Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Устянської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Останній на підставі рішення Устянської сільської ради народних депутатів від 21.01.2003 р. передано у приватну власність заемельну ділянку № [NUMBER] площею 1,06 га в межах згідно з планом на території Устянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на вищезазначену земельну ділянку виданий 18.02.2003 р. на ім`я [PERSON] , після смерті останньої. Спадкоємцем майна [PERSON] стала її дочка [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , яка за життя посвідчила заповіт на користь позивачки по справі. Однак нотаріус відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий на [PERSON] після її смерті, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Устянської сільської рад позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] . Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». З свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] , якій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 №190318, належала земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,06 га. З свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , вбачається, що остання померла [INFO] . З свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 23.02.1974 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». З заповіту від 04.05.2001 р., посвідченого секретарем Устянської сільської ради слідує, що [PERSON] заповіла господарство на [PERSON] , господарство по [ADDRESS] - [PERSON] , земельний та майновий пай матері [PERSON] дочці [PERSON] , земельний та майновий пай дочці [PERSON] . З довідки від 30.07.2019 р. № 1041, виданої Устянською сільською радою, слідує, що за померлою [PERSON] , 1932 р.н., яка померла [INFO] зареєстровано пай площею 1, 06 га Р1№190318 зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. На день смерті [PERSON] , 1932 р.н. в господарстві в [ADDRESS] крім померлої ніхто не був зареєстрований і не проживав. Після смерті [PERSON] , 1932 р.н. в управління земельним паєм вступила її дочка [PERSON] , 1953 р.н., що здійснювала догляд за земельним паєм померлої та хоронила [PERSON] [PERSON] , 1953 р.н., померла [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] , 1932 р.н. не посвідчувався в Устянській сільській раді. З довідки від 13.08.2019 р. №152/02-14, виданої приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Григорець М.Ф., слідує, що [PERSON] являється спадкоємцем на майно померлої матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с. Устя, Снятинського району Івано-Франківської області. Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.08.2019 р. у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо [PERSON] . Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадкокому реєстрі від 30.07.2019 р. вбачається, що зареєстрована спадкова справа за спадкодавцем [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,06 га., що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Оскільки у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності за померлим на спадкове майно, а саме на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,06 га., що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,06 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Устянської сільської ради ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії Р1 №190318, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898 виданого 18.02.2003 р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved