Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, позовні вимоги якої з представником підтримала у судовому засіданні, та обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка, [PERSON], [INFO] року, залишилася проживати одна. Нещодавно виповнилося 83 років, часто хворією і потребує стороннього догляду. У м. Суми проживає [PERSON], [INFO]. В 2010 року відповідач запропонував позивачці свої послуги по забезпеченню її та покійного чоловіка доглядом, харчуванням, утриманням їхнього житлового будинку і присадибної ділянки в належному стані. Замість цього відповідач попросив відписати йому належний позивачці будинок [ADDRESS]. Укладаючи договори, позивачка не мала за мету безоплатну передачу домоволодіння та всієї земельної ділянки. Так на час укладання договорів вона з чоловіком досягли пенсійного віку та стали непрацездатними. Між ними і відповідачем відбулася домовленість, що вони передають відповідачу у власність будинок з земельною ділянкою, в якій він буде проживати, а він зобов'язується забезпечувати їх догляд, утриманням та необхідною допомогою. Тобто уклала угоди на умовах покладення зобов'язання на відповідача забезпечувати утриманням та доглядом як її, так і чоловіка, довічно. Фактично вона вважала, що укладає договір довічного утримання. Весь цей час відповідач не надавав допомоги, і в будинку не проживає. Позивачка погодилася і 17 грудня 2010 року уклала з відповідачем у третій Сумській державній нотаріальній конторі договори, тексту якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які були домовленості. Дані договори укладалися та посвідчувалися нотаріусом [PERSON], укладалися за умови, що відповідач буде доглядати за позивачкою, проводити ремонт будинку, господарських споруд з чим відповідач погоджувався. Після укладання договорів дарування, своїх обіцянок відповідач не виконував і не виконує по теперішній час. Після укладення вказаних договорів, позивачка з чоловіком продовжувала проживати в будинку, здійснювала оплату комунальних послуг. Позивачка вважає, що договори дарування від 17.12.2010 року вчинено під впливом помилки так як відповідач зобов'язувався виконати всі оговорені ними умови, які не виконує, в зв'язку з чим прохає суд визнати договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 17.12.2010 року недійсними. Поновити строк звернення до суду, так як, він пропущений з поважних причин, а саме через хвороблий стан та постійне лікування. Після смерті чоловіка позивачка залишалася проживати одна і вимушена була звернутися за допомогою до своєї сестри [PERSON], яка погодилася доглядати за нею, так як, після смерті чоловіка ні хто не доглядав. Про свої порушені права позивачка дізналася від сестри, яка приїхала з Запорізької області, м.Енергодар, 10 вересня 2014 року. [PERSON] звернулася до фахівця в галузі права з документами 13 вересня 2014 року, та в розмові дізналася, що фактично між нею та відповідачем був укладений договір дарування, чого вона не бажала. Так виходить, що відповідач обманув з укладеними в нотаріуса договорами. За договором він є власником будинку на даний час. [PERSON] вважає, що відповідач обманним шляхом уклав зі нею договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, використавши вік, стан здоров'я. Враховуючи викладене, позивачка просить суд поновити строк звернення до суду, визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] у м. Суми та договір дарування земельної ділянки, укладеними 17 грудня 2010 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом третьої Сумської державної нотаріальної контори. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надавши заперечення по справі. В обґрунтування, представник відповідача стверджує, що позивачка давно знайома з батьками відповідача, підтримувала впродовж тривалого часу з ними добрі стосунки. Також [PERSON] на протязі 30 років підтримувала дружні стосунки з бабусею відповідача, [PERSON], з якою працювала разом в обласній лікарні, відвідувала з чоловіком всі сімейні свята відповідача. Батько відповідача, [PERSON] постійно тривалий час в разі необхідності надавав позивачці разом з її чоловіком, як лікар всю необхідну медичну допомогу. В 2008 р., коли захворів чоловік [PERSON], батьки відповідача провели всі необхідні дослідження та консультації, після яких забезпечили все необхідне та достатнє лікування на дому, оскільки він відмовився від госпіталізації. Відповідач на власному транспортному засобів возив ліки, продукти, а також спеціалістів додому чоловіка позивачки, в разі потреби возив його до лікаря. [PERSON] та його батьки здійснювали догляд за могилками їх рідних. Позивачка сама підшукала нотаріуса для укладення таких договорів та наполягала, що договори дарування повинні бути посвідчені саме державним нотаріусом. Договори дарування були укладені за пропозицією позивачки, як вона пояснила, що оскільки власних дітей та внуків у неї не має, то вона відповідача сприймає, як власного внука. Відповідач в свою чергу відносився до неї як до рідної людини. Не відповідають дійсності твердження позивачки, що вона начебто не читала тексту договору, при укладенні договорів був присутній також і чоловік позивачки, який також не заперечував проти укладення саме договору дарування. Необхідні документи для укладення саме договору дарування збиралися позивачкою, вона ж сплачувала і всі витрати по складанню та оформленню договорів дарування. Позивачка не надала суду жодних належних доказів на підтвердження того, що вона помилялася щодо природи та правових наслідків укладеного правочину, та на підтвердження того, що нотаріус, який посвідчував вказані договори, порушив вимоги закону, не впевнився в добровільності дій сторін, розумінні ними своїх дій, не роз'яснив сторонам зміст договору дарування та його правові наслідки, не ознайомив сторони договору перед його підписання з його змістом. При таких обставинах, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області просить справу розглядати у їх відсутність, у зв'язку з великим завантаженням роботою, за матеріалами, що є в справі. Допитані у судовому засіданні свідки зі сторони позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що останній рік взагалі не бачили [PERSON] на місцем проживання [PERSON], а тим паче щоб відповідач доглядав позивачку, піклувався про її здоров'я, побут. Свідки відповідача: [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивачка дійсно хотіла подарувати будинок відповідачу, якого називала своїм онуком. Самостійно знайшла нотаріуса, за власні кошти здійснила реєстрацію договорів, усвідомлювала та розуміла значення своїх дій. Суд вислухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлено, що 17 грудня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування земельної ділянки та житлового будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] посвідчені державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори, зареєстровані в реєстрі за № 2-1250, 2-1248 /а.с.5,7/. Даний житловий будинок з надвірними, господарчими та побутовими будівлями належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Сумською державною нотаріальною конторою 08.04.1986 р. за р. № 2-815 та свідоцтва про право власності, виданого Другою Сумською державною нотаріальною контрою 08.04.1986 р. за р. № 2-812, зареєстрованих в КП «Сумське міське БТІ» в книзі № 128 за № 13534, реєстраційний номер 32270012. Земельна ділянка, площею 0,0539 га., розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належало [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну діяльну Серії СМ № 167528, видано на підставі рішення виконкому Сумської міської ради від 15.07.1993 р. № 474 /а.с.11/. Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Стаття 229 ЦК України передбачає правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно п. 19 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно укладала договір дарування під впливом помилки, адже вважала, що підписуючи оспорюванні правочини, відповідач бере на себе зобов'язання здійснювати догляд позивачки, забезпечувати її побут, піклуватися її здоров'ям. Тобто позивачка помилялася відносно правового характеру правочину, вважаючи, що укладає договір довічного (догляд). За змістом ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на встановлені судом обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договори дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки підлягають до задоволення. А також поновленню позивачці строки позовної давності, враховуючи похилий вік, стан здоров'я. Вимога відносно визнання недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, суд вважає не повному обсязі обґрунтованим, позивачем не надано пояснень відносно оспорюваного державного акту. В силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial