Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо, допомогу на утримання дитини не надає. Крім того, зазначила, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому також потребує матеріальної допомоги відповідача, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, а також витрати на правову допомогу у розмірі 200, 00 грн. Відповідач позов визнав частково. Зазначив, що проти визначення аліментів на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його доходу не заперечує, між тим як проти сплати аліментів на утримання дружини і відшкодування позивачці витрат на правову допомогу заперечує з тих підстав, що позивачка використовує кошти не за призначенням, крім того його щомісячний дохід становить приблизно 1650 грн., у зв'язку з чим він не має змоги утримувати дружину. Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав: З свідоцтва про народження дитини встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивачка з її слів не працює, своїх доходів не має, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного. Згідно ч.2, 4 ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років; таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; таке право залишається і у разі розірвання шлюбу. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою, батько дитини проживає окремо. Згідно вимогам закону, позивачка, з якою проживає неповнолітня дитина, має право на отримання від чоловіка - батька дитини - аліментів. Крім того, позивачка, як мати малолітньої дитини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, має право на отримання від чоловіка допомоги на своє утримання, якщо відповідач може надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач інших неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, тобто жодних обставин, які б стосувались його сімейного стану, і які б доказували його неспроможність надавати допомогу позивачці, не встановлено і відповідачем не доведено. Відповідач є працездатним, є особою без фізичних обмежень. Тому судом визнається такою особою, що об'єктивно може працювати і мати певні доходи. Зі слів відповідача його щомісячний дохід становить близько 1650 грн. Жодних доказів, які б доказували об'єктивно відсутність у відповідача можливості працювати і отримувати дохід, він не подав, тому суд виходить з того, що відповідач є працездатним і спроможним працювати і отримувати дохід. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину, і крім того він зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку і тому об'єктивно не може працювати. Підстав для звільнення відповідача від його обв'язку по виплаті аліментів на утримання дружини, суд не вбачає, і такі підстави у судовому засіданні не встановлені. Той факт, що відповідач - без наявності у нього об'єктивних перешкод - має з його слів невеликий дохід - не є такою поважною причиною, яка б звільнювала його від обов'язку утримувати дружину у даний період- до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає доцільним і таким, що не суперечить закону і відповідатиме в першу чергу інтересам дитини - визначення аліментів у частці від доходу відповідача, який є працездатним і не заперечує того факту, що все ж доходи має. Суд визначає аліменти на дитину у розмірі ? частини доходів відповідача, з зазначенням гранично мінімального розміру аліментів, визначеного законом. Суд також вважає доцільним призначити відповідачу виплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, у частці від його доходу, в розмірі 1/8 частини доходів. Позивачка не довела наявності у відповідача такого доходу, при якому він би мав матеріальну можливість виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі - 1 / 4 частку на дитину 1 / 4 частку доходу на її утримання. Стосовно відшкодування судових витрат, то суд виходить з положень ст.84, 88 ЦПК України. Судові витрати відшкодовуються позивачу у разі їх підтвердження платіжним документом. Такого платіжного документу позивачка суду не надала, а довідка юриста про отримання грошей не є платіжним документом, що належним чином підтверджує судові витрати. Тому підстав для стягнення даної суми нема. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі статей 80, 81, 84, 180, 182 СК України та

Outcome: partial