Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька», про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Відповідачка [PERSON] є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори (витяг з особового рахунку). Учасниками відносин щодо надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири відповідачки є сама відповідачка як споживач послуг, ККП «Донецькміськтепломережа» як виробник послуг, КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» як виконавець послуг. Відносини між ККП «Донецькміськтепломережа» та КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» врегульовані договором, за яким ККП «Донецькміськтепломережа» надає право самостійно вести облік оплати за надані послуги, безпосередньо стягувати плату за надані послуги квартиронаймачів. Нарахування за користування послугами з теплопостачання здійснюється згідно з затвердженими у встановленому законом порядку тарифами. Згідно з рішенням Донецької міської ради від 19.09.2008 року № 23/19 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги» тариф на опалення за 1 кв.м. опалювальної площі з 01.10.2008 року складає 3,03 гривень/місяць (231,14 гривень); з 01.11.2008 року - 3,10 гривень/місяць (236,25 гривень); з 01.12.2008 року - 3,16 гривень/місяць (241,40 гривень); на гаряче водопостачання з 01.10.2008 року - 44,80 гривень з особи в місяць (14,02 гривень за 1 куб.м.), з 01.11.2008 року - 45,70 гривень з особи в місяць (14,30 гривень за 1 куб.м.), з 01.12.2008 року - 46,59 гривень з особи в місяць (14,58 гривень за 1 куб.м.). Згідно з рішенням Донецької міської ради №4/22 від 25.02.2011 року «О нормах споживання теплової енергії» з 01.03.2011 року тариф на опалення за 1 кв.м. опалювальної площі складає 3,48 гривень (265,55 гривень); на гаряче водопостачання 53,48 гривень з особи в місяць (17,58 гривень за 1 куб.м.). На протязі всього часу мешкання у вищевказаній квартирі, відповідачка користуються послугами ККП «Донецькміськтепломережа», однак плату за отримані послуги здійснює несвоєчасно та не в повному обсязі. 15.03.2013 року позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідачів заборгованість в порядку наказного провадження, але ухвалою від 13.05.2013 року судовий наказ було скасовано. До теперішнього часу оплату за опалення та гаряче водопостачання відповідачка не здійснює. Таким чином, за період часу з 01.11.2010 року по 01.03.2013 року відповідачка має заборгованість перед позивачем у сумі 5 680,88 гривень, з яких: сума основного боргу за послуги теплопостачання за період з 01.11.2010 року по 01.03.2013 року складає 5 488,63 гривень, 3% річних за період з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року складає 173,39 гривень, індекс інфляції за період з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року складає 18,86 гривень. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 5 680,88 гривень, 3% річних у розмірі 173,39 гривень, індекс інфляції у розмірі 18,86 гривень, судовий збір у розмірі 243,60 гривень. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» про визнання дій незаконними, посилаючись на наступне. Зазначає, що законодавство виключає можливість існування будь-яких відносин між нею та ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» і встановлює інший механізм визначення та отримання плати за послуги виробника, ніж той, на який посилається позивач за первісним позовом. Надання їй послуг з опалення може відбуватися лише на договірних засадах, і такі засади можуть існувати виключно між нею та виконавцем послуг з опалення. Посилається на те, що виконавець систематично ухилявся і продовжує ухилятися від укладення передбаченого законом договору. Запропонований відповідачем спосіб врахування обсягів послуг з опалення за «нормою споживання» без врахування фактичної температури поданого на опалення теплоносія із оплатою послуг мешканцями квартир безпосередньо виробнику, замість виконавця, глибоко суперечить як типовому договору, так і ряду інших положень закону. Згоди на запроваджений ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» порядок нарахування і отримання плати за послуги за опалення з боку позивачки ніколи не надавалося. Просила визнати незаконними дії ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» щодо наділення себе повноваженнями кредитора з оплати опалення її квартири. В судове засідання представник ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та додаткові пояснення по справі. Просила вимоги зустрічного позову задовольнити, у задоволенні первісного позову просила відмовити. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність задовольнити первісний позов у повному обсязі, у задоволення зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори (витяг з особистого рахунку) (а.с. 5). Учасниками відносин щодо надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири відповідачки є сама відповідачка як споживач послуг, ККП «Донецькміськтепломережа» як виробник послуг, КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» як виконавець послуг. Відносини між ККП «Донецькміськтепломережа» та КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» врегульовані договором, за яким ККП «Донецькміськтепломережа» надає право самостійно вести облік оплати за надані послуги, безпосередньо стягувати плату за надані послуги квартиронаймачів. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР громадяни, яким належить квартира на праві приватної власності, зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату, а також плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 160 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають спільно х ним у будинку (квартирі), яка належить громадянину на праві власності, користуються нарівні наймачем всіма правами і несуть всі обов'язки, які випливають з договору найма. Згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, у разі відсутності у квартира (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Так, згідно з рішенням Донецької міської ради №4/22 від 25.02.2011 року «О нормах споживання теплової енергії» з 01.03.2011 року тариф на опалення за 1 кв.м. опалювальної площі складає 3,48 гривень (265,55 гривень); на гаряче водопостачання 53,48 гривень з особи в місяць (17,58 гривень за 1 куб.м.). Згідно з рішенням Донецької міської ради від 19.09.2008 року № 23/19 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги» тариф на опалення за 1 кв.м. опалювальної площі з 01.10.2008 року складає 3,03 гривень/місяць (231,14 гривень); з 01.11.2008 року - 3,10 гривень/місяць (236,25 гривень); з 01.12.2008 року - 3,16 гривень/місяць (241,40 гривень); на гаряче водопостачання з 01.10.2008 року - 44,80 гривень з особи в місяць (14,02 гривень за 1 куб.м.), з 01.11.2008 року - 45,70 гривень з особи в місяць (14,30 гривень за 1 куб.м.), з 01.12.2008 року - 46,59 гривень з особи в місяць (14,58 гривень за 1 куб.м.). Судом встановлено, що плата за опалення та постачання гарячої води нараховувалась відповідно до встановлених тарифів, однак фактично оплата за надані позивачем послуги відповідачкою не здійснювалась. Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості за період часу з 01.10.2008 року по 01.03.2013 року та розрахунку інфляції, відповідачка має заборгованість перед позивачем у сумі 5 680,88 гривень, за яких: сума основного боргу за послуги теплопостачання за період з 01.11.2010 року по 01.03.2013 року складає 5 488,63 гривень, 3% річних за період з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року складає 173,39 гривень, індекс інфляції за період з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року складає 18,86 гривень (а.с. 8-9, 10). Відповідно до ст.ст. 526, 530, Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином у встановлений термін, згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Крім того, 19.03.2013 року Ворошиловським районним судом м. Донецька було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ККП ДМР «Донеьцкміськтепломережа» заборгованості за опалення та теплопостачання. Ухвалою суду від 13.05.2013 року даний судовий наказ було скасовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» до [PERSON] та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 5 488,63 гривень, 3% річних у розмірі 173,39 гривень, індекс інфляції у розмірі 18,86 гривень, а всього 5 680,88 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Розглядаючи вимоги зустрічного позову [PERSON] до ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» суд встановив наступне. [PERSON] посилається на те, що законодавство виключає можливість існування відносин між нею та ККП ДМР «Донецькміськтепломережа». Вважає, що надання їй послуг з опалення може відбуватися лише на договірних засадах, і такі засади можуть існувати виключно між нею та виконавцем послуг з опалення. Посилається на те, що виконавець систематично ухилявся і продовжує ухилятися від укладення передбаченого законом договору. Згоди на запроваджений ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» порядок нарахування і отримання плати за послуги за опалення з боку позивачки ніколи не надавалося. У той же час, згідно рішення Донецької міської ради від 27.09.2004 року №13/25 було створено ККП ДМР «Донецькміськтепломережа». Згідно розпорядження Донецької міської ради №964 цілісний майновий комплекс Донецьких міських теплових мереж було передано створеному підприємству ККП «Донецькміськтепломережа». Отже, ККП «Донецькміськтепломережа» з 01.07.2005 року здійснює свою господарську діяльність з надання послуг з теплової енергії населенню м. Донецька. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Так, мешкаючи у багатоквартирному будинку, який має централізоване опалення та гаряче водопостачання, та фактично користуючись цими послугами на протязі відповідного тривалого часу, [PERSON] своїми діями підтвердила наявність між нею та ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у власниці квартири виникли обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Статтями 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дійсно передбачено укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Проте, відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно за ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоповерхових будинках укладається між власником квартири, орендарем, квартиронаймачем і балансоутримувачем (уповноваженою особою). Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» місцеві органи самоврядування наділені повноваженнями у питанні визначення виконавця житлово-комунальних послуг. Так, рішенням Донецької міської ради від 16.01.2006 року №24/30, виконавцями житлово-комунальних послуг з теплопостачання визначені житлові організації, які є балансоутримувачами житлового фонду. Закон України «про теплопостачання» визначає балансоутримувача як власника майна, або юридичну особу, яка згідно з договором з власником утримує на балансі майно та уклало договір з теплогенеруючим підприємством, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевим споживачем. В даному випадку балансоутримувачем житлового фонду, до якого належить квартира відповідачки, є КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька», з якою ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» підписало договір на постачання теплової енергії №79000 від 01.07.2005 року. Згідно п. 5.3 вказаного договору оплата за спожите в опалювальний період тепло здійснюється квартиронаймачами (власниками квартир) безпосередньо постачальнику, тобто ККП ДМР «Донецькмісьтепломережа», щомісячно, рівномірно, протягом року, або за заявою сторони тільки в опалювальний сезон. Таким чином, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг укладається між споживачем (власником квартири) - [PERSON], та балансоутримувачем - КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька». Даний Закон не містить норм, які надають можливість на укладення договору на постачання теплової енергії між власником квартири та виробником житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до змісту наведеної норми захист - це правовий засіб, що настає за порушенням і тягне за собою відновлення відповідного суб'єктивного права, і включає реалізацію наданих законом можливостей щодо здійснення приватною особою на свій розсуд захисту своїх прав та інтересів з обранням відповідних способів та засобів захисту. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту права, як визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, до числа яких не відноситься ККП ДМР «Донецькміськтепломережа». Тобто такого способу захисту права, як визнання в судовому порядку незаконними дій господарюючого суб'єкта - комунального підприємства, законодавством України не передбачено. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» - відмовити повністю. Справу розглянуто в межах заявлених сторонами позовних вимог з урахуванням обраного ними способу захисту права. На підставі викладеного та

Outcome: approved