Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 19 жовтня 2014 року нею було зроблено замовлення № 193/10 за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева № 19 в магазині Мебель Склад-Магазин, відповідно до якого [PERSON] (виробник) повинна була виготовити предмет меблів, а саме шафи-купе, вартість замовлення складала 16\~000,0 гривень. Однією з вимог була оплата 50% вартості в момент замовлення. Виконуючи вимоги виробника 19 жовтня 2014 року було передано виробнику 8\~000,0 гривень, у звязку із чим було складено бланк замовлення. В даному бланку вказано суму переданого нею авансу в розмірі 8\~000,0 гривень та суму доплати в розмірі 8\~000,0 гривень, на бланку проставлено відповідну печатку фізичної особи-підприємця [PERSON]. Позивач вказує, що відповідно до даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] станом на сьогодні дійсно здійснює підприємницьку діяльність. Хоча і підприємницьку діяльність здійснює [PERSON], веденням справ, в тому числі і перемовинами з замовником, займається її мати [PERSON]. Відповідно до бланку замовлення доставка меблів до замовника повинна була здійснена до 22-23 листопада 2014 року. По закінченню строку, який був зазначений у бланку замовлення, шафа не виготовлена, не привезена та не встановлена. Вказує, що протягом семи місяців і по сьогодні нею було здійснено телефонні дзвінки до [PERSON] та [PERSON] з вимогами виконати зобовязання перед нею або ж повернення їй сплачених коштів. Протягом перших пяти місяців [PERSON] обіцяла виготовити все-таки її замовлення, посилаючись на різного роду власні проблеми. До останнього часу вона сподівалася на порядність даних осіб, але в травні місяці 2015 року [PERSON] переїхала з орендованого офісу за адресою вул. Велика Кільцева, 19, район Борщагівки. Фактично з травня 2015 року магазин Мебель Склад-Магазин не працює, на телефонні дзвінки не відповідає. Якимось чином в травні вдалося з нею звязатись по телефону, призначити зустріч, під час якої [PERSON] зізналась, що її замовлення взагалі не виготовлялось і пообіцяла повернути кошти, дану розмову нею було записано на диктофон. Станом на сьогодні на телефонні дзвінки не відповідає ані [PERSON], ані [PERSON] Позивач вказує, що нею було підготовлено заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України та предявлена до правоохоронних органів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не виконали своїх зобовязань перед нею відповідно до бланку замовлення. Посилаючись на п.22 ст. 1, п. п. 3, 18 ч.1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів вважає, що правовідносини, що склались між нею та [PERSON] та [PERSON] підпадають під даного закону. Шляхом оформлення бланку-замовлення № 193/10 був укладений договір на виконання робіт, тобто [PERSON] та [PERSON] вступили у цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Законом України Про захист прав споживачів. В звязку із викладеними обставинами позивач просила стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на її користь кошти в розмірі 8\~000,0 гривень та суму моральної шкоди в розмірі 1\~000,0 гривень. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву, в який просила розглядати справу в її відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не сповістили, в звязку із чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2014 року [PERSON] було зроблено замовлення № 193/10 за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева № 19 в магазині Мебель Склад-Магазин, відповідно до якого [PERSON] (виробник) повинна була виготовити предмет меблів, а саме шафи-купе, вартість замовлення складала 16\~000,0 гривень; також 19 жовтня 2014 року [PERSON] було передано виробнику 8\~000,0 гривень, у звязку із чим було складено бланк замовлення. В даному бланку вказано суму переданого нею авансу в розмірі 8\~000,0 гривень та суму доплати в розмірі 8\~000,0 гривень, на бланку проставлено відповідну печатку фізичної особи-підприємця [PERSON]. Відповідно до бланку замовлення доставка меблів до замовника повинна була здійснена до 22-23 листопада 2014 року. По закінченню строку, який був зазначений у бланку замовлення, шафа не виготовлена, не привезена та не встановлена. [PERSON] зверталася до відповідачів із вимогами виконати зобовязання перед нею або ж повернення їй сплачених коштів, проте замовлення виконано не було, кошти позивачу не повернуті. Позивачкою до прокуратури Подільського району м. Києва 10.07.2015 року за вх. № 1237 було подано заяву про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Наведені обставини підтверджуються копіями бланку замовлення № 193/10 від 19.10.2014 року, заяви про злочин, іншими матеріалами справи. Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У відповідності до п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У відповідності до ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем [PERSON] не було виконано замовлення та не повернуто позивачеві коштів за невиконане замовлення відповідно до замовлення № 193/10 від 19.10.2014 року на загальну суму 8\~000,0 гривень, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути кошти у розмірі 8\~000,0 гривень та суму моральної шкоди у сумі 1000,0 гривень, задовольнивши позов. Також суд вважає, що із відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 1, 4, 6, 10, 22 Закону України Про захист прав споживачів, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved