Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., діти проживають постійно з нею, коштів не достатньо для утримання дітей, матеріальну допомогу відповідач надає нерегулярно. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на отримання правової допомоги у розмірі 300грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснили, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який заявила позивачка, погодились на сплату аліментів в розмірі по 1/4 частині від заробітку на кожну дитину. Щодо стягнення витрат на правову допомогу - просили відмовити в задоволені даних вимог. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] сторони є батьками [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO] Діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач - мати неповнолітніх дітей, займається їх вихованням, повністю утримує, а відповідач, батько дітей, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надання правової допомоги в розмірі 300грн., суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають. За правилами ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження суми витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 20.10.2014 року на суму 300,00 грн., проте не надано доказів, що дана правова допомога була надана адвокатом або іншим фахівцем в галузі права та не надано доказів, що дані витрати пов'язанні з правовою допомогою саме по цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial