Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка посилається на те, що з 21.01.2012 року вона проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось через нерозуміння один одного, постійні конфлікти. Вказує, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивачка не має бажання бути разом. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, наполя-гає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що має намір створити нову сім'ю. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. У судове засідання відповідач, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, направив заяву і пояснення, в яких заперечив розірвання шлюбу, посилаючись на те, що розірвання шлюб буде суперечити інтересам неповнолітньої дитини, позов необґрунтований і необміркований. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 21 січня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2, се-рія І-ТП № 087109, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП, № 173557 від 15.05.2012 року. Згідно з нормами ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, спільне життя у сторін не склалось через нерозуміння один одного, постійні конфлікти. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що має намір створити нову сім'ю. Суд критично розцінює посилання відповідача на те, що позов необґрунтований і необміркований, оскільки волевиявлення позивачки є її правом вибору, що узгоджується з вимогами ст.56 СК України. Суд вважає, що з огляду на викладене, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Враховуючи ту обставину, що відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, для захисту інтересів дитини неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] на подальше проживання і виховання необхідно залишити з [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище Франчук. На підставі викладеного і

Outcome: approved