Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 28 жовтня 2011 року у Центральному-Міському відділі державної реєстрації актів цивільоного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис №958. Від шлюбу дтей немає. Спільне життя у сторін не склалося. Позивачка з відповідачем не спілкуються. Сторони не проживають однією родиною. Між сторонами немає ніяких відносин. Відносини, як чоловіка та дружини не є можливими, у звязку з чим позивачка звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видане Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії 1-КИ №212836 між [PERSON] та [PERSON], 28 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №958 (а.с.6). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя\~ і протилежність характерів, що негативно впливає як на позивачку, так і на відповідача, подружні відносини між сторонами припинено, шлюб існує формально, у звязку із чим збереження подружнього життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористався позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, у звязку з чим позивач заявила про неможливість збереження подружніх стосунків, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання стосовно заявленою позивачем вимоги про покладання видатків на сторони порівну, суд, враховуючи вимоги ч.1\~ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та положення ч.1\~ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених ним та підтверджених документально (а.с.1) судових витрат. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved