Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що 30.11.2013 року вона позичила відповідачці грошові кошти в сумі 3 000 євро, які остання зобов'язалася повернути 30.12.2013 року, про що відповідачкою написано власноручно розписку. Після настання вказаної дати позивачка неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою про повернення коштів, однак, лише отримувала щоразу від неї обіцянки про повернення грошових коштів найближчим часом. Проте, позичених грошових коштів відповідачка їй так і не повернула по даний час. Позивачка також зазначає, що відповідачка, прострочивши виконання грошового зобов'язання, повинна сплатити суму боргу, яка станом на 03.03.2014 року складала 40 193, 40 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 30.12.2013 року по 28.02.2014 року в розмірі 200, 97 грн. та 2000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачці порушенням зобов'язань. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити, а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання за адресою: [ADDRESS], що стверджується поштовим повідомленням про одержання відповідачкою судової повістки-виклику та довідкою Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 04.04.2014 року (а.с.19, 20). Згідно письмових звернень до суду [PERSON], який вказав, що він проживає за цією адресою та є колишнім чоловіком відповідачки, остання за вказаною адресою не проживає (а.с.14, 21). Причин своєї неявки відповідачка суду не повідомила. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачкою в судовому засіданні та долученого до матеріалів справи оригіналу розписки, даної 30.11.2013 року відповідачкою, остання позичила у позивачки грошові кошти в сумі 3 000 євро, які зобов'язалась повернути 30.12.2013 року (а.с.24). У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з повідомлення Національний банк України станом на 03.03.2014 року встановив такий офіційний курс гривні до євро: 100 євро еквівалентне 1 339, 7781 грн. (а.с.5). Таким чином, розмір неповернутого відповідачкою основного боргу становить 40 193,40 грн., що еквівалентно 3 000 євро, а розмір річних від простроченої суми за період з 30.12.2013 року по 28.02.2014 року становить 200,97 грн., тобто 0,5 % від простроченої суми. Вказані суми підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд, вважає їх безпідставними, оскільки відшкодування моральної шкоди не передбаченого договором позики від 30.11.2013 року. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати складаються із сплаченого судового збору та підлягають присудженню з відповідачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України. Тому розмір таких витрат суд визначає як 403, 94 грн. На підставі ст. 509, 526, 533, 625, 1046-1049 ЦК України та,

Outcome: partial