Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка,посилаючись на те,що тривалий час будь-які відносини не підтримують між собою,спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо,спроб до примирення не вчиняють,а тому просила суд шлюб між ними розірвати,спільну малолітню дитину від даного шлюбу для подальшого виховання та утримання залишити з нею так як вона є матір»ю дитини і природно в матері більше можливостей приділяти дитині уваги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі,при цьому пояснила суду,що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року,до цього часу певний час проживали разом без реєстрації шлюбу. Незважаючи на нетривалий термін сімейного життя,протягом вже тривалого часу між ними часто виникали конфлікти та сварки в зв»язку з тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя,незважаючи на те,що сімейний стаж невеликий,подружні відносини не підтримують близько 1-го року,спільного господарства та бюджету не ведуть,тому вона вважає що їх сім»я існувати не може,а тому просила шлюб розірвати. Також вказала, що від даного шлюбу та спільного проживання у них з відповідачем народилася спільна дитина,а саме - син [PERSON],[INFO] і якого просила для подальшого виховання та утримання залишити з нею,після розірвання шлюбу також просила суд залишити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з»явився,з позовними вимогами погодився,також вважає,що їх сім»я збережена не може бути,не заперечив проти місця проживання дитини з матір»ю. Вислухавши пояснення сторін у справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,що [PERSON],1988 р.н. та [PERSON],1993 р.н. - 12 липня 2013 року уклали між собою шлюб,який був зареєстрований виконкомом Верлоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області,актовий запис за №2 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]),після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від даного шлюбу та спільного проживання у сторін по справі народилася спільна дитина,а саме - син [PERSON],[INFO] Як зазначила позивачка та не заперечив відповідач - сторони по справі майже один рік будь-які сімейні відносини не підтримують,спільного господарства та бюджету не ведуть, спроб до примирення не вчиняли, до суду з клопотанням про надання строку для можливого примирення не зверталися. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Суд вважає,що мати неповнолітньої дитини,буде більше батька усвідомлювати свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї,створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вона спроможна забезпечити її всім необхідним. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, тому вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved