Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач, Національна академія внутрішніх справ, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь вартість навчання у розмірі 51 873 гривні 96 копійок та розмір сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22 липня 2005 року № 76 дск [PERSON] з 01 вересня 2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 29 листопада 2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - Головним управлінням МВС України у місті Києві та [PERSON] укладено договір №Кв-198 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01 вересня 2007 року по 18 червня 2009 року - у відповідності з підписаним договором відповідач [PERSON] у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 19 червня 2009 року № 467 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві. Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 28 лютого 2011 року № 114 о/с [PERSON] звільнено на підставі поданого ним рапорту звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Укладений з відповідачем [PERSON] договір зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі: (п. 3.2.) у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач [PERSON] був звільнений з органу внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому не виконав умови договору про підготовку фахівця. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у всій сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 22 липня 2005 року № 76 дск «Про зарахування на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ набору 2005 року», [PERSON] був зарахований на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ з 1 вересня 2005 року (а.с.5). 29 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір № Кв-198 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 6- 9). Згідно статуту Національної академії внутрішніх справ, Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ та Академії управління Міністерства внутрішніх справ (а.с. 30-33). Наказом Національної академії внутрішніх справ від 19 червня 2009 року № 467 «Про черговий випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції та слухачів навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання у 2009 році», [PERSON] було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» ( 7.060101) та видано диплом спеціаліста (а.с.10). Наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 26 червня 2009 року № 600 о/с, лейтенанта міліції [PERSON] призначено з 19 червня 2009 року слідчим слідчого відділу Дніпровського районного управління, з посадовим окладом 850 гривень, установивши надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсоктів від посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років (а.с.20). Згідно п.п. 3.2. п. 3 договору № Кв-198 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.п. 4.1. п. 4 даного договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 17 червня 2009 року, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі [PERSON] становить 51 873 гривні 96 копійок (а.с. 11). Таким чином, враховуючи вищевикладене загальний розмір витрат за навчання [PERSON] склала 51873 гривні 96 копійок. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 20 грудня 2010 року [PERSON] на ім'я начальника Головного управління МВС України в м. Києві було подано рапорт про звільнення за власним бажанням (а.с.21). Наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 28 лютого 2011 року № 114 о/с «Щодо особового складу», лейтенанта міліції [PERSON], слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління, з 28 лютого 2011 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за власним бажанням (а.с.22). 04 вересня 2012 року позивачем відповідачу було направлено листа з проханням погасити наявну заборгованість. Разом з тим, даний лист залишився поза увагою відповідача та заборгованість не погашена (а.с.23-24). Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позов не було подано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Національної академії внутрішніх справ, у зв'язку з чим позов Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання підлягає задоволенню. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 519 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved