки ні нею, ні власниками суміжних земельних ділянок не встановлювався. Допитана в суді спеціаліст землевпорядник Хотянівської сільської ради [PERSON] показала, що паркан встановлений на території СТ «Побутовик» з 1980 року, тривалий час знаходиться у занедбаному стані, власника якого встановити неможливо. На балансі сільської ради він не знаходиться, ніхто за ним не доглядає, а тому його можна вважати безхазяйним. Відтак, судом встановлено, що паркан, розташований на земельній ділянці позивачки нікому не належить та є безхазяйним, існування якого перешкоджає позивачці у вільному використанні її земельної ділянки відповідно до цільового призначення. Відтак, з метою захисту права власності останньої, виходячи з обставин позову визнаних в суді відповідачем, останнього слід зобов`язати, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачки, звільнивши частину земельної ділянки площею 0,0238 га, шляхом демонтажу металевої огорожі. За таких обставин поданий позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved