Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

позивач, наділений правом передбаченим ст. 258 Сімейного кодексу України, звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач ігнорує батьківський обов'язок щодо виховання неповнолітнього сина, не опікується його здоров'єм та розвитком, не надає матеріальної допомоги. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, а тому одночасно із вимогами про позбавлення батьківських прав, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі даних і доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області із-за віддаленості установи від місця знаходження суду в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, надав висновок з приводу заявлених у справі вимог. У відповідності до ст. 158 ЦПК України участь у судовому засіданні це право сторони. Особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Клопотання позивача і третьої особи, з урахуванням думки учасників, задоволено у судовому засіданні. Відповідач при розгляді справи в суді обставини, на які посилається позивач, не спростувала. Позов визнала в частині позбавлення її батьківських прав та не визнала в частині стягнення з неї на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів. Пояснила, що при позбавленні її батьківських прав, всі обов'язки по утриманню дитини мають бути автоматично переведені на позивача. Заслухавши в судовому засіданні пояснення відповідача, вивчивши письмові докази додані до позову, оцінивши висновок органу опіки та піклування, а також, беручи до уваги висновок представника прокуратури, виражений після повного та всебічного дослідження обставин справи та заявлених в ній доказів, визначившись із правовою нормою, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд визнає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд керується наступним. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини згідно із статтею 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування суд вирішує після з'ясування ставлення батьків до дитини. У судовому засіданні з'ясовано, що позивач самоусунулась від виховання дитини. Залишивши сина позивачу, відповідач наміру забирати дитину не має. Вдаштовує своє життя та свідомо нехтує материнським обов'язком по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у статті 150 Сімейного кодексу України. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Як встановлено з пояснень відповідача, починаючи з 2008 року неповнолітній [PERSON] постійно проживає в сім'ї позивача. Судом встановлено, що окреме проживання дитини від матері в родині дідуся було зумовлено відсутністю належної опіки зі строни матері (відповідача). На час розгляду справи в суді наміру відновити стосунки з дитиною відповідач не має, протягом всього часу проживання сина у позивача мати не виявляла до дитини найменшого піклування, всі питання щодо виховання дитини вирішувались дідусем (позивачем). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання позивача, тобто в родині, де проживає дитина (а.с.21-22) дитині створені належні умови для її розвитку та освіти, відведено окремий куточок з робочим місцем для навчання та окреме місце для дозвілля і відпочинку. Дідусь належним чином дбає про онука, матеріально його утримує. Стосунки в родині дружні, відносини побудовані на взаєморозумінні. З довідки про склад сім'ї (а.с. 46) встановлено, що до складу сім'ї відповідача неповнолітній [PERSON] не належить. З викладеного вбачається, що відповідач протягом тривалого часу (більше 5 років) не проявляє до дитини батьківської любові та турботи, і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з ним. У судовому засіданні не встановлено існування між позивачем та відповідачами неприязних відносин, які б перешкоджали спілкуванню матері із сином за місцем проживання останнього. Сама відповідач у судовому засіданні вказані обставини не спростувала. Натомість обставини справи свідчать про свідоме небажання відповідача займатися вихованням [PERSON], нести обов'язок відповідальності за дитину, її фізичний і моральний розвиток, соціальне буття. Суд вважає, що обрана відповідачем позиція є свідомою і свідчить про нехтування своїми обов'язками перед дитиною. Згідно ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України під час розгляду справи судом щодо спорів про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації, який взяв участь у справі з метою координації дільності по забезпеченню прав дитини, вказав, що обставини, викладені у висновку № 224/04-11 (а.с. 24) знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. За висновком органу опіки та піклування Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області № 224/04-11 (а.с. 24), позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідає інтересам дитини У відповідності до ст. 34 Закону України «Про прокуратуру» у справі взяв участь представник прокуратури. Сприяючи виконанню вимог закону про постановлення обґрунтованого рішення у справі, представник прокуратури вказала, що обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду з позовом, знайшли підтвердження в ході судового розгляду і що сама відповідач не довела наміру відновити стосунки з дитиною. З огляду на досліджені докази в їх сукупності під час судового розгляду доведено, що відповідач в порушення вимог ст.ст.150,155,180 Сімейного кодексу України ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, таких як: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою позбавлення її батьківських прав та відповідає інтересам дитини. Щодо невизнання позову в частині стягнення аліментів, суд вважає позицію позивача такою, що не узгоджується з нормами сімейного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Із змісту частини другої статті 166 СК України випливає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у справі за вимогою майнового характеру (стягнення аліментів) підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved