Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 8,81 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Заріччя», право власності на яку належало померлому на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 04.04.2000р. за № 129 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 27.03.2003р. за №422. На момент смерті разом із померлим була прописана, проживала та вела спільне господарство позивачка. Прийнявши спадщину після смерті свого батька позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 13.07.2016р. у видачі свідоцтва їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її звернутися до суду з позовом, в якому позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом. Вказані обставини і спонукали позивачку, як належну та єдину спадкоємицю за законом першої черги, яка не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та здійснити переоформлення переходу права власності на спадкове майно на своє ім'я, звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька. В судове засідання позивачка не з'явилися, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. В судове засідання представник відповідача - Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. [INFO] року у віці 59 років помер [PERSON] (а.с.3). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) та Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.12) [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 8,81 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Заріччя», право власності на яку належало померлому на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 04.04.2000р. за № 129 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 27.03.2003р. за №422 (а.с.9,10). Із дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району №483 від 09.06.2016 року вбачається, що на момент смерті [PERSON], який помер [INFO] разом із ним проживала та вела спільне господарство його донька [PERSON], яка й прийняла спадщину (а.с.8). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України (2003 р.) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved