Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному матеріальному утриманні, т.я. вони з відповідачем припинили спільне проживання в звязку з розірванням шлюбу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку надає, однак в недостатньому обємі . Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримали і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засідання проти вимог позивачки заперечував, суду пояснив, що всебічно приймає участь у вихованні та утриманні сина, купує все необхідне для навчання, дає кишенькові гроші, сплачує шкільні фонди та т.і. Крім того, він пропонував позивачці відкрити картковий рахунок на сина та перераховувати щомісяця кошти у розмірі 1000,00 грн., однак позивачка не бажає з ним домовлятися з питання утримання сина. В звязку з наведеним відповідач вважає, що немає необхідності стягувати аліменти в судовому порядку. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року, і на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, 11.02.2010 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб з відповідачем розірвано, дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання надає, однак сума цієї допомоги недостатня, крім того її розмір не є стабільним. Наразі між сторонами існує спір, щодо суми та порядку надання допомоги на утримання спільної дитини, який сторони не можуть вирішити самостійно. Судом установлено, що відповідач працює, має постійне місце роботи і постійне джерело доходу, а отже, аліменти мають бути стягнуті у частці від його заробітку (доходу). Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд вважає, що відповідач має постійне джерело доходу, працює, інших осіб які перебувають на його утриманні не має, інвалідом не являється, а отже, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень матеріального забезпечення, розвитку і виховання дітей. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved