Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської місцевої ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 17.09.1999 Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області), яка була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що належала їй на праві власності, та [PERSON] , [INFO] , зазначена в актовому записі про смерть №13831 від 29.09.2017, складеному Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, є однією й тією ж особою - [PERSON] , [INFO] . Визнати недійсною довіреність, посвідчену 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. з правом передоручення повноважень третім особам, за змістом якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються користування, управління та розпорядження належною їй квартирою [ADDRESS] . Визнати недійсною довіреність, посвідчену 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., видану [PERSON] [PERSON] в порядку передоручення за довіреністю, посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 22.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. (реєстровий №1824), за змістом якого [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] за довіреністю, посвідченою 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. (реєстровий №3477), виданою в порядку передоручення за довіреністю, посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Визнати спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , та складається з квартири [ADDRESS] , відумерлою та передати вказане спадкове майно у власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. 27.08.2000 належала квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 22.11.2017 державним реєстратором Харківської філії комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Вказане право зареєстроване на підставі дубліката договору купівлі-продажу, виданого 30.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. (реєстровий №4286), публікації від 17.11.2017 в газеті «Прем`єр» про втрату документа, довідки про право власності від 25.10.2017, виданої КП «Харківське міське БТІ», а також довідки про технічний опис об`єкта від 21.11.2017, виданої ПП «Старокостянтинівське бюро технічної інвентаризації». Згідно актового запису про смерть №13831 від 29.09.2017, складеного Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зареєстровано факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З відміток, які є у вказаному актовому записі про смерть, вбачається, що паспорт померлої не зданий. З листа виконувача обов`язків начальника Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 29.08.2018 вбачається, що на підставі постанови слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області відділом судово-медичної експертизи трупів 16.08.2017 було проведено судово-медичну експертизу трупа [PERSON] , 1931 р.н., який було виявлено 15.08.2017 в кв. [ADDRESS] . При заповненні лікарського свідоцтва про смерть рік народження померлої був помилково вказаний як «1951» замість «1931». З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 29.08.2018, наданих Третьою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається відсутність заведених спадкових справ, виданих свідоцтв про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів щодо [PERSON] . Однак, згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. 22.12.2017 посвідчено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] за довіреністю від [PERSON] , посвідченою 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., виданою в порядку передоручення за довіреністю від [PERSON] , посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. на ім`я [PERSON] , продала вищезазначену квартиру [PERSON] . На підставі цього договору приватним нотаріусом 22.12.2017 проведено державну реєстрацію за [PERSON] права власності на цю квартиру. Тобто цивільна правоздатність, у тому числі право власності, [PERSON] припинилися у момент її смерті [INFO] . Тобто на час нотаріального посвідчення довіреностей від 29.08.2017 та 19.12.2017, а також договору від 22.12.2017 [PERSON] не була здатна мати та здійснювати цивільні права та обов`язки, у тому числі цивільні права довірителя та продавця належної їй за життя квартири. Таким чином вищезазначені довіреності та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є незаконними та підлягають визнання їх недійсними. Оскільки відсутні заведені спадкові справи та не видавались свідоцтва про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів щодо померлої [PERSON] , тому слід визнати спадщину квартиру [ADDRESS] відумерлою та передати її у власність територіальної громади. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, який уточнила та просить визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на цю квартиру. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.12.2017 [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шаульською Н.І., та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно при реєстрації права власності за номером 24120008 від 22.12.2017 року. Тобто, починаючи з 22.12.2017 року [PERSON] добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується квартирою, сплачує комунальні послуги та несу інші витрати, пов`язані з утриманням квартири, зробила ремонт. При укладенні договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2017 року відповідачем [PERSON] було надано правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] не було відомо про кримінальне провадження, зареєстроване №42018221040000015. Оскільки право власності [PERSON] , не оспорено, реєстрація права власності не скасована, договір купівлі-продажу не визнаний недійсним, тому вона є добросовісним набувачем та власником майна, право власності якого не оспорене, тому визнання квартири спадщиною відумерлою з передачею квартири у власність територіальної громади, не відповідає вимогам закону. Пред`явивши вимогу про визнання недійсним наступного правочину щодо відчуження спірної квартири, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Також відсутні підстави для визнання довіреності від 29.08.2017 року та 19.12.2017 року недійсною, оскільки діючим цивільним законодавством передбачено визнання недійсними угод, а визнання недійсною довіреність нормами цивільного законодавства не передбачено. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази та правові підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави. [PERSON] при вчиненні правочину 22.12.2017 не знала і не могла знати про відсутність у продавця [PERSON] прав на відчуження спірного майна, оскільки правомочності продавця на таке відчуження ним були з`ясовані та підтверджені договором купівлі-продажу від 22.12.2017, у дійсності якого він не мав підстав сумніватись та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Доказів вчинення порушень з боку [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу від 22.12.2017 представником прокуратури не надано. Оскільки при укладанні договору купівлі-продажу [PERSON] не знала та немогла знати що про інформацію якою керувалась прокуратура у своєму позові станом на день подання позовної заяви вона являється добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , тому немає законних підстав для позбавлення [PERSON] , цього майна. В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідачки [PERSON] проти задоволення позову Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської місцевої ради заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд розглядає справу в їх відсутність. Суд, заслухавши прокурора, представника відповідачки [PERSON] , дослідивши докази по справі, вважає, що позов Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської місцевої ради підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий 17.09.1999 Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2000, придбала у власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Згідно актового запису про смерть № 13831 від 29 вересня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 65 років, документом що підтверджує факт смерті є лікарське свідоцтво про смерть № 2208-Дм/17 від 27.09.2017, видане Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи відділу судово-медичної експертизи трупів. З відміток, що містяться у актовому записі про смерть, вбачається, що громадянство, місце народження та місце проживання померлої паспортом не підтверджено. Паспорт померлої не здано, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано, свідоцтво про смерть не видано, заявником щодо здійснення актового запису зазначено співробітника Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи. Згідно листа Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 29.08.2018р. судово-медичну експертизу трупа громадянки [PERSON] ,1931 року народження, який знайдено [INFO] за адресою: [ADDRESS] , було проведено у відділі судово-медичної експертизи трупів Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи 16.08.2017 року на підставі постанови про призначення експертизи слідчого СВ Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області С.Є. Максименко. Згідно листа КП «Жилкомсервіс» від 15.03.2018р. №5260/2/07-05 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 15.01.1992 по 01.07.1992, з 04.11.1992 по 21.02.1998, з 05.07.1995 по 06.09.2000, [PERSON] , [INFO] , з 10.02.1993 по 16.04.1996, [PERSON] , [INFO] , з 05.07.1995 по 16.04.1996, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 20.09.2000. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.08.2018 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Позивач просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що належала їй на праві власності, та [PERSON] , [INFO] , зазначена в актовому записі про смерть №13831 від 29.09.2017, є однією й тією ж особою - [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 ЦПК України 2004 року (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судами також не встановлюється тотожність особи. Доказів того, що за адресою: [ADDRESS] померла інша особа та працівниками правоохоронних органів виявлено труп за іншою адресою учасниками справи не надано. Факт існування такої особи як [PERSON] , окрім [PERSON] за вказаною адресою, не доведено. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є однією і тією ж особою та до актового запису про смерть від 29 вересня 2017 року анкетні дані померлої [PERSON] , [INFO] внесені, з допущенням помилок у даті народження. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає встановленим факт належності актового запису про смерть від 29 вересня 2017 року № 13813, складеного Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] , [INFO] , народження, в якому помилково зазначено про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 65 років. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №641/1386/18. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.11.2017 державним реєстратором Харківської філії комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 17.09.1999 Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Вищезазначена державна реєстрація прав власності на [ADDRESS] за [PERSON] зареєстроване на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 30.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. (реєстровий №4286), публікації від 17.11.2017 в газеті «Прем`єр» про втрату документа, довідки про право власності від 25.10.2017, виданої КП «Харківське міське БТІ», а також довідки про технічний опис об`єкта від 21.11.2017, виданої ПП «Старокостянтинівське бюро технічної інвентаризації». 22.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. посвідчено договір купівлі-продажу, реєстровий №1824, згідно якого [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] за довіреністю від [PERSON] , посвідченою 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., реєстровий №3477, виданою в порядку передоручення за довіреністю від [PERSON] , посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. реєстровий №3678 на ім`я [PERSON] , продала означену квартиру [PERSON] . На підставі цього договору приватним нотаріусом 22.12.2017 прийнято рішення з №38925124 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов`язки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627, ч.2 ст. 207 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. [PERSON] померла [INFO] . З відміток, які маються в актовому записі про смерть № 1383,1 вбачається, що паспорт померлої [PERSON] не зданий. Згідно з п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється, зокрема, у разі смерті власника. Тобто, правоздатність [PERSON] та її право власності на квартиру [ADDRESS] припинилося 15.08.2017 року у зв`язку з її смертю, тому довіреність, посвідчена 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А., реєстровий №3678, з правом передоручення повноважень третім особам, за змістом якої [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються користування, управління та розпорядження належною їй квартирою [ADDRESS] та довіреність, посвідчена 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., реєстровий №3477, видана [PERSON] [PERSON] в порядку передоручення за довіреністю, посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. реєстровий №3678 є недійсними. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Реєстрація права власності квартири [ADDRESS] , яка відбулась на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2017 року за [PERSON] суперечить закону, оскільки судом встановлено, що [PERSON] не мав повноважень від імені та в інтересах [PERSON] укладати договір купівлі-продажу, тому договір купівлі-продажу квартири від 22.12.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І., за змістом якого [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] за довіреністю, посвідченою 19.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., виданою в порядку передоручення за довіреністю, посвідченою 29.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А., слід визнати недійсним. Правочин щодо відчуження спірної квартири є таким, що вчинений без належного обсягу цивільної дієздатності, та не може створювати будь-яких правових наслідків. Відповідно до положень частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом частини 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. За ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. [PERSON] померла [INFO] . Шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 15 лютого 2018 року. Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подано не було. Згідно Інформаційної довідки у Спадковому реєстрі станом на 29.08.2018 року інформація про заповіти та спадкові договорі [PERSON] , спадкові справи, свідоцтва про право власності на спадщину після померлої [PERSON] відсутня. Згідно актового записку про смерть №13831 від 29.09.2017, витяг д Державного реєстру актів цивільного стану про смерть для отримання допомоги на поховання не видавалось. Доказів щодо осіб, щодо наявності які є спадкоємця після померлої [PERSON] , суду не надано. Враховуючи, що відсутні спадкоємці [PERSON] як за заповітом, так і за законом, спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , є відумерлим та підлягає переходу у власність територіальної місцевої громади в особі Харківської міської ради, інтереси якої представляє прокурор. Суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх не доведеністю, а посилання [PERSON] на відсутність повноважень прокурора для представництва Харківської міської ради в суді суд вважає безпідставними. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.3 ч. 1ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Керівник Харківської місцевої прокуратури №4, пред`явивши позов до відповідачів, обґрунтував його необхідністю збереження та примноження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов для ефективного її використання у зв`язку з реалізацією державної політики в сфері забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та зазначав, що Харківською міською радою після відкриття спадщини після смерті [PERSON] до звернення до суду з цим позовом не вживалися заходи захисту у судовому порядку порушених прав територіальної громади м. Харкова. Згідно листа Харківської міської ради від 26.09.2018 Харківська міська рада не подавала іншого позову до цього ж відповідача(відповідачів) з тих самим предметом та з тих самих підстав. Тобто, факт незвернення до суду Харківської міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18. Обґрунтовуючи право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, керівник Харківської місцевої прокуратури №4 посилається на те, що Харківською міською радою після відкриття спадщини після смерті [PERSON] до звернення до суду з цим позовом не вживалися заходи захисту у судовому порядку порушених прав територіальної громади м. Харкова, відповідні позови до відповідачів до судів не пред`являлись. Таким чином у Харківської місцевої прокуратури №4 є підстави для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 643/3144/17 та від 02.09.2020 у справі № 755/12071/18. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання добросовісним набувачем майна та визнання права власності на нерухоме майно, в зв`язку з недоведеність позовних вимог за зустрічним позовом. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі.

Outcome: approved