Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1998 року вона є власником нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Клубна, 16, який знаходиться на земельній ділянці площею 1\~200 кв.м. За даною адресою зареєстровано місце проживання колишньої дружини сина позивачки [PERSON], яка з 2009 року в будинку не проживає, забрала власні речі та переїхала на інше місце проживання. Посилаючись у позові на те, що реєстрація відповідачки позбавляє позивачку можливості повноправно здійснювати свої права, як власника, тому просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідачка у судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, не зявилася, однак у письмових запереченнях наголошувала на тому, що з боку позивача чиняться перешкоди у користуванні нею житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Клубна, 16, однак доказів цьому не надала. Врахувавши заяву позивача та письмові заперечення відповідача, дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно зі ст.11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих позивачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1998 року є власником нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Клубна, 16. За даною адресою зареєстровано місце проживання відповідачки [PERSON], яка є колишньою дружиною сина позивачки та за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Клубна, 16 не проживає більше двох років. На теперішній час відповідачка не є членом сім'ї позивачки, з нею не укладався ані договір найму, ані будь-які інші договори на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оскільки відповідачка [PERSON] в будинку не проживає більше двох років, не є членом родини власника житла, її реєстрація за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком №16 по вул. Клубній у м. Дніпропетровську. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved