Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 394. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2016 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо. Позивачка просить шлюб розірвати, так як вважає збереження сім'ї неможливим. Позивачка також просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Суд установив , що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 394, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2016 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на організацію сімейного життя. Спільне господарство сторонами не ведеться, т.я. проживають окремо, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Майновий спір про поділ майна відсутній. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони у справі однією сім'єю не проживають, і дитина знаходяться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідач працює і має регулярний дохід, а тому, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень її матеріального забезпечення, розвитку і виховання. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, том у на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на оплату судового збору при подачі позову до суду у сумі 551,20 грн. . Оскільки позивачі при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved