Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 23.03.2008 року помер її чоловік - [PERSON] В березні 2016 року позивачка звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори щодо вирішення питання про прийняття спадщини, але нотаріусом було повідомлено, що на все належне спадкодавцю майно накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження. Для зясування всіх обставин позивачка звернулася до відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у Миколаївській області, де їй було повідомлено, що арешт накладено під час виконання судового наказу виданого Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ЗАТ «УМЗ», але у звязку з завершенням вказаного виконавчого провадження та його знищенням надати інформацію про зняття арешту з майна, що належало спадкодавцю відділ не може. У звязку з вищезазначеним, позивачка звернулася до суду та просить зняти арешт та заборону відчуження з майна належного на праві власності спадкодавцю [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву в якій справу просила розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того в попередньому судовому засіданні позивачка зазначила, що її чоловік [PERSON] помер в березні 2008 року, тобто до розгляду заяви про видачу судового наказу (22.01.2009 року) при виконанні якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно спадкодавця. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за довіреністю, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, але не заперечував щодо їх задоволення. Пояснив, що зазначене виконавче провадження завершене та вже знищене, а тому вчинити дії щодо зняття арешту державний виконавець не має можливості. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав на адресу суду заяву в якій зазначив, що зявитися в судове засідання не може так як знаходиться за межами держави. Просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявилася проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог ЗАТ «Український мобільний зв'язок» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2008 року в с. Шевченкове Новобузького району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №067506 (а.с.8). Після смерті останнього [PERSON] державною нотаріальною конторою 22.05.2008 року було заведено спадкову №211/2008 (реєстровий номер 44732528), що підтверджується копією витягу зі Спадкового реєстру від 22.05.2008 року (а.с.12). На момент смерті за [PERSON] крім права власності на земельні ділянки також було зареєстровано право власності на житловий будинок, який був придбаний в період зареєстрованого шлюбу спадкодавця з дружиною [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії І-ФП №467474 (а.с.6), та на ? якого остання після смерті спадкодавця просила видати свідоцтво про право спільної власності (а.с.34). Відповідно до матеріалів спадкової справи №211/2008 на померлого 23.03.2008 року [PERSON], після його смерті спадщину прийняли його донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ФП №346093 (а.с.7) та син [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІІ-ФП №413277 (а.с.6). Дружина спадкодавця заявою від 17.06.2008 року відмовилася від прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка на користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.35). 22.01.2009 року Центральним районним судом м.\~Миколаєва було винесено судовий наказ №12-2250 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» боргу та штрафу у розмірі 813,59 грн. та судових витрат у розмірі 40,50 грн., який набрав законної сили 03.02.2009 року (а.с.10). Судовий наказ судом було видано 05.02.2009 року та представником ЗАТ «УМЗ» його було направлено на виконання до відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції (ВДВС [PERSON] РУЮ). Згідно копії постанови від 20.03.2009 року ВП№11938988 державним виконавцем Бакуменко\~В.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного вище судового наказу та одночасно з метою забезпечення збереження майна боржника на яке може бути звернено стягнення було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.27). Копії зазначеної постанови були направлені на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію. 30.03.2009 року державним виконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №11938988 на підставі ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку зі смертю боржника (а.с.26). Позивачка зверталася до ВДВС [PERSON] РУЮ з заявою про надання копій матеріалів виконавчого провадження, але в зазначеному їй було відмовлено листом-відповіддю №1690 від 01.04.2016 року в звязку з тим, що зазначене право має лише сторона виконавчого провадження (а.с.13). Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням\~фізичних\~чи\~юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів\~сторін\~та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на березень 2009 року) визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, зокрема на державних виконавців. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Частиною 1,6 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Крім того за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, що відповідає положенням ч.1, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п.3 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено наслідки завершення виконавчого провадження , зокрема у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином судом встановлено, що державним виконавцем, виконавче провадження було завершене, але накладений арешт знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного на час винесення рішення законодавства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача та третіх осіб, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обгрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved