Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Істок» в вересні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за Договором про споживчий кредит № ДК2-607 від 15.02.2018 року у розмірі 11117 грн. 65 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2018 року між Кредитною спілкою «Істок» та членом Кредитної спілки [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-607 згідно якого Кредитна спілка надала йому кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп., строком на 12 місяців, до 15.02.2019 року. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору до п. 3.2 Кредитного договору плата за надання кредиту становить 7,73 грн. щоденно. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору. Загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит № ДК2-607 від 15.02.2019 року становить 11177 грн. 65 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. 13.11.2018 року винесено ухвалу про про відкриття провадження та призначення по справі підготовчого судового засідання. 01.02.2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник позивача Кредитної спілки «Істок» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 19.10.2018 року до суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, а розгляд справи просить провести без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень, відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.02.2018 року між Кредитною спілкою «Істок» та членом Кредитної спілки [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-607 згідно якого Кредитна спілка надала йому кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп., строком на 12 місяців, до 15.02.2019 року. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору плата за надання кредиту становить 7,73 грн. щоденно. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи те, що 15.02.2018 року між сторонами був укладений Договір про споживчий кредит №ДК2-607, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за Договором про споживчий кредит №ДК2-607 від 15.02.2018 року, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується видатковий касовим ордером від 15.02.2018 року. Проте, відповідач порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв'язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Згідно розрахунку суми заборгованості за Договором про споживчий кредит № ДК2-607 від 15.02.2018 року, у зв'язку із неповерненням відповідачем кредитної заборгованості станом на 31.08.2018 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 11177 грн. 65 коп., з якої: заборгованість за основною сумою кредиту - 4567 грн. 59 коп.; заборгованість за платою - 2325 грн. 78 коп.; заборгованість по відсотках - 00,03 грн.; 100 % річних згідно ст.. 625 ЦК та п. 4.7.3 Кредитного договору - 1284 грн. 25 коп.; штраф - 3000 грн. 00 коп. З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про звернення до суду, про наявну заборгованість по кредитному договору та з вимогою її погашення, що підтверджується повідомленням Укрпошти. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав умов укладеного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за Договором про споживчий кредит №ДК2-607 від 15.02.2018 року в розмірі 11177 грн. 65 коп. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved